ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2017з Справа № 920/898/17

За позовом Заступника керівника Шосткинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивачів: 1) Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми

2) Орлівської сільської ради, с. Орлівка Ямпільського району Сумської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Агроінвест+», с. Жихове С-Будського району Сумської області

про зобовязання звільнення земельної ділянки та стягнення 25 717 грн. 96 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від 1-го позивача ОСОБА_2 (довіреність № 62-11444/2-17 від 22.09.2017),

від 2-го позивача не прибув,

від відповідача не прибув,

прокурор Правдюк В.В. (посв. № 044588 від 19.10.2016).

За участю секретаря судового засідання Т.М.Пономаренко

Суть спору: прокурор звернувся до господарського суду з позовною заявою інтересах держави в особі позивачів, відповідно до вимог позову просить суд стягнути з відповідача 25717 грн. 96 коп. збитків, завданих внаслідок самовільного використання земельної ділянки; зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу) на території Орлівської сільської ради (контур 636) площею 19,70 га; а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Відповідач листом № 1710-2 від 17.10.2017 повідомив суд, що станом на вказану дату ним звільнено самовільно зайняту земельну ділянку, про що свідчить акт від 13.10.2017. Крім того, у зазначеному листі відповідач зазначив, що визнає суму боргу та найближчим часом ним будуть сплачені другому позивачеві кошти у розмірі 25717,96 грн., які становлять збитки за самовільне користування земельною ділянкою. Також у своєму листі відповідач просив розглядати справу за відсутності його представника у судовому засіданні.

Прокурором за супровідним листом № 05/2-вих1 від 17.10.2017 подані для долучення до матеріалів справи додаткові документи, зокрема, акт від 13.10.2017 про звільнення земельної ділянки.

Представником першого позивача були подані до суду пояснення (вх. № 9044 від 13.10.2017) на обґрунтування заявлених вимог, позовні вимоги дана сторона підтримує та просить суд позов задовольнити.

Другий позивач своїх пояснень стосовно предмета спору суду не подав, у судове засідання свого повноважного представника не направив.

Враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 75 ГПК України розглядати справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши пояснення представника першого позивача та прокурора, суд встановив:

Правомірність звернення з даним позовом до суду прокурор обґрунтовує наступним.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка, серед іншого, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це у позовній заяві.

Аналогічні положення також містяться у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якою встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання, тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» розуміється орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, яке здійснює загальнодержавні програми спрямовані, у даному випадку, на охорону землі як національного багатства.

Як вбачається із матеріалів справи, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області листом № 13 від 19.06.2017 звернулось до прокуратури з проханням звернутись до суду з даним позовом за захистом інтересів держави у звязку з вчиненням відповідачем протиправних дій, якими нанесено шкоду економічним інтересам держави (заподіяння шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки).

За вказаних обставин суд вважає правомірним звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Орлівської сільської ради Ямпільського району Сумської області.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області № 282-ДК від 22.05.2017 «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» державним інспектором Рубан В.Ф. 02.06.2017 була проведена перевірка з питання додержання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності (земель запасу та резервного фонду), які не надані у власність, на території Орлівської сільської ради Ямпільського району Сумської області.

У ході проведеної перевірки було встановлено що відповідачем була самовільно зайнята земельна ділянка загальною площею 19,70 га із земель державної власності (земель запасу) на території Орлівської сільської ради Ямпільського району про що інспектором було складено акт обстеження земельної ділянки №43 від 06.06.2017, де зазначені результати обстеження земельної ділянки, а саме: ТОВ «Торгово-промислова компанія Агроінвест+» без правовстановлюючих документів самовільно зайняло земельну ділянку державної форми власності, виставлену аукціон, та засіяло її соняшником, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

З метою усунення наслідків виявленого порушення державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель було видано припис ТОВ «Торгово-промисловій компанії «Агроінвест+» в особі директора ОСОБА_3О про те, що в місячний термін, а саме до 06.07.2017, необхідно звільнити земельну ділянку, засіяну соняшником, із зазначенням обов'язковості виконання припису.

Крім того, 06.06.2017 посадовою особою першого позивача було складено протокол № 282/0/92-17-ДК/0060/П/07/01/-17 про адміністративне правопорушення, у якому зафіксоване порушення відповідачем положень ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, визначено розмір матеріальної шкоди (збитків) у сумі 25717,96 грн., а також постанова № 282/0/92/-17-ДК/0052/ПО/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення, якою на відповідача накладено штраф за порушення вимог земельного законодавства України у розмірі 340,00 грн.

Суму штрафу було сплачено відповідачем 13.06.2017, що підтверджується квитанцією № 0.0.783759492.2.

Разом з тим, припис №282/0/92-17-ДК/0072/ПР/03/01/-17 від 06.06.2017 в частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки в зазначений термін відповідачем станом на 06.07.2017 не виконано. Тим самим відповідачем було порушено вимоги статті 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з чим першим позивачем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення № 445-ДК/009610/92-17/ПО/08/01/-17 від 06.07.2017. Адміністративний штраф згідно постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 340 грн. було сплачено відповідачем у повному обсязі (квитанція № 0.0.800667346.2 від 06.07.2017).

07.08.2017 посадовими особами першого позивача було проведено перевірку дотримання відповідачем вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки. Так, відповідно до ОСОБА_3 перевірки № 521-ДК//АП/09/01/ було встановлено, що незважаючи на всі вжиті заходи реагування щодо звільнення земельної ділянки припис в частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, засіяної соняшником (контур 636), площею 19,7 га на території Орлівської сільської ради Ямпільського району за межами населеного пункту (землі запасу та резервного фонду) відповідачем так і не був виконаний.

Самовільне зайняття земельної ділянки суд визначає як використання земельної ділянки за відсутності належних на те підстав.

Разом з тим, протягом судового розгляду даної справи сторонами були надані докази звільнення відповідачем спірної земельної ділянки, відповідний акт від 13.10.2017 був наданий прокурором у судове засідання для долучення до матеріалів справи.

Враховуючи, що дії, повязані із звільненням самовільно зайнятої земельної ділянки, були вчинені відповідачем після порушення провадження у справі, суд зазначає, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Відтак, суд розглядає вимогу прокурора про стягнення з відповідача на користь другого позивача 25717,96 грн. збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до положень ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Поряд з цим, статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У статті 152 Земельного кодексу України наведені способи захисту прав на земельні ділянки. Так, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Механізм відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначений Главою 24 Земельного кодексу України.

Згідно із статтею 156 зазначеного Кодексу власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до статті 157 цього ж Кодексу відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Особливості відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам внаслідок створення чи зміни меж природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, визначаються Законом України «Про природно-заповідний фонд України».

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, розрахунок шкоди, завданої відповідачем внаслідок встановленого посадовими особами першого позивача правопорушення (самовільне зайняття земельної ділянки), проведений відповідно до ОСОБА_4 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007, та визначений у розмірі 25717,96 грн.

ОСОБА_4 спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України, за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Згідно зі статтею 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювана шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана та вину.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні ст. 1193 Цивільного кодексу України.

Наведена правова позиція була наведена Верховним Судом України у постанові від 28.01.2015 у справі №5023/3993/12 (5023/9057/11), Вищим господарським судом України у постанові від 17.09.2013 у справі №922/763/13-г.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Прокурором та першим позивачем надані необхідні документи в обґрунтування позовних вимог, зокрема щодо правомірності та обґрунтованості розрахованої суми нанесеної неправомірними діями відповідача збитків.

Відповідач, у свою чергу, факт порушення вимог земельного законодавства України визнав, самовільно зайняту земельну ділянку звільнив, а також зобовязався відшкодувати завдані його неправомірними діями збитки.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог прокурора та про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитки, завдані самовільним зайняттям земельної ділянки у розмірі 25717,96 грн.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору у повному розмірі, оскільки даний спір виник внаслідок неправомірних дій останнього.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислової компанії «Агроінвест+» (41034, Сумська область, С-Будський район, с. Жихове; ) на користь Орлівської сільської ради Ямпільського району Сумської області (на р/р 0435, МФО 837013, отримувач Орлівська сільська рада 21081100, код 36789180, банк отримувача УДКСУ в Сумській області) збитки у розмірі 25717 грн. 96 коп., завдані внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

3. В частині зобовязання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислової компанії «Агроінвест+» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу) на території Орлівської сільської ради (контур 636) площею 19,70 га провадження у справі припинити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислової компанії «Агроінвест+» (41034, Сумська область, С-Будський район, с. Жихове; ) на користь прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, ) 3200 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.10.2017.

Суддя В.Л.Котельницька