УХВАЛА

18.10.2017Справа № 910/18870/15
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику представників учасників судового процесу скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та додані до неї матеріали

За позовом Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави

в особі Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рєвєрс"

про стягнення 217 588,47 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Дарницького гарнізону звернувся до суду в інтересах держави (прокурор) в особі Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (позивач) з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рєвєрс" (відповідач) заборгованості по оплаті вартості поставленого товару в розмірі 217 588,47 грн., в тому числі 120 000,00 грн. основного боргу, 6 756,16 грн. 3% річних та 90 832,31 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2015р. (повне рішення складено 04.09.2015р.) у справі №910/18870/15 позовні вимоги прокурора задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 120 000,00 грн. 3% річних в розмірі 6 756,16 грн. та інфляційні втрати в розмірі 90 832,31 грн. Стягнуто з відповідача в доход Державного бюджету України 4 357,76 грн. судового збору.

15.09.2015р. на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва в порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази.

29.09.2017р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2017р. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та додані до неї матеріали у справі №910/18870/15 повернуто без розгляду.

При цьому, у вказаній вище ухвалі, судом було наголошено позивачеві на тому, що при наступному зверненні до суду зі скаргою слід врахувати, що передбачений ст. 121-2 ГПК України процесуальний строк на оскарження дій органу виконання судових рішень не може ставитись в залежність від дати фактичного отримання копії постанови державного виконавця, оскільки стягувач як сторона виконавчого провадження не був позбавлений вчинити дії та дізнатися про хід виконання відповідного виконавчого документу, проте такі дії, за висновками суду, можуть бути підставою для відновлення такого процесуального строку.

17.10.2017р. вказана скарга надійшла до суду повторно.

Судом встановлено, що скаржником при зверненні до суду зі скаргою усунуто недоліки, наведені в ухвалі суду від 03.10.2017р. та надано докази направлення копії скарги з додатками на адреси всіх учасників судового процесу на даній його стадії.

Крім того, скаржником надано клопотання про поновлення строку на подачу скарги на дії органу виконання судових рішень, яке мотивоване тим, що ухвала суду від 03.10.2017р. надійшла до позивача 10.10.2017р., а начальник юридичного бюро позивача Гопкало О.В. у період з 11.10.2017р. по 13.10.2017р. перебувала у відпустці та є єдиним працівником юридичного бюро, яка може належним чином підготувати та подати документи.

Таким чином, зі змісту поданого клопотання, суд приходить до висновку про те, що скаржником при зверненні до суду зі скаргою (повторно) належним чином обґрунтовано причини пропуску процесуального строку на звернення до суду зі скаргою за період з 04.10.2017р. по 16.10.2017р.

Разом з тим, в поданій до суду скарзі, скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову органу виконання судових рішень від 10.04.2017р. про закінчення виконавчого провадження № 52255014.

При цьому, як зазначає скаржник у своїй скарзі про винесення оскаржуваної постанови від 10.04.2017р. він дізнався 15.09.2017р. з Автоматизованої системи виконавчого провадження, відтак, за висновками позивача, строк на оскарження постанови державного виконавця від 10.04.2017р. розпочинається 18.09.2017р. та закінчується 29.09.2017р. та оскільки скаргу подано до суду 29.09.2017р., такий процесуальний строк позивачем не пропущено.

З такими висновками позивача, суд не може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Як вбачається зі змісту поданої до суду скарги та доданих до неї документів, скаржник просить суд скасувати постанову органу виконання судових рішень від 10.04.2017р. про закінчення виконавчого провадження № 52255014, тоді як скаргу вперше було подано до суду 29.09.2017р., тобто з пропуском строку, встановленого ст. 121-2 ГПК України.

Згідно зі ст. 53 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У пункті 9.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 зазначено, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Як було зазначено вище, судом визнано поважними причини пропуску процесуального строку на звернення до суду зі скаргою за період з 04.10.2017р. по 16.10.2017р.

Разом з тим, скаржником не подано до суду обґрунтованого клопотання про відновлення процесуального строку на подачу скарги за період з 26.04.2017р. по 28.09.2017р., оскільки відповідний строк на звернення позивача зі скаргою сплинув 25.04.2017р.

Посилання позивача у своїй скарзі на ту обставину, що про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 15.09.2017р., відтак передбачений ст. 121-2 ГПК України строк на звернення зі скаргою розпочинається 18.09.2017р. та закінчується 29.09.2017р. та оскільки скаргу подано до суду 29.09.2017р., такий процесуальний строк позивачем не пропущено, суд не приймає, оскільки як було зазначено в ухвалі суду від 03.10.2017р. процесуальний строк на оскарження дій органу виконання судових рішень не може ставитись в залежність від дати фактичного отримання копії постанови державного виконавця чи дати коли стороні виконавчого провадження стало відомо про таку постанову, оскільки стягувач як сторона виконавчого провадження не був позбавлений вчинити дії та дізнатися про хід виконання відповідного виконавчого документу, тобто позивач не отримавши задоволення своїх вимог міг довідатись про порушення своїх прав та подати скаргу у передбачений законом строк.

При цьому, суд повторно зауважує, що наведені у скарзі обставини можуть бути підставою для відновлення процесуального строку, а позивачем відповідного клопотання про відновлення строку на подачу скарги, як зазначалось, за період 26.04.2017р. по 28.09.2017р. не подано.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві слід залишити без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі №910/18870/15 залишити без розгляду.

2. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству "Завод "Маяк" право на повторне звернення зі скаргою на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві разом із заявою про відновлення строку такого подання.

3. Ухвала підлягає оскарженню у порядку та строки, встановлені ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.