номер провадження справи 15/100/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 Справа № 908/1597/17

За позовом Запорізької митниці ДФС, 69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12

до відповідача 1 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма Онікс, 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 148

до відповідача 2 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Запорізький індустріально-механічний завод, 69057, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 92а

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168.

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення

Суддя Горохов І.С.

Секретар судового засідання Чернетенко А.С.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 03.01.2017;

від відповідача-1 ОСОБА_3, довіреність № 20 від 21.08.2017;

від відповідача-2 ОСОБА_4, довіреність 07/02 від 07.02.2017;

від третьої особи ОСОБА_5, довіреність №12-08.2/607-2358 від 03.04.2017;

ОСОБА_6 довіреність № 12-08.2/287-1103 від 14.02.2017.

Суть спору:

03.08.2017 Запорізька митниця ДФС, м. Запоріжжя звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма Онікс, м. Запоріжжя та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Запорізький індустріально-механічний завод, м. Запоріжжя про визнання недійсним договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало.

Разом із матеріалами позовної заяви Запорізька митниця ДФС, м. Запоріжжя (позивачем у справі) в порядку статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 03.08.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1597/17. Справі присвоєно номер провадження 15/100/17. Розгляд справи призначено на 22.08.2017 о 10 год. 30 хв. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного, повного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Ухвалою суду від 03.08.2017 в задоволенні заяви Запорізької митниці ДФС, м. Запоріжжя про забезпечення позову судом відмовлено. У судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду від 27.09.2017 строк вирішення спору продовжено строк на 15 днів, до 18.10.2017, розгляд справи відкладено.

Розгляд справи здійснювався як із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу так і без них.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, надав додаткові письмові пояснення від 27.09.2017. В обґрунтування позову зазначив, що з посиланням на ст. 216, 388 Цивільного кодексу України, зазначає, що майно, яке було передано у володіння ТОВ Онікс було реалізовано не з волі митниці. Оскільки договір укладений між митницею та ТОВ Онікс з приводу реалізації майна на момент укладення договору купівлі-продажу №2/17 від 22.03.2017 був вже припинений і у ТОВ Фірма Онікс не було підстав для розпорядження майном без волі митниці. На день укладення спірного договору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» не перебувало в Єдиному реєстру субєктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна, що переходить у власність держави. Як контраргумент щодо схвалення правочину, зазначає, що Запорізька митниця ДФС розірвала договір, про що повідомила листом від 27.02.2017 №260/11/08-70-03-04 ТОВ Фірма Онікс. ОСОБА_6 того, вказав, що дії митниці з питань зарахування коштів ТОВ Фірма Онікс свідчать не про погодження договору, а спрямовані на подальше врегулювання можливості повернення коштів по товару в разі визнання договору недійсним. Просив позов задовольнити.

Відповідач 1 проти позову заперечив з наступних підстав: на момент укладення спірного договору жодних повідомлень від позивача про розірвання договорів про реалізацію товарів на митних аукціонах товариство не отримувало. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить жодних ідентифікуючих ознак поштового відправлення, яке було вручено відповідачу 1 - 02.03.2017. Реєстр кореспонденції по Запорізькій митниці є внутрішнім документом позивача і не містить відомостей ані про зміст кореспонденції, направленої на адресу підприємства, ні про факт її вручення. Майно було передано на реалізацію на підставі договору на реалізацію майна № 12 від 13.05.2015, а не договорів № 3 та № 4 щодо яких митницею повідомлялось листом про їх розірвання. Перше повідомлення про порядок повернення майна, яке перебувало на реалізації було складено позивачем лише 23.03.2017, тобто після укладення спірного договору. Таким чином, дії відповідача 1 щодо укладення спірного договору купівлі-продажу не суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема ст. 1025 Цивільного кодексу України. Жодною нормою чинного законодавства не передбачено те, що у випадку не включення торгівельного підприємства до Єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться територіальними органами ДФС на наступний рік, дія раніше укладеного договору автоматично припиняється, якщо строк дії не сплив. Прийнявши кошти від реалізації майна, позивач вичинив дії, які свідчать про схвалення спірного правочину, а отже посилання позивача на відсутність у товариства права на укладення спірного договору є безпідставними. Посилання у преамбулі спірного договору купівлі-продажу на договір № 4 від 29.02.2016 слід вважати помилковим і таким, що з урахуванням інших зазначених обставин не може впливати на дійсність договору купівлі-продажу. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 проти позову заперечив з наступних підстав: майно було передано на реалізацію на підставі договору № 12 від 13.05.2015, який діє до повного виконання сторонами зобовязань. Лист від 27.02.2017 стосується договорів № 3 та № 4 від 29.02.2016 і на чинність договору на реалізацію майна № 12 не впливає. Прийнявши від відповідача кошти, отримані за договором купівлі-продажу від відповідача 2, позивач вчинив дії, які свідчать про схвалення спірного правочину, а отже посилання позивача на відсутність у відповідача 1 права на укладення договору купівлі-продажу є безпідставним. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу суперечить актам цивільного законодавства, позивач не зазначає жодної норми права, якій би суперечив зміст цього договору. Відповідач 2 в розумінні цивільного законодавства є добросовісним набувачем і під виключення встановлені ст. 388 Цивільного кодексу України не підпадає. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить жодних ідентифікуючих ознак поштового відправлення, яке було вручено відповідачу 1 - 02.03.2017. Реєстр кореспонденції по Запорізькій митниці є внутрішнім документом позивача і не містить відомостей ані про зміст кореспонденції, направленої на адресу підприємства, ні про факт її вручення. Жодною нормою чинного законодавства не передбачено те, що у випадку не включення торгівельного підприємства до Єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться територіальними органами ДФС на наступний рік, дія раніше укладеного договору автоматично припиняється, якщо строк дії не сплив. На час укладення спірного договору, діяв договір на реалізацію майна № 12 від 13.05.2015 про розірвання якого позивач відповідача 1 не повідомляв. Посилання у преамбулі спірного договору купівлі-продажу на договір № 4 від 29.02.2016 слід вважати помилковим і таким, що з урахуванням інших зазначених обставин не може впливати на дійсність договору купівлі-продажу. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа надала наступні пояснення: позивачем не зазначено, яка саме сума підлягає поверненню і на чию користь, яким чином органом Державної казначейської служби і з якого саме рахунку повинно здійснюватись таке повернення. Органи державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань, а здійснюють таке повернення тільки на підставі висновків органів Державної фіскальної служби України або за рішенням суду. Заявляючи позовну вимогу про повернення коштів, сплачених ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запорізький індустріально-механічний завод» позивачем не конкретизовано хто саме є платником цих коштів, яка саме сума підлягає поверненню і на чию користь, з якого саме рахунку повинно здійснюватись таке повернення. Позивачем в позовній заяві не зазначається про зарахування або спростування факту зарахування коштів від реалізації майна на рахунок бюджету Запорізької митниці ДФС.

В судовому засіданні 18.10.2017 справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд встановив наступне.

07.12.2012 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» (далі - ТОВ «Строймаркет») отримано дозвіл Запорізької митниці Міндоходів на переробку іноземних товарів на митній території України з метою отримання продукту переробки - судно пасажирське для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням, в тому числі: морський двигун CATERPILLAR Модель С12 правого борту, сер. № NFL246; морський

двигун CATERPILLAR Модель СІ2 лівого борту, сер. № NFL1258; допоміжний дизель-генератор CATERPILLAR, модель С4.4, сер. SIMO1850; допоміжний дизель-генератор CATERPILLAR модель С4.4, сер. № SIMO1852; тунельний підрулюючий пристрій в комплектації: електродвигун 200L1-4-1 шт, еластичні з'єднання КТR Rotex - 2 шт, розподільна коробка - 1 шт, амортизатори 4 шт., гвинт - 1 шт, самопливний розширювальний бак GМЕ 0000277 - 1 шт., частотний трансформатор - Donfoss VLT - 1 шт, шланг з шланговою опорою - 1 шт, система управління головною панеллю 1 СН-GТ з джойстиком - 1 шт. (далі - «судно пасажирське для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням»). На підставі дозволу іноземні товари були поміщені ТОВ «Строймаркет» у митний режим переробки на митній території України за митними деклараціями № 112050000/2012/029323 від 21.12.2012, № 112050000/2012/029325 від 21.12.2012, № 112050000/2012/029344 від 21.12.2012, № 112050000/2013/015524 від 19.06.2013, № 112050000/2013/020929 від 13.08.2013, № 112050000/2013/026496 від 08.10.2013, № 112050000/2013/028068 від 23.10.2013, № 112050000/2013/029018 від 31.10.2013.

20.12.2013 директором ТОВ «Строймаркет» для завершення митного режиму переробки на митній території України продукту переробки - товару «судно пасажирське для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням» оформлено митну декларацію № 112050000/2013/034851 у митному режимі реекспорт.

У зв'язку із тим, що товар «судно пасажирське для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням» не було вивезено за межі митної території України протягом 180 днів (до 18.06.2014), 19.06.2014 Запорізькою митницею Міндоходів визнано недійсною митну декларацію № 112050000/2013/034851, про що було повідомлено ТОВ «Строймаркет» листом від 19.04.2014 № 3035/24/08-70-66-01.

29.09.2014 Запорізькою митницею відносно директора ТОВ «Строймаркет» ОСОБА_7 складено протокол про порушення митних правил № 0252/11200/14 за ст. 472 Митного кодексу України «Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення». 28.07.2014 відповідно до ст. 511 Митного кодексу України товар, що є безпосереднім предметом порушення митних правил, було вилучено протоколом про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил № 0252/11200/14 та передано на зберігання на склад Запорізької митниці: м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14.

Листом від 20.05.2015 № 487/11/08-70-03-02 Запорізька митниця ДФС повідомила ТОВ «Строймаркет», серед іншого, про те, що на складському обліку Запорізької митниці ДФС перебуває товар «судно пасажирське для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням». Постановою апеляційного суду Запорізької області від 09.02.2015 провадження у справі про порушення митних правил від 29.09.2014 № 0252/11200/2014 було закрито. Згідно з ч. 4 ст. 240 Митного кодексу України строк зберігання зазначеного товару на складі митного органу складає 90 днів з дня набрання законної сили відповідним рішенням (до 10.05.2015).

Листом від 10.08.2015 № 804/11/08-70-03-02 Запорізькою митницею ДФС було повідомлено ТОВ «Строймаркет» про те, що на складі Запорізької митниці ДФС з 10.07.2014 року обліковане судно для перевезення людей «ДИАМАНТ», яке знаходиться під митним контролем. Строк зберігання товарів митними органами, встановлений статтею 240 Митного кодексу України, складає 90 днів.

13.05.2015 Запорізькою митницею ДФС укладено договори про реалізацію безхазяйного та іншого майна, що перейшло у власність держави з товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Онікс» (далі - ТОВ ФІРМА «Онікс») № 11 та № 12. Пунктом 2.2.5 укладених договорів передбачено можливість організувати підприємствами-реалізаторами роботи із незалежної оцінки майна на підставі доручень Запорізької митниці ДФС. Враховуючи недостатнє фінансування витрат митниці на проведення незалежної оцінки майна, що переходить у власність держави ТОВ ФІРМА «Онікс» були направлені відповідні пропозиції (Лист від 10.06.2015 № 590/11/08-70-03-02). В результаті митницею отримано погодження від ТОВ ФІРМА «Онікс», якому надано доручення на організацію проведення незалежної оцінки «судна пасажирського для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням» (із подальшим розподілом коштів відповідно до статті 244 Митного кодексу України) (Лист від 16.10.2015 № 1175/11/08-70-03-02).

Листом від 04.11.2015 № 48 (вх. митниці № 2495/11 -24 від 04.11.2015) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» надала митниці Звіт про оцінку «судна пасажирського для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням».

Згідно з Актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015 відповідно до п. п. 1, 5, 9 ст. 243 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, пп. 1, 2 п. 9 Порядку та згідно протоколу засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 29.12.2015 головний державний інспектор відділу матеріально технічного забезпечення, утримання нерухомого майна та зв'язку управління інфраструктури Запорізької митниці ДФС ОСОБА_8 передав, а директор ТОВ Фірми «Онікс» ОСОБА_9 прийняв на реалізацію майно вартістю 6 235 000,00 грн.

29.02.2016 між Запорізькою митницею ДФС (далі - Замовник) та ТОВ Фірма «Онікс» (далі - Виконавець) укладено Договір № 4 про реалізацію майна (далі - Договір). ТОВ Фірма «Онікс» листами від 02.03.2016 № 7 та від 22.03.2016 № 8 звернулася до Запорізької митниці ДФС із пропозицією щодо уцінки нереалізованого майна, що не користується купівельним попитом. На підставі п. 10 та 11 Порядку комісією згідно Протоколу засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 23.03.2016 прийнято рішення щодо уцінки майна на 20 відсотків з 24.03.2016 (вартість до уцінки - 6 235 000,00 грн.; вартість після уцінки - 4 988 000,00 грн.), про що складено Акт уцінки майна від 23.03.2016.

У зв'язку із не включенням ТОВ фірма «Онікс» до Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави у 2017 році, митний орган надіслав на адресу товариства лист від 27.02.2017 № 260/11/08-70-03-04 про розірвання договору про реалізацію майна на митних аукціонах від 29.02.2016 № 3 та договору про реалізацію майна від 29.02.2016 № 4. В листі міститься посилання на необхідність повернення митниці нереалізованого майна у визначеному порядку.

15.03.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» надіслало на адресу позивача лист з проханням надати дозвіл на реалізацію не укомплектованого судна «Діамант» по прямому договору купівлі-продажу згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998 п. 9 ч. 2.

17.03.2017 Запорізькою митницею надано відповідь № 356/11/08-70-03-02 про те, що розкомплектовані транспортні засоби, відповідно до підпункту 2 пункту 9 Порядку обліку, зберігання, оцінки, конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340, передаються підприємствам торгівлі за цінами, визначеними в акті опису, оцінки та передачі майна.

22.03.2017 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фірма «ОСОБА_10» (Продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запорізький індустріально-механічний завод» (Покупець) укладено договір № 2/17 купівлі-продажу майна.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, відповідно до даного договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю майно яке перейшло у власність держави та підлягає реалізації відповідно до Акту опису, оцінки та передачі від 29.12.2015, акта уцінки, а саме: корпус судна «Диамант» проект 11780 в кол-ве 1 шт. вартість 1 120 000,00 грн.; Дизель генератори CATERPILLAR модель С4.4, сер. №SIMO1850, сер. №SIMO1850 в кіл-ті 2 шт., вартість 2 320 000,00 грн.; Морські двигуни CATERPILLAR модель С12, (сер. № NFL01246, № NFL 01258) кіл-ті 2 шт. вартість 1 264 000,00 грн.; Тунельний підрулюючий пристрій в комплекті: електродвигун 200LI-4 (1шт), тунель 1 м (1шт), еластичне зєднання KTR Rotex (2 шт), розподільча коробка (1 шт), амортизатори (4шт), гвинт (1шт), розширювальний бак GME-0000277, частотний трансформатор Donfoss VLT (1шт), шланг зі шланговою опорою (1шт), система управління головна панель 1хCP-GT-023 з джойстиком (1шт), - в кількості 1 шт. вартість 284 000,00 грн.

Вартість майна відповідно до умов даного договору на момент укладення складає 4 988 000,00 грн., у т. ч. ПДВ, п. 1.2 договору.

23.03.2017 Запорізькою митницею ДФС на адресу ТОВ фірма «Онікс» надіслано лист № 382/11/08-70-03 з повідомленням про те, що у період з 23.03.2017 по 31.03.2017 митниця буде здійснювати приймання нереалізованого майна за Актами опису, оцінки та передачі майна, в тому числі і за Актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015.

Згідно з Актами приймання-передачі майна від 23.03.2017 та від 27.03.2017 у зв'язку з припиненням дії договору про реалізацію товарів на митних аукціонах від 29.02.2016 № 3 та договору про реалізацію майна від 29.02.2016 № 4 директор ТОВ Фірми «Онікс» ОСОБА_9 передав, а старший державний інспектор митного поста «Запоріжжя - аеропорт», тимчасово направлений до сектору складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Запорізької митниці ДФС ОСОБА_11 прийняв майно за Актами опису, оцінки та передачі майна від 23.03.2016 та 23.12.2014 відповідно.

Листом від 29.03.2017 № 11 (вх. № 780/11-24 від 30.03.2017) ТОВ Фірма «Онікс» повідомило Митницю, що майно за Актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015, а саме «судно пасажирське для перевезення людей «ДИАМАНТ» проект 11780, незавершене будівництво разом із невстановленим обладнанням» реалізовано за договором купівлі-продажу № 2/17 від 22.03.2017.

05.04.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» повідомило митний орган про те, що на рахунок товариства надійшли кошти за реалізоване майно, а саме корпус судна «Діамант» з комплектуючими за договором купівлі-продажу № 2/17 від 22.03.2017. Загальна сума реалізованого майна 4 988 000,00 грн., з яких ПДВ 831 333,33 грн., комісійна винагорода 20% - 997 600,00 грн. За проведення незалежної оцінки даного майна 60 000,00 грн. Решта коштів підлягає сплаті до бюджету митниці. Просили підтвердити реквізити розрахункового рахунку для перерахування коштів до бюджету.

07.04.2017 Запорізькою митницею листом № 450/11/08-70-05 надано реквізити для зарахування коштів за реалізоване майно: відшкодування витрат органу доходів і зборів за зберігання на складі митниці 912 298,37 грн.; за зобовязаннями ТОВ «Строймаркет» податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) код платежу 14070100 1 663 435,24 грн.; решта коштів 523 333,06 грн.

11.04.2017 Запорізька митниця ДФС на лист ТОВ Фірма «Онікс» від 06.04.2017 № 14 повідомила, що кошти від реалізації майна були ТОВ Фірма «Онікс» помилково перераховані на рахунки ГУ ДКСУ у Запорізькій області у сумі 3 099 066,67 грн. Повідомлялось про необхідність зарахування коштів від реалізації майна на відповідні рахунки, що зазначені у листі від 07.04.2017 № 450/11/08-70-05 Запорізької митниці.

Листом від 19.04.2017 вих. № 16 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма «Онікс» просило Запорізьку митницю повернути помилково перераховані кошти.

03.05.2017 кошти в сумі 3 066 066,67 грн. були повернуті відповідачу 1, та 04.05.2017 здійснено перерахування коштів за реквізитами визначеними Запорізькою митницею про що свідчить банківська виписка АКБ Приватбанк по клієнту фірма ОСОБА_10

Запорізька митниця ДФС вважає, що на момент укладення договору купівлі - продажу № 2/17 від 22.03.2017 договори про реалізацію майна, укладені ТОВ фірма «Онікс» з митницею були розірвані і ТОВ фірма «Онікс» не мала права укладати договір купівлі-продажу № 2/17 від 22.03.2017 та розпоряджатися товаром. У звязку з чим, правочин № 2/17 від 22.03.2017 є таким, що суперечить актам цивільного законодавства, а саме ч. 2 статті 653 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на посилаючись на частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, просить визнати спірний правочин недійсним та відновити становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до пп. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок

обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним» від 25.08.1998 № 1340 (в редакції станом на 29.12.2015, надалі Порядок), дія цього Порядку поширюється на: 3) майно, термін зберігання якого під митним контролем закінчився, а власник не звернувся за ним в установлений Митним кодексом України термін.

Пунктом 9 вказаної постанови Кабінету Міністрів України зокрема, визначено, що майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку.

Пунктами 12 вказаного Порядку визначено, що на початку кожного року місцеві податкові інспекції із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов'язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться цими інспекціями. Протягом року в разі потреби дозволяється доповнювати єдиний реєстр торгівельних підприємств іншими торгівельними підприємствами за поданням органів, що вилучають та обліковують майно.

Угоду з торгівельним підприємством, якому доручатиметься реалізація майна, укладає керівник або особа, що його заміщає, відповідного органу державної податкової служби, митного органу в межах повноважень, установлених законодавством.

Угоди з торгівельними підприємствами на реалізацію майна укладаються лише після включення їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств та організацій, п. 13 Порядку.

Протягом 2015, 2016 років ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фіма «Онікс» було включено до Єдиного реєстру субєктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави.

13.05.2016 Запорізькою митницею ДФС та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» укладено договір № 11 про реалізацію товарів на митних аукціонах та договір № 12 про реалізацію майна.

29.12.2015 проведено засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави.

За результатами засідання якої прийнято рішення, оформлене Протоколом засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 29.12.2015 про передачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фірма «ОСОБА_10» для реалізації майно загальною вартістю 6 235 000,00 грн. визначивши в якості початкової ціни вартість товару, наведену у звіті, про незалежну оцінку майна, проведену субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12: корпус судна «Диаман»; два дизель-генератора CATERPILLAR модель С4.4; два морських двигуна CATERPILLAR модель С12; тунельний підрулюючий пристрій у комплектації: електродвигун 200L1-4 (1шт.), тунель 1м (1шт), еластичне зєднання KTR Rotex (2шт.), розподільна коробка (1шт.), амортизатори (4шт.), гвинт (1шт), розширювальний бак GME-0000277 (1шт), частотний трансформатор Donfoss VLT (1шт), шланг зі шланговою опорою (1шт), система керування головна панель 1хCP-GT-023 із джойстиком (1шт).

В Протоколі від 29.12.2015 зазначено про укладення Запорізькою митницею ДФС 13.05.2015 з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фірма «ОСОБА_10» договорів №№ 11, 12.

29.12.2015 вказане майно передано позивачем відповідачу 1 про що складено Акт опису, оцінки та передачі майна.

29.02.2016 між Запорізькою митницею ДФС та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма «Онікс» укладено договір № 3 про реалізацію товарів на митних аукціонах та договір № 4 про реалізацію майна.

23.03.2016 згідно Протоколу засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави прийнято рішення щодо уцінки майна на 20 відсотків з 24.03.2016 передане за Актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015. Вартість майна за Актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015 переданого на реалізацію ТОВ фірма «Онікс» знижено з 6 235 000,00 грн. до 4 988 000,00 грн.

В преамбулі договору № 2/17 купівлі-продажу від 22.03.2017 зазначено, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фіма «Онікс» уклало спірний договір діючи в інтересах Запорізької митниці ДФС в Запорізькій області, відповідно до договору про реалізацію майна № 4 від 29.02.2016, акту опису, оцінки від 29.12.2015, акту уцінки від 23.03.2016 на реалізацію безхазяйного та іншого майна, яке перейшло у власність держави.

Враховуючи надсилання позивачем листа № 260/11/08-70-03-04 від 27.02.2017 на адресу відповідача 1 з повідомленням про розірвання договорів №№ 3, 4 від 29.02.2016 та повідомлення про необхідність повернення нереалізованого майна Запорізька митниця ДФС вважає, вказані договори розірваними в силу умов пунктів 9.1 договорів.

Щодо договорів №№ 11, 12 від 13.05.2015 та договорів №№ 3, 4 від 29.02.2016 необхідно зазначити, що вони містять однакові умови визначені пунктами 9.1 та п. 9.3.

Так, зокрема у пункті 9.1 вказаних договорів зазначено, що замовник має право розірвати договір, попередивши про це виконавця за десять днів, крім випадків, визначених п. 7.3 цього договору.

Відповідно до п. 9.3 договорів, повернення нереалізованого майна у разі розірвання договору оформляється актом приймання-передачі по предметно згідно з актами опису, оцінки та передачі на реалізацію майна, що перейшло у власність держави. Майно повинно бути ціле та непошкоджене. У разі псування майна з вини виконавця він перераховує його вартість на умовах, зазначених у п. 8.1 цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Майно на реалізацію відповідачу 1 передавалось на підставі Протоколу засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 29.12.2015, акту опису, оцінки від 29.12.2015, акту уцінки від 23.02.2016.

На час передачі на реалізацію майна, визначеного предметом спірного договору купівлі-продажу майна № 2/17 позивачем з відповідачем 1 було укладено договір № 11 про реалізацію товарів на митних аукціонах від 13.05.2015 та договір № 12 про реалізацію майна від 13.05.2015 про що зазначено в Протоколі засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 29.12.2015.

Відповідно до Розділу 10 Термін дії договору вказаних договорів:

10.1 Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязання.

Дія договору продовжується на той же строк, якщо жодна з сторін не повідомить іншу сторону про розірвання договору за 1 місяць до закінчення строку дії Договору.

10.2 Цей договір може припинитися достроково за згодою сторін або за іншими підставами, передбаченими цим договором або законодавством.

Станом на 22.03.2017, - дата реалізації майна переданого за вказаними Протоколом та актами, договори №№ 11, 12 від 13.05.2015 були чинними, оскільки з урахуванням умов п. 10.1 договорів, вони діють до повного виконання сторонами зобовязань за відсутності повідомлень сторін про їх розірвання за 1 місяць до закінчення строку дії договору. Доказів надсилання відповідних повідомлень про розірвання вказаних двох договорів сторонами не надано.

Листом від 27.02.2017 Запорізькою митницею ДФС повідомлялось відповідачу 1 про розірвання лише договорів №№ 3, 4 від 29.02.2016 в рамках дії яких, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» майно, продане за спірним договором на реалізацію не передавалось та відповідно підстави для повернення майна переданого на реалізацію за актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015 були відсутні.

В якості доказів надсилання на адресу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» листа № 260/11/08-70-03-04 від 27.02.2017 та його вручення товариству, Запорізька митниця надала до матеріалі справи засвідчені копію реєстру рекомендованої кореспонденції по Запорізькій митниці ДФС від 28.02.2017 в якому зазначено вказаний лист та засвідчену копію Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 507 за яким рекомендований лист вручено уповноваженій фізичній особі Кислюк 02.03.2017.

Укладення на початку кожного року територіальними органами ДФС з торгівельним підприємством угоди на реалізацію майна відповідно до п. 12, 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1340 з урахуванням умов п. 10.1 договорів №№ 11, 12 від 13.05.2015 та договорів №№ 3, 4 від 29.02.2016 не є підставою для автоматичного їх припинення. Не передбачено чинним законодавством України і автоматичного припинення укладених договорів на реалізацію у разі не включення торгівельного підприємства до Єдиного реєстру торгівельних підприємств та організацій.

У спірному договорі зазначено, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» діє в інтересах Запорізької митниці ДФС в Запорізькій області відповідно до договору на реалізацію майна № 4 від 29.02.2016, акту опису, оцінки від 29.12.2015, актом уцінки від 23.03.2016 на реалізацію безхазяйного та іншого майна, яке перейшло у власність держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 243 Митного кодексу України, товари, зазначені у частинах першій, другій, четвертій шостій цієї статті, реалізуються в порядку, встановленому законодавством, на митних аукціонах, редукціонах або за договором комісії за цінами, визначеними згідно із законодавством України про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність та Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 2 частини 9 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог:

- товарно-матеріальні цінності з групи товарів широкого вжитку і продукції виробничо-технічного призначення, продаж яких на аукціоні є економічно невигідним, а також розкомплектовані транспортні засоби передаються на реалізацію підприємствам роздрібної торгівлі за цінами, визначеними в акті опису, оцінки та передачі майна.

Акт опису, оцінки та передачі майна є підставою для реалізації майна, зазначеного в пункті 1 Порядку, через підприємства роздрібної торгівлі біржі та аукціони, безоплатної передачі, знищенням, утилізації, переробки.

Враховуючи певну послідовність в передачі на реалізацію безхазяйного та іншого майна, яке перейшло у власність держави, а саме: Протокол засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 29.12.2015 (включення відповідача 1 до Єдиного реєстру торгівельних підприємств та організацій, укладення догорів позивачем з ТОВ Фірма «Онікс» №№ 11, 12 про припинення яких сторонами не повідомлялось одна одній); акт опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015; Протокол засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 23.03.2016; акт уцінки майна від 23.03.2016, суд приходить до висновку про те, що відповідач 1 укладаючи спірний договір діяв не лише на підставі договору № 4 від 29.02.2016 але і з урахуванням та на підставі інших документів, які надавали ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма «Онікс» право реалізувати майно, яке виступило предметом спірного договору.

В листі № 260/11/08-70-03-04 від 27.02.2011 повідомлялось про розірвання договорів №№ 3, 4 та про повернення нереалізованого майна, яке передавалось не в рамках дії вказаних договорів, а під час укладення та дії договорів №№ 11, 12. В самому листі не конкретизовано, яке саме майно необхідно повернути за наслідками розірвання договорів №№ 3, 4. Відтак, підстави для повернення майна, яке стало предметом реалізації на підставі спірного договору були відсутні.

Відповідно до ст. 1025 Цивільного кодексу України, комітент має право відмовитися від договору комісії. (В даному випадку таке право передбачено у п. 9.1 договорів №№ 3, 4, 11, 12).

Відповідно до ч. 2 4 ст. 1025 Цивільного кодексу України, якщо договір комісії укладено без визначення строку, комітент повинен повідомити комісіонера про відмову від договору не пізніше ніж за тридцять днів.

У разі відмови комітента від договору комісії він повинен у строк, встановлений договором, а якщо такий строк не встановлений, - негайно розпорядитися своїм майном, яке є у комісіонера. У разі невиконання комітентом цього обов'язку комісіонер має право передати це майно на зберігання за рахунок комітента або продати майно за найвигіднішою для комітента ціною.

У разі відмови комітента від договору комісії комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням договору.

Листом від 23.03.2017 № 382/08-70-03 Запорізька митниця ДФС в доповнення до листа від 27.02.2017 № 260/11/08-70-03-04 повідомляла ТОВ Фірма «Онікс» про те, що митний орган буде приймати нереалізоване майно, зокрема передане за актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015. Вказаним листом не повідомлялось про розірвання договорів №№ 11, 12 під час дії яких відповідачу 1 за актом від 29.12.2015 передавалось майно на реалізацію. Спірний договір укладено 22.03.2017, тобто після надіслання позивачем листа № 382/11/08-70-03.

За викладених обставин, у відповідача 1 з урахуванням вимог ч. 3 ст. 1025 Цивільного кодексу України були законні підстави для реалізації переданого митним органом на реалізацію за Актом опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015, який в свою чергу є підставою для реалізації майна.

Як свідчать надані до матеріалів справи банківські виписки, відповідачем 1 кошти від реалізації майна були перераховані за реквізитами, зазначеними у листі Запорізької митниці ДФС від 07.04.2017 № 450/11/08-70-05. Товар реалізовано за вартістю 4 988 000,00 грн. визначеній у п. 1.2 договору № 2/17 від 22.03.2017 та з урахуванням ціни, визначеній актом уцінки від 23.03.2016.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України від 06.11.1991 № 1798-ХІІ (далі - ГПК) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 21 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до частин 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вимогами ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем не доведено що: зміст договору № 2/17 купівлі-продажу майна від 22.03.2017 суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства; на момент його укладення в відповідача 1 було відсутнє право укладати спірний договір; враховуючи ціну за якою було реалізовано майно та надходжень коштів за реквізитами визначеними позивачем, наявні порушення майнових права та інтересів за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи не встановлення судом підстав для визнання договору № 2/17 купівлі-продажу майна від 22.03.2017 недійсним, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині повернення кожній з сторін у натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину.

ОСОБА_6 того, як вже зазначалось вище судом встановлено, що майно, яке є предметом спірного договору передавалось відповідачу 1 на реалізацію на підставі Протоколу засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 29.12.2015 (включення відповідача 1 до Єдиного реєстру торгівельних підприємств та організацій, укладення догорів позивачем з ТОВ Фірма «Онікс» №№ 11, 12 про припинення яких сторонами не повідомлялось одна одній); Акту опису, оцінки та передачі майна від 29.12.2015; Протоколу засідання комісії по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави від 23.03.2016; Акту уцінки майна від 23.03.2016. Тобто майно передано за відсутності будь-яких порушень, за наявності яких можливо було б стверджувати про існування становища, яким порушувались цивільні права та інтереси позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників»

Відповідно до п. 1 вказаної постанови, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку, боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Враховуючи відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним, відсутні підстави для застосування Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 03.08.2017 № 845.

За наведених вище обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 23 жовтня 2017 року.

Суддя І. С. Горохов