ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Справа № 917/154/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Катеринчук Л.Й.,
Куровського С.В.,
розглянувшикасаційну скаргу Міністерства оборони України,
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 3 квітня 2017 року,
та рішення Господарського суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року,
у справі № 917/154/15,
за позовомЗаступника військового прокурора Полтавського гарнізону (м. Полтава), в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України (м. Київ), 2. Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (м. Київ),
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" (м. Полтава), 2. Приватного підприємства "УкрБізнесКонсалтінг" (м. Полтава), 3. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (м. Полтава), 4. Приватного підприємства "ЧІК" (смт. Диканька, Полтавської області), 5. Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" (м. Київ),
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів:
Кабінет Міністрів України (м.Київ),
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:
1.Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" (м. Полтава), 2. ОСОБА_5 (м. Полтава),
провизнання права власності на рухоме майно та витребування часток власності у нежитловому будинку,-
за участю представників:
від ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд": Івашін Є.В. - представник (довіреність № 13 від 16.03.2017 року); від Кабінету Міністрів України: Штокман А.І. - представник (довіреність № 7765/9/22-17 від 25.07.2017 року); від Генеральної прокуратури України: Коркішко В.М. - прокурор відділу (посвідчення № 027484); від ПАТ "Діамантбанк": Абросімов С.С. - представник (довіреність № 228 від 20.07.2017 року); від ТзОВ "Укрінвест-груп": Коваленко О.В. - представник (довіреність від 03.01.2017 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 (головуючий суддя - Іванко Л.А., судді: Ореховська О.О., Безрук Т.М.) у позові відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 квітня 2017 року у справі № 917/154/15 (головуючий суддя - Пушай В.І., судді: Могилєвкін Ю.О., Гребенюк Н.В.) рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування шляхом вилучення від ПП "Укрбізнесконсалтінг" частки майна в розмірі 11/50, загальною вартістю 141 375 грн. 83 коп., реєстраційний номер 11591435 від 04.10.2005 року у нежитловому будинку, літера "А-2", цегляному за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе,6, загальною площею 763, 2 кв. м. та передання Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" скасовано та припинено в цій частині позову провадження у справі; в іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій скаржник просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15, передати справу на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.07.2017 року у справі № 917/154/15 прийнято касаційну скаргу Міністерства оборони України Східного територіального юридичного відділу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року до провадження; призначено розгляд касаційної скарги в засіданні Вищого господарського суду України на 19.07.2017 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.07.2017 року у справі № 917/154/15 (головуючий суддя - Вовк І.В., судді: Бондар С.В., Могил С.К.) встановлено, що при визначенні суддів для розгляду справи № 917/154/15, за позовом Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" до ТзОВ "Укрінвест-груп", ПП "УкрБізнесКонсалтінг", ФОП ОСОБА_4, ПП "ЧІК", ПАТ "Діамантбанк", за участю третіх осіб: Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно та витребування часток власності у нежитловому будинку, порушено (встановлений ч. 3 ст. 21 ГПК України) порядок щодо автоматизованого розподілу справ з урахуванням спеціалізації суддів, оскільки в процесі вивчення матеріалів даної справи було встановлено, що нерухоме майно, яке є предметом спору у справі, було відчужено за Біржовою угодою від 28.09.2002 року № 28-02/12 в межах процедури банкрутства (санації) Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд". Враховуючи наведене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; ухвалено задовольнити Заяву про самовідвід суддів Вовка І.В., Бондаря С.В., Могила С.К., у справі № 917/154/15.

Розпорядженням Керівника апарату Вищого господарського суду України щодо призначення повторного автоматизованого розподілу № 08.03-04/2836 від 20.07.2017 року, у зв'язку з ухвалою про самовідвід суддів Вовка І.В., Бондаря С.В., Могила С.К., призначено повторний авторозподіл судової справи № 917/154/15.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2017 року, для розгляду справи № 917/154/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поліщук В.Ю., судді: Панова І.Ю., Ткаченко Н.Г.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.07.2017 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу Міністерства оборони України прийнято до провадження (визначеним складом колегії суддів) та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

02.08.2017 року від ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" до Вищого господарського суду України надійшов Відзив на касаційну скаргу Міністерства оборони України, в якому заявник повністю підтримав доводи та вимоги скаржника, додатково наголосив на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи; просив господарський суд касаційної інстанції скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15, передати справу на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області. До вказаного Відзиву додані копії Висновку експерта № 1565/тдд від 04.01.2017 року та Висновку експерта №8-4/1185 від 08.06.2017 року.

В судовому засіданні 02.08.2017 року представниками ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та ТзОВ "Укрінвест-груп", в порядку ст.69 ГПК України, були заявлені Клопотання про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 року задоволено Клопотання ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та ТзОВ "Укрінвест-груп" про продовження та відкладення розгляду справи №917/154/15; продовжено строк вирішення спору у цій справі; розгляд справи відкладено на 30.08.2017 року.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2017 року, у зв'язку з відпусткою суддів Панової І.Ю. та Ткаченко Н.Г., змінено склад колегії суддів: Поліщук В.Ю. - головуючий, судді: Катеринчук Л.Й., Удовиченко О.С.

30.08.2017 року, в судовому засіданні касаційної інстанції, представником ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" Івашіним Є.В. було подано Заяву про відвід суддів Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й. та Удовиченка О.С., в порядку ст. 20 ГПК України. Оскільки, вказана Заява містила посилання на документи, які до неї не було додано та відсутні в матеріалах справи № 917/154/15 вони, розгляд Заяви про відвід суддів Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й. та Удовиченка О.С. та розгляд справи, ухвалою від 30.08.2017 року, було відкладено.

30.08.2017 року суддею Вищого господарського суду України Удовиченком О.С. було подано Заяву про самовідвід у справі № 917/154/15, в порядку ст. 20 ГПК України.

20.09.2017 року до Вищого господарського суду України від Генеральної прокуратури України надійшов Відзив, з проханням задовольнити касаційну скаргу Міністерства оборони України, скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15, передати справу на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 року Заяву судді Удовиченка О.С. про самовідвід у розгляді справи № 917/154/15 задоволено. Справу № 917/154/15 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2017 року (у зв'язку з ухвалою про самовідвід судді Удовиченка О.С.) змінено склад колегії суддів на наступний: головуючий суддя - Поліщук В.Ю., судді: Катеринчук Л.Й., Куровський С.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.10.2017 року розгляд касаційної скарги Міністерства оборони України (визначеним складом колегії суддів) призначено до розгляду у судовому засіданні 26.10.2017 року.

У судовому засіданні господарського суду касаційної інстанції 26.10.2017 року, представник ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" Івашін Є.В. підтримав Заяву про відвід від 30.08.2017 року, в частині відводу від розгляду справи № 917/154/15 судді Катеринчук Л.Й.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року у справі № 917/154/15 відмовлено в задоволенні Заяви ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" від 30.08.2017 року про відвід суддів Катеринчук Л.Й. та Удовиченка О.С.

Водночас, представником ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", в засіданні суду, було заявлено Клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відсутністю у призначеному судовому засіданні представника Міністерства оборони України.

Враховуючи, строки розгляду касаційної скарги, встановлені приписами ст. 1118 ГПК України, а також те, що відповідно до ст. 22 ГПК України, участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, з огляду на можливість розгляду касаційної скарги у справі № 917/154/15 за відсутності представника Міністерства оборони України, колегія суддів Вищого господарського суду України відхилила вказане вище Клопотання про відкладення судового розгляду.

Представник ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", в засіданнях суду касаційної інстанції, повністю підтримував доводи та вимоги касаційної скарги Міністерства оборони України, з підстав наведених у Відзивах та Додаткових поясненнях; просив Вищий господарський суд України скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15, передати справу на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області. При цьому, зауважував на тому, що строк позовної давності не застосовується до позовних вимог заявлених у цій справі.

Представники Кабінету Міністрів України та Генеральної прокуратури України, в судових засіданнях, повністю підтримували вимоги касаційної скарги Міністерства оборони; просили скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15, передати справу на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Представник ТзОВ "Укрінвест-груп", в засіданнях суду касаційної інстанції, проти вимог та доводів касаційної скарги Міністерства оборони України заперечувала, з підстав наведених у Запереченнях на касаційну скаргу (вих. № 17/07 від 17.07.2017 року) та Додаткових письмових поясненнях від 18.07.2017 року; просила Вищий господарський суд України постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 залишити без змін.

Представники ПАТ "Діамантбанк", в судових засіданнях, проти касаційної скарги Міністерства оборони України заперечували, з підстав її необґрунтованості, просили Вищий господарський суд України постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 залишити без змін.

Скаржник та інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Згідно з п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил" № 1282 від 29.09.2002 року, передача військового майна оформлюється Актом приймання-передачі за зразком згідно з додатком, який складається у чотирьох примірниках, підписується головою і членами комісії та затверджується відповідно органом, уповноваженим управляти державним майном, самоврядною установою і організацією або органом місцевого самоврядування, яким передається військове майно.

Відповідно до п. 15 вказаної вище Постанови, право органу, уповноваженого управляти державним майном, самоврядної установи і організації або органу місцевого самоврядування, яким передається військове майно, на управління переданим майном або право власності на нього, настає з дня затвердження Акту приймання-передачі.

01.12.1998 року 22 госпрозрахунковою дільницею м. Полтави Міністерства оборони України, на підставі Акту приймання-передачі основних засобів (затверджений 29.03.1999 року начальником Головного Управління РВіКБ Міністерства оборони України), нерухоме майно за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, загальною площею 860, 5 кв.м. передано до Державного підприємства "Укрвійськбуд" Міністерства оборони України в експлуатацію.

Згідно з п.п. 2.2., 4.1., 4.2., 4.4. Статуту ДП "Укрвійськбуд" - підприємство (засноване на майні Збройних Сил України, яке є загальнодержавною власністю) створене з метою виконання програми житлового і військового будівництва для Міністерства оборони України, структур Збройних сил України та інших замовників - юридичних та фізичних осіб України незалежно від форм власності. Майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту. Відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за підприємством, здійснюється за погодженням з Органом управління майном у порядку, що встановлений чинним законодавством. За п. 6.1. Статуту, функції по управлінню майном ДП "Укрвійськбуд", яке є загальнодержавною власністю, здійснює Орган управління майном (Міністерство оборони України).

Ухвалою Арбітражного суду м. Києва від 06.11.2000 року, за заявою ДПІ у Дарницькому районі м.Києва, порушено провадження у справі № 24/612-б-43/234 про банкрутство ДП "Укрвійськбуд".

28.08.2002 року, в межах процедури санації ДП "Укрвійськбуд" у справі № 24/612-б-43/234, укладено Біржову угоду № 28-02/12, за якою нерухоме майно - нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, загальною площею 763,2, 5 кв.м. (на підставі Довідки-характеристики № 3705, виданої Полтавським БТІ 18.07.2002 року на підставі Свідоцтва про право власності № 220 від 11.06.2002 року (дублікат)) від ДП "Укрвійськбуд" (продавець) перейшло у власність ТзОВ "Імідж" (том 1, арк. справи 22).

На підставі інформації наданої Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" (Довідка за № 4542 від 01.06.2016 року (том 4, арк. справи 157)), господарськими судами попередніх інстанцій було встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право власності (видане Полтавським управлінням житлово-комунального господарства), майно за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_1 складало площу 860,5 кв.м., та було відчужене наступним чином:

- за Договором купівлі-продажу від 02.02.1999 року на користь Фірми "АлАн", нежитлове приміщення площею 17,3 кв.м. (частка не визначалася);

- за Договором купівлі-продажу від 20.05.1999 року на користь юридичної особи "Мальва", нежитлові приміщення площею 72,1 кв.м. (частка не визначалася);

- згідно з Біржовою угодою від 28.09.2002 року на користь ТзОВ "Імідж" нежитлові приміщення площею 763,2 кв.м. (частка не визначалася).

Звертаючись з позовом до місцевого господарського суду в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", Заступник військового прокурора Полтавського гарнізону посилався на незаконне відчуження державного нерухомого майна, а саме цегляного нежитлового будинку літ. "А-2" загальною площею 763,2 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Полтаві (яке належить Державі Україна на підставі Свідоцтва від 29.09.1999 року про право власності на об'єкт нерухомого майна та дублікату Свідоцтва №220 від 11.06.2002 року), що відбулось у процедурі санації ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", шляхом укладення Біржової угоди купівлі-продажу від 28.08.2012 року, поза волею та без участі власника (держави), під час фіктивного банкрутства ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд". При цьому, заявник вказував, що Біржова угода від 28.08.2002 року № 28-02/12 є нікчемною, оскільки нотаріально не посвідчена, та укладена зі сторони ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" неповноважною особою.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.04.2015 року у справі №917/154/15 (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року), в задоволенні позову Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" відмовлено повністю у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 року касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково; рішення Господарського суду Полтавської області від 16.04.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі №917/154/15 скасовано в частині позовних вимог до ТзОВ "Укрінвестгруп", ПП "Укрбізнесконсалтинг", фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та ПАТ "Діамантбанк", з передачею справи (в скасованій частині) на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області; в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПП "ЧІК" рішення та постанову залишено без змін.

При цьому, господарський суд касаційної інстанції вказав на те, що, в порушення приписів ст.ст.43, 84, 101, 105 ГПК України , господарські суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили чи приймалось Кабінетом Міністрів України рішення про відчуження спірного військового нерухомого майна та не відхилили належним чином доводи Міністерства оборони України щодо відсутності надання ним як органом управління державним майном, закріпленим за ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на праві повного господарського відання, згоди на реалізацію спірного нерухомого майна, як того вимагає п.4.4 Статуту ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд". Також, Вищий господарський суд України вказав на те, що господарськими судами попередніх інстанцій належним чином не перевірено дотримання під час укладення Біржової угоди від 28.08.2012 року приписів чинного законодавства (на момент укладення угоди) в частині заборон та обмежень на приватизацію спірного військового майна, зокрема, чи встановлювались особливості приватизації військового нерухомого майна. Крім того, господарським судом касаційної інстанції зауважено на Клопотанні ПАТ "Діамантбанк" від 10.03.2015 року про застосування строку позовної давності, якому не було надано належної оцінки.

Під час нового розгляду цієї справи, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що спірне нерухоме майно загальною площею 763, 2 кв. м., що розташоване за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_1 належало на праві власності Державі згідно зі Свідоцтвом про право власності від 29.01.1999 року та вибуло з державної власності поза волею держави (відчужене ТзОВ "Імідж" в процедурі санації ДП "Укрвійськбуд"), на підставі Біржової угоди № 28-02-12 від 28.08.2002 року, в порушення вимог ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України " та п.4.4 Статуту ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", без згоди Міністерства оборони України та без відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Крім того, господарськими судами попередніх інстанцій було встановлено, що при укладенні Біржової угоди купівлі-продажу від 28.08.2002 року не дотримано положень абз. 2 п. "а" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", якими встановлено обмеження та заборони щодо приватизації військового майна загальнодержавного значення, в тому числі в процесі банкрутства (згідно з положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року.

Поряд з цим, на підставі матеріалів справи встановлено, що після укладення вказаної Біржової угоди, спірне майно частинами було відчужене відповідачам, які є добросовісними набувачами відповідних частин майна:

- за ТзОВ "Укрінвест-груп" (реєстраційний номер 11591891 від 29.12.2006 року) зареєстроване право власності на частку власності в будинку по АДРЕСА_1 в м. Полтава в розмірі 1/1 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 25.12.2006 року, яким визнано право власності на нежитлові приміщення в цьому будинку загальною площею 364,7 кв.м. (том 4, арк. справи 119);

- за ПП "Укрбізнесконсалтінг" (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, арк. справи 26)), зареєстроване (реєстраційний номер 11423449 від 18.07.2005 року) право власності на частку нежитлового приміщення в розмірі 1/1 по АДРЕСА_1 в м. Полтава на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 01.06.2005 року, яким за ПП "Укрбізнесконсалтінг" визнано право власності на нежитлові приміщення загальною площею 266,6 кв.м. (том 4, арк. справи 116-118); крім цього, зареєстроване право власності (реєстраційний номер 11591435 від 04.10.2005 року) на частку власності в будинку № 6 по вул. Фрунзе в м. Полтава в розмірі 11/50, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 01.06.2005 року, яким за ПП "Укрбізнесконсалтінг" визнано право власності на нежитлові приміщення загальною площею 266,6 кв.м. (том 4, арк. справи 116-118);

- за ФОП ОСОБА_4 (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, арк. справи 26)), зареєстроване (реєстраційний номер 11591435 від 25.07.2006 року) право власності на частку нежитлового приміщення в розмірі 39/50, що розташоване за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 21.09.2005 року, яким за ФОП ОСОБА_4 визнано право власності на вказані приміщення загальною площею 81, 2 кв.м. (том 4, арк. справи 97-102);

- за ПАТ "Діамантбанк" (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, арк. справи 29)), зареєстроване (реєстраційний номер 28081417 від 27.08.2009 року) право власності на частку в розмірі 1/1 в будинку по АДРЕСА_1 в м. Полтава, площею 277, 6 кв.м., на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 20.08.2009 року (том 4, арк. справи 85), виданого Управлінням житлово-комунального господарства на переобладнанні за Дозволом Виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради приміщення, придбані ПАТ "Діамантбанк" у гр. ОСОБА_11 за Договорами купівлі-продажу від 21.02.2007 року (приміщення площею 139, 6 кв.м., реєстр № 370 та приміщення площею 154,4 кв.м., реєстр. № 371).

Крім цього, господарські суди попередніх інстанцій встановили, що, за Договорами купівлі-продажу від 23.11.2006 року (том 8, арк. справи 124,125) та від 13.09.2006 року (том 8, арк. справи 118, 119), ФОП ОСОБА_4 передала у власність гр. ОСОБА_12 нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_1, площею 154 кв.м. та 140,5 кв.м.

В подальшому, гр. ОСОБА_12, за Договорами купівлі-продажу від 27.12.2006 року (том 8, арк. справи 126-127) та від 28.09.2006 року (том 8, арк. справи 120, 121), відчужив нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, площею 154 кв.м. та 140,5 кв.м. у власність гр. ОСОБА_11, який, за Договорами купівлі продажу від 21.02.2007 року (том 8, арк. справи 122-123, 128-129), передав вказане майно у власність Акціонерному банку "Діамант".

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 у позові відмовлено повністю. Вказане рішення мотивоване тим, що хоча матеріалами справи підтверджується порушення права власника спірного нерухомого майна - Держави Україна (незаконне відчуження спірного майна, в порушення вимог ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" та п.4.4 Статуту ДП "Укрвійськбуд", без згоди Міністерства оборони України та без відповідного рішення Кабінету Міністрів України), та наявність передбачених ст. 388 ЦК України підстав для захисту такого права шляхом витребування цього майна позивачами від добросовісних набувачів - відповідачів, проте заявником було пропущено строк позовної давності, про сплив якого заявлено відповідачами.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 квітня 2017 року у справі № 917/154/15 рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування шляхом вилучення від ПП "Укрбізнесконсалтінг" частки майна в розмірі 11/50, вартістю 141 375 грн. 83 коп., реєстраційний номер 11591435 від 04.10.2005 року у нежитловому будинку, літера "А-2", цегляному за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе,6, загальною площею 763, 2 кв. м. та передання ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" скасовано та припинено в цій частині позову провадження у справі; в іншій частині рішення залишено без змін.

Приймаючи оскаржене судове рішення, апеляційний господарський суд виходив з того, що спірне майно, яке належить Державі Україна на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 29.01.1999 року, загальною площею 763, 2 кв.м., вибуло з державної власності поза волею Держави, на підставі Біржової угоди № 28-02/12 від 28.08.2002 року, яка укладена між юридичними особами та зареєстрована у філії "Київська ресурсна палата" Товарної біржі "Західно-Українська біржа нерухомості", на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є укладеною та дійсною. При цьому, апеляційний господарський суд, на підставі матеріалів справи, встановив, що у ФОП ОСОБА_4, на момент подання Заступником військового прокурора Полтавського гарнізону цього позову (31.01.2015 року) відсутня спірна частка нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Полтава, АДРЕСА_1, загальною площею 81,2 кв.м. (реєстраційний номер 11591435), в зв'язку з чим, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Поряд з цим, господарським апеляційним судом було встановлено, що 10.04.2015 року (тобто після подання Заступником військового прокурора Полтавського гарнізону позову та до прийняття Господарським судом Полтавської області рішення від 29.09.2016 року) ПП "Укрбізнесконсалтінг", за Договором купівлі-продажу від 10.04.2015 року (том 8, арк. справи 140-142) передано у власність ТзОВ "Укрінвест-груп" 11/50 часток нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, що стало підставою припинення провадження у справі в цій частині. В іншій частині позовних вимог, господарський суд апеляційної інстанції погодився з рішенням та висновками місцевого господарського суду.

Не погоджуючись з судовими рішеннями прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій скаржник просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15, передати справу на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій приписів ст.ст. 257, 267, 392 ЦК України, щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Поряд з цим, скаржник вказує на те, що господарські суди попередніх інстанцій, посилаючись на ч.2 ст. 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", ст.ст. 328, 330, 388 ЦК України, п.п. 2.2., 4.1., 4.2., 4.4., 6.1. Статуту ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", дійшли законного та обґрунтованого висновку про те, що спірне нерухоме майно вибуло з державної власності незаконно та поза волею власника - Держави Україна в особі Міністерства оборони України (без згоди Міністерства оборони України та без відповідного рішення Кабінету Міністрів України).

Задовольняючи подану Міністерством оборони України касаційну скаргу, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 20 ГК України передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст.ст. 12, 15, 16, 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Як наслідок цього, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із ст.ст. 319, 321, 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

За приписами ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо, відповідно до статті 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

В силу положень ч.ч. 1, 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Таким чином, у разі якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

При цьому, чинне законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами наявності у відчужувача за останнім договором у ряді цивільно-правових договорів, які укладалися щодо спірного майна, права на його відчуження; визнання недійсними результатів торгів (аукціону) на виконання рішення суду про грошове стягнення є підставою для витребування власником майна від добросовісного набувача за статтею 388 ЦК України, оскільки майно вибуло від власника поза його волею іншим шляхом - шляхом проведення публічних торгів іншою особою на виконання судового рішення про стягнення коштів. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, наведеними у Постановах від 03.10.2011 року у справі №51/232 та від 17.10.2011 року у справі №5002-8/5447-2010.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, спірне майно було передано у господарське відання уповноваженим державою органом управління Міністерством оборони України до ДП "Укрвійськбуд" за Актом приймання-передачі, затвердженим 29.03.1999 року. На виконання Плану санації, у справі № 24/612-б-43/234, було укладено Біржову угоду № 28-02/12, за якою нерухоме майно - нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, загальною площею 763,2, 5 кв.м. (на підставі Довідки-характеристики № 3705, виданої Полтавським БТІ 18.07.2002 року на підставі Свідоцтва про право власності № 220 від 11.06.2002 року (дублікат)) від ДП "Укрвійськбуд" (продавець, в особі гр. ОСОБА_13, який діяв на підставі довіреності АВН № 864155 від 20.09.2000 року) перейшло у власність ТзОВ "Імідж" (том 1, арк. справи 22).

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про товарну біржу" передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно з частиною 4 цієї статті угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість посилання прокуратури та позивачів на приписи ст. 657 ЦК України (від 16.01.2003 року), які встановлюють вимоги щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 року, тобто після укладення 28.02.2002 року вказаної Біржової угоди, а тому не регулює відносини щодо її укладання.

Разом з цим, судова колегія Вищого господарського суду України вважає законними та обґрунтованими (на підставі матеріалів та обставин справи) висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірне майно, яке належить Державі Україна (на підставі Свідоцтва на праві власності) площею 763, 2 кв.м. вибуло з державної власності поза волею держави, на підставі Біржової угоди № 28-02/12 від 28.08.2002 року, оскільки Кабінет Міністрів України не приймав рішень за поданням Міністерства оборони України стосовно відчуження спірного нерухомого майна, як того вимагають норми ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Від так, при укладенні Біржової угоди купівлі-продажу від 28.08.2002 року, не було дотримано положень абз. 2 п. "а" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", якими встановлено обмеження та заборони щодо приватизації військового майна загальнодержавного значення (в т. ч. в процесі банкрутства, згідно з положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону до 19.01.2013 року). Суб'єктам, що здійснюють функції власника від імені держави, законодавством не надано повноважень на прийняття рішення щодо відчуження майна, за умови існування законодавчо встановлених обмежень. Такі заборони можуть бути зняті лише за умови внесення відповідних змін до законодавчих актів.

Таким чином, з огляду на те, що спірний об'єкт нерухомості вибув із володіння держави поза її волею, заявлення прокурором позову до добросовісних набувачів про витребування майна у відповідності до ст. 388 ЦК України є правомірним.

Поряд з цим, враховуючи подані відповідачами Заяви про застосування позовної давності (том 1 арк. справи 178, 214-215, 217, том 4 арк. справи 138-140, том 5 арк. справи 1-2), господарські суди попередніх інстанцій застосували до спірних правовідносин загальний строк позовної давності, вказавши на те, що, норми, встановлені ч. 1 ст. 261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. При цьому, встановили, строк позовної давності має обраховуватись з 28.08.2002 року (з моменту укладення спірної Біржової угоди), оскільки за Біржовою угодою №28-0/12 від 28.08.2002 року продавцем виступив другий позивач - ДП "Укрвійськбуд" в особі гр. ОСОБА_13 (діяв на підставі довіреності АВН №864155 від 20.09.2000 року), а Міністерство оборони України як орган, уповноважений державою управляти майном ДП "Укрвійськбуд", погодив План санації, в процедурі якої укладено Біржову угоду.

З цього приводу колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати наступне.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", однією з вимог є: визнати за Державою Україна право власності на нерухоме майно, а саме: нежитловий будинок літ. "А-2", цегляний, загальною площею 763, 2 кв.м.

За змістом ст.ст. 256, 257, 261, 262, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України).

Оскільки, позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі ст. 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Як наслідок цього, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог не застосовуються.

Проте, господарські суди попередніх інстанцій наведеного вище не врахували та не надали належної правової оцінки заявленим вимогам щодо визнання права власності на спірне майно за державою Україна.

Відповідно з цим, по переконанню колегії суддів касаційної інстанції, господарські суди першої та апеляційної інстанції неправомірно застосували строк позовної давності до заявлених позовних вимог у цій справі.

Крім того, апеляційний господарський суд, під час розгляду справи, встановив, що 10.04.2015 року (тобто після подання Заступником військового прокурора Полтавського гарнізону цього позову та до прийняття Господарським судом Полтавської області рішення від 29.09.2016 року) ПП "Укрбізнесконсалтінг", за Договором купівлі-продажу від 10.04.2015 року (том 8, арк. справи 140-142) відчужено у власність ТзОВ "Укрінвест-груп" 11/50 часток нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, що стало підставою припинення провадження у справі в цій частині, за п.1-1) ч.1 ст.80 ГПК України (відсутність предмету спору).

Відповідно до положень п.1-1) ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року).

З цього приводу колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що встановивши (на підставі матеріалів справи) неналежність ПП "Укрбізнесконсалтінг" як відповідача за вимогами про витребування на користь держави Україна 11/50 часток нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, апеляційний господарський суд здійснив невірну процесуальну дію (припинення провадження у справі), оскільки предмет спору (спірне майно, у визначеній частині) не припинив існування, а діями відповідача було лише змінено титульного володільця (відповідача в цій частині позовних вимог).

Поряд з цим, не зважаючи на те, що встановлені апеляційним господарським судом обставини, щодо продажу ПП "Укрбізнесконсалтінг" (за Договором купівлі-продажу від 10.04.2015 року) 11/50 часток нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1 ТзОВ "Укрінвест-груп" (відповідачу -1), існували до прийняття Господарським судом Полтавської області рішення від 29.09.2016 року, місцевий господарський суд цим обставинам не надав належної оцінки, в порушення приписів ст.43 ГПК України.

Згідно зі ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас, як встановлено господарським судом касаційної інстанції, прохальна частина позовної заяви Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" не містить в собі достатньої інформації щодо індивідуально визначеної площі/частки спірного майна щодо кожного з відповідачів. Крім того, під час розгляду цієї справи господарськими судами було встановлено здійснення змін щодо власників часток спірного майна та їх розмірів (площа).

Оскільки, господарськими судами зазначені обставини щодо фактичних розмірів спірного майна належного кожному з відповідачів не встановлювались, а відсутність у Вищого господарського суду України процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухваленню нового рішення, справу слід передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Відповідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких підстав, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 року у справі № 917/154/15 мають бути скасовані, а справа - направлена на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи, господарському суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи з урахуванням матеріалів та обставин справи № 917/154/15, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 3 квітня 2017 року та рішення Господарського суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року у справі № 917/154/15 скасувати.

3. Справу № 917/154/15 передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області у новому складі суду.

Головуючий суддя В.Ю. Поліщук
судді: Л.Й. Катеринчук
С.В. Куровський