РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/13462/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Мельник К.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13462/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», м. Селидове Донецької області,

до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатор ПАТ «Діамантбанк» Тімонін Олександр Олексійович, м. Київ,

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - Тимошиної О.А. (довіреність від 04.01.2017 №6);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання публічного акціонерного товариства «ДіамантБанк» (далі - Банк) виконати платіжне доручення Товариства від 21.04.2017 №732 про перерахування коштів у сумі 476 000 грн. з поточного рахунку позивача №6012 на поточний рахунок позивача №5, який відкритий у АБ «Укргазбанк».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2017 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 05.09.2017; залучено до участі у справі Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ПАТ «ДіамантБанк» Тімоніна Олександра Олексійовича як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач 21.08.2017 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Судове засідання призначене на 05.09.2017 не відбулось у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2017 розгляд справи призначено на 26.09.2017.

Відповідач 20.09.2017 подав суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Позивач 26.09.2017 подав суду пояснення на відзив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2017 розгляд справи відкладено на 10.10.2017.

Відповідач 10.10.2017 подав суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 10.10.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача і третьої особи у судове засідання не з'явилися. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати без участі представника. Третя особа про причини неявки суд не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 10.10.2017 без участі представників відповідача і третьої особи за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 Банком і Товариством (клієнт) укладено договір банківського рахунку №15-11-11-002889 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого Банк зобов'язується: відкрити клієнту поточний рахунок/поточний рахунок в банківських металах №6012, на підставі документів, визначених сукупністю нормативно-правових актів України, в тому числі Національного банку України; прийняти і зарахувати на поточний рахунок грошові кошти/банківські метали, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум/банківських металів з поточного рахунку та проведення інших операцій за поточним рахунком, передбачених чинним законодавством України, за умови, що клієнт погоджується з тарифами Банка, чинними на момент надання зазначених послуг; здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку, у випадку надання клієнтом заяви про здійснення договірного списання коштів, що містяться на поточному рахунку, відкритому в Банку та виконання умов, достатніх для належного використання Банком свого права на договірне списання відповідно до пункту 4.3 Договору.

Частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Товариство 21.04.2017 подало Банку на виконання платіжне доручення від 21.04.2017 №732 про перерахування коштів у сумі 476 000 грн. з поточного рахунку позивача №6012 на поточний рахунок позивача №5, який відкритий у АБ «Укргазбанк».

Згідно з банківською виписку за рахунком позивача за період з 01.04.2017 по 24.04.2017 станом на 21.04.2017 залишок коштів на поточному рахунку позивача становив 506 413,38 грн.

Відповідно до довідки Банка від 26.04.2017 №370/100 залишок за поточним рахунком позивача станом на 24.04.2017 склав 506 413,38 грн.

Листом від 09.06.2017 №1979/085ТА Банк повернув Товариству платіжні доручення, які були надані відповідачу з відміткою Банка та повідомив позивача про таке:

- на підставі рішення правління Національного банку України від 24.04.2017 №264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24.04.2017 №1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк»» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку»;

- згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру виведення Банка з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24.04.2017 до 23.05.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Банка, визначені статтями 37 - 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Фонду Старцевій Тетяні Володимирівні строком до 23.05.2017 включно;

- 23.05.2017 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №2075 «Про продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Діамантбанк»», згідно з яким строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному Банку продовжено на один місяць з 24.05.2017 по 23.06.2017 (включно); також продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку Старцевої Т.В. на один місяць з 24.05.2017 до 23.06.2017 (включно);

- правової підстави для перерахування коштів Товариства на станції тимчасової адміністрації Банк немає.

Позовні вимоги мотивовано тим, що платіжне доручення від 21.04.2017 №732 було подане Товариством до Банку до запровадження тимчасової адміністрації, а тому виконання Банком операції з переказу коштів не обмежувалося положеннями пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, судом встановлено, що 22.06.2017 правлінням Національного банку України прийнято рішення №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк»».

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.06.2017 №2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації Банка з 24.06.2017 по 23.06.2019 включно, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Тімоніна О.О. уповноваженою особою Фонду та делеговано йому всі повноваження ліквідатора Банка строком на два роки з 24.06.2017 по 23.06.2019 включно.

Пунктами 4, 54 і 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; кредитор - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

10.07.2017 позивачем подано Банку заяву про визнання грошових вимог кредитора, в якій просило визнати позивача кредитором Банка на загальну суму 506 413,38 грн., надати виписку з Реєстру акцептованих кредиторських вимог Банка та перерахувати зазначену суму на поточний рахунок позивача №5 в АБ «Укргазбанк», МФО 3204878, .

Згідно з довідкою Банка від 06.10.2017 №1505/02.1н виконавчою дирекцією Фонду 11.09.2017 було прийнято рішення №4077 «Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк»», яким затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів Банка, вимоги Товариства акцептовані у сумі 506 413,38 грн. та внесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів Банка.

Таким чином, оскільки Банк перебуває у ліквідації, Національним банком України відкликано ліцензію у відповідача на здійснення банківської діяльності, позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банка, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.10.2017.

Суддя В.О.Демидов