ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р.Справа № 916/1915/17
Господарський суд Одеської області у складі судді Власовій С.Г.,

при секретарі судового засідання Матвієнко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області

про стягнення 7 000 541,92грн.

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА"

до відповідача: Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт"

про визнання договору удаваним та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача (за первісним позовом): Дорогін К.Ю., згідно довіреності №23-11/27 від 25.04.2017р.; Казакова К.О., згідно довіреності №20/7-40 від 05.01.2017р.;

від відповідача (за первісним позовом): Савицька О.М., згідно довіреності №83 від 02.08.2017р.;

від третьої особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області: Десятова Н.А., згідно довіреності №47 від 29.12.2016р.; Данилов К.О., згідно довіреності №49 від 29.12.2016р.

В судовому засіданні 24.10.2017р. приймали участь представники:

від позивача (за первісним позовом): Казакова К.О., згідно довіреності №20/7-40 від 05.01.2017р.;

від відповідача (за первісним позовом): Савицька О.М., згідно довіреності №83 від 02.08.2017р.;

від третьої особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області: Данилов К.О., згідно довіреності №49 від 29.12.2016р.

Суть спору: 09.08.2017р. Державне підприємство „Одеський морський торговельний порт" звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", в якій просить суд стягнути з ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" на користь ДП „Одеський морський торговельний порт" 7 000 541,92грн. заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р.

08.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт", в якій просить суд визнати удаваним договір №КД 12893 від 01.03.2009р. на право користування чужим майном та стягнути з Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" набуті без достатньої правової підстави 9 191 644, 90 грн. (дев'ять мільйонів сто дев'яносто одну тисячу шістсот сорок чотири тисячі гривень дев'яносто копійок), в тому числі ПДВ 1 531 940,82грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2017р. справу №916/1915/17 розподілено до розгляду суддею Власовою С.Г.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2017р. порушено провадження у справі №916/1915/17, справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2017р. залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Клопотання представників сторін за вх.№18341/17 від 22.08.2017р., за вх.№20405/17 від 21.09.2017р., за вх.№21199/17 від 03.10.2017р., за вх.№22047/17 від 17.10.2017р. про не здійснення технічної фіксації судового процесу були судом задоволені.

Клопотання представника відповідача (за первісним позовом) за вх.№19364/17 від 08.09.2017р. про залучення до матеріалів справи додаткових документів та від 03.10.2017р. за вх.№21191/17 про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи, були судом задоволені.

Клопотання представника позивача (за первісним позовом) за вх.№19867/17 від 14.09.2017р., за вх.№20406/17 від 21.09.2017р., за вх.№21197/17 від 03.10.2017р., за вх.№22540/17 від 23.10.2017р., про залучення до матеріалів справи додаткових документів, були судом задоволені.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2017р. прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" про визнання договору удаваним та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави до спільного розгляду з первісним позовом Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області про стягнення 7 000 541,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог ДП «Одеський морський торговельний порт» (позивач за первісним позовом) зазначає, що між Одеським морським торговельним портом та Дочірнім підприємством „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" (правонаступником якого є ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА") було укладено договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., згідно п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, територіально розташоване у вільній економічній зоні «Порто-Франко» за адресою м. Одеса, Митна пл.1, та знаходиться на балансі орендодавця, крім того, орендар п. 3.2. договору зобов'язався сплачувати орендну плату, яка перераховується щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Подалі, 01.03.2009р. позивачем та відповідачем укладено договір на право користування чужим майном №КД-12893, предметом якого є врегулювання відносин сторін щодо користування підприємством майном порту, яке використовується для функціонування та експлуатації перевантажувального комплексу мастил та масляних компонентів на території вільної економічної зони „Порто-франко" на території Одеського морського торговельного порту згідно із інвестиційним проектом, який реалізує підприємство на цій території. Однак, 30.06.2016р. сторонами укладена додаткову угоду №КД-12893/2 до договору на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р., згідно п.1 якої сторони прийшли дійшли згоди розірвати договір на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р. та погодили умови остаточних розрахунків за даним договором, а саме відповідач зобов'язаний був сплатити заборгованість згідно виставленими портом рахунками впродовж 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Відтак, ДП «Одеський морський торговельний порт» (позивач за первісним позовом) стверджує, що ним виконано всі умови, передбачені договором оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконує, не сплачує орендну плату. На виконання вказаного договору позивачем 09.09.2016р. виставлено відповідачеві рахунок №250426* на суму 7 000 541,92грн. за період 01.03.2009р. - 30.06.2016р., який останнім не сплачено взагалі. При цьому, як зазначає позивач, відповідач погодив існуючу заборгованість, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 30.09.2016р., підписаний обома сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" (відповідач за первісним позовом) проти задоволення позову ДП «Одеський морський торговельний порт» заперечує повністю, зважаючи на що 08.09.2017р. звернувся до Господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт", в обгрунтовання зустрічного позову ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" вказує, що 21.05.2001р. між Одеським морським торговельним портом та Дочірнім підприємством „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" (правонаступником якого є ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА") було укладено договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв орендоване нерухоме майно за актами приймання-передачі. Згідно з п.5.6 договору оренди, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату.

01.03.2009р. між ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" та ДП „Одеський морський торговельний порт" було укладено договір на право користування чужим майном №КД-12893, предметом якого є врегулювання відносин сторін щодо користу вання майном ДП „Одеський морський торговельний порт", яке використовується для функціонування та експлуатації пере вантажувального комплексу мастил та масляних компонентів на території спеціальної (віль ної) економічної зони, "Порто-франко" на території Одеського морського торговельного пор ту згідно з інвестиційним проектом, який реалізує ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" на цій території. Вказаним договором сторони погодили, що плата за користування майном становить 63 000,00грн. на місяць без урахування ПДВ, яку підприємство щомісячно сплачує на підставі виставленого рахунку протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту його отримання. Однак, Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2016р. тлумачено умови договору, а саме п.2.4. та п.10.1. договору оренди таким чином, що орендні правовідносини за цим договором не були припинені, є дійсними до 10.05.2019р. та діють до моменту повернення ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" об'єктів оренди та підписання сторонами відповідного акту про повернення майна; встановлено, що уклавши договір, ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" отримало у користування та продовжує належним чином користуватися майном, яке фактично є об'єктом оренди за договором оренди, що не припинив своєї дії. Факт відсутності заборгованості з оплати за договором користування станом на 28.01.2016р. підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2016р., підписаним ДП „Одеський морський торговельний порт" та ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА". За договором користування у період з 01.03.2009р. по 31.07.2016р. включно за користування вищевказаними об'єктами оренди ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" було перерараховано користь ДП „Одеський морський торговельний порт" плату в розмірі 7 659 704,08 гри. (без ПДВ) та 1 531 940,82 грн. (ПДВ), всього 9 191 644,90 грн. У даному випадку договором користування було визначено обсяг прав щодо користування ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", яке вже перебувало у його користуванні, та визначено плату за користування ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" майном, яке вже перебувало у його користуванні. Виходячи з наведеного, позивач за зустрічним позовом стверджує, що за договором оренди, і за договором користування ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" здійснювало оплату за користування одним і тим самим майном, визначеного індивідуальними ознаками; договір користування не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки права користування майном, вже були врегульовані укладеним між сторонами договором оренди, а відтак, ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" вважає, що договір користування є недійсним з моменту його вчинення, відповідно до норм чинного законодавства а саме, ст.793 ЦК України, ч.1. ст.220 ЦК України, ч.2.ст.215 ЦК України, ч.1. ст.236 ЦК України, а тому ДП "Одеський морський торговельний порт" отримав грошові кошти за ним без достатньої правової підстави, та зобов'язаний повернути ці грошові кошти.

21.09.2017р. за вх.№20407/17 ДП „Одеський морський торговельний порт" (відповідачем за зустрічним позовом) подано відзив на зустрічну позовну заяву, яка залучена судом до матеріалів справи. В обґрунтування заперечень ДП „Одеський морський торговельний порт" зазначає, що 01.03.2009р. між ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" (яке є правонаступником Дочірнього підприємства „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" фірми „ПРІСТА ОЙЛ" АТ (Болгарія) та Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт" укладено договір на право користування чужим майном №КД-12893, предметом якого є врегулювання відносин щодо користування підприємством майном порту, яке використовується для функціонування та експлуатації Перевантажувального комплексу мастил та масляних компонентів (далі - Об'єкт) на території Вільної економічної зони «Порто-франко» на території Одеського морського торговельного порту згідно із інвестиційним проектом, який реалізує Підприємство на цій території (п. 1.1. Договору №КД-12893). Підставою укладення цього Договору є обов'язок Порту забезпечити необхідні умови для реалізації Підприємством інвестиційного проекту із спорудження та експлуатації Об'єкту, які безпосередньо випливають з Договору №КД-1933 від 07.09.01р. про реалізацію інвестиційного проекту в спеціальній (вільній) економічній зоні «Порто- франко» на території Одеського морського торговельного порту. При цьому, позивач за первісним позовом вказує, що сторони дійшли згоди, що цей Договір є засобом врегулювання прав та обов'язків сторін щодо користування Підприємством майном Порту, який не суперечить чинному законодавству України (п. 1.2. Договору №КД-12893).

Крім того, ДП „Одеський морський торговельний порт" зазначає, що підприємство мало на меті користуватись майном Порту, використання якого необхідно для реалізації Підприємством інвестиційного проекту із спорудження та експлуатації Об'єкту, які безпосередньо випливають з Договору №КД-1933 від 07.09.01р., отже сторони не приховували за Договором №КД-12893 іншу юридичну дію, не має підстав вважати даний договір удаваним, а також Підприємство користувалось майном у період з 01.03.09р. по 30.06.16р. та своєчасно, у повному обсязі сплачувало рахунки Порту. Подалі, як вказує позивач за первісним позовом, Державне підприємством «Одеський морський торговельний порт» та Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" уклали Додаткову угоду №КД-12893/2 до договору на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р., пунктом 1 якої Сторони прийшли до згоди розірвати Договір на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р. Посилаючись на постанови Верховного суду України від 23.12.2015р. по справі №3-1143гс15 (918/144/15) та від 19.08.2014р. по справі №3-38гс14 (5011-31/17917-2012), ДП «Одеський морський торговельний порт» вважає, що визнання договору №КД-12893 від 01.03.2009р. нікчемним є безпідставним, а тому і похідна вимога стягнути з відповідача за зустрічним позовом 9 191 644,90грн. на його думку не підлягає задоволенню.

21.09.2017р. за вх.№2-5044/17 відповідачем за зустрічним позовом подано заяву про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що договір на право користування чужим майном від 01.03.2009р. №КД-12893, який позивач за зустрічним позовом просить визнати удаваним, укладено 01.03.2009р., а тому виконання цього договору розпочалося з дати його підписання, що підтверджується реєстром оплати прибуткових рахунків по договору №КД-12893 від 01.03.209р. за період з 01.03.2009р. по 31.07.2016р., а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, посилаючись на п. 2.8. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. №11, ДП «Одеський морський торговельний порт» вказує, що позивач за зустрічним позовом звернувшись із зустрічною позовною заявою 08.09.2017р. пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

02.10.2017р. за вх.№2-5206/17 відповідачем за первісним позовом подано заяву про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що про порушення свого права на отримання орендної плати за Договором оренди за бере зень 2009р. ДП "Одеський морський торговельний порт" довідався 12 квітня 2009р., за кві тень 2009р. - 12 травня 2009р. і т.д., та за липень 2014р. - 12 серпня 2014р., а позовна заява ДП "Одеський морський торговельний порт" датована 31.07.2017р., а тому, на думку заявника, до вимог, які стосуються стягнення орендної плати з 01.03.2009р. по 30.06.2014р. строк позовної давності сплив, та до цих позовних вимог необхідно застосувати строк позовної давності.

02.10.2017р. позивачем за зустрічним позовом подано до канцелярії суду за вх.№20947/17 пояснення щодо позовної давності (за зустрічним позовом), які залучені судом до матеріалів справи. В обґрунтування вказаних пояснень ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" зазначає, що при зверненні із зустрічним позовом позивачем за ним дотримано строк позовної давності з огляду на те, що пунктом 6.4 Договору користування було визначено, що з укладенням цього Договору припиняє свою дію Договір оренди, проте, уклавши Договір користування, ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" отримало у ко ристування та продовжувало належним чином користуватися майном, яке фактично було об'єктом оренди за договором оренди, що не припиняв своєї дії, зазначене було встановлено Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.02.2016р., яким було тлумачено умови п. 2.4. та п. 10.1. Договору оренди, зважаючи на що ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" стало відомо про те, що Договір орен ди не припиняв своєї дії лише після набрання чинності рішенням від 03.02.2016р., тобто 19.02.2016р.

Крім того, ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" зазначає, що Договором користування було визначено обсяг прав щодо користування ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", яке вже перебувало у його користуванні та визначено плату за користу вання ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" майном, яке вже перебувало у його користуванні, а тому і за Договором оренди, і за Договором користування ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" здійснювало оплату за користування одним і тим самим майном, яке визначено індивідуальними ознаками.

Також, позивач за зустрічним позовом вказує, що про те, що договір на користування чужим майном від 01.03.2009р. №КД-12893 не був спрямований на реальне настання пра вових наслідків, що обумовлені ним, оскільки права користування майном, визначені дого вором користування від 01.03.2009р. №КД-12893, вже були врегульовані укладеним між сторонами діючим Договором оренди, стало відомо ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" 19.02.2016р., після набрання чиннос ті вищеназваним рішенням Приморського районного суду, що і змусило ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" звернутися до суду із зустрічним позовом (із дотримання передбаченим ст.257 ЦК України строком позовної давності). Крім того, про порушення своїх прав, яке виразилось в необхідності здійснення по двійної оплати за користування одним і тим самим майном ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" стало відомо лише після отримання 09.09.2016р. рахунку №250426* ДП "Одеський морський торговельний порт" на суму 7 000 541,92 грн., в т.ч. ПДВ, про оплату послуг оренди за до говором КД-1614 від 21.05.2001р. за період 01.03.2009р. - 30.06.2016р.

ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" стверджує, що 15.05.2017р. звернулося до ДП „Одеський морський торговельний порт" про зарахування зустрічних однорідних вимог, однак, у задоволенні вказаної заяви було відмовлено, а на даний момент позивач за первісним позовом намагається стягнути оплату за майно, користування яким вже було оплачено.

03.10.2017р. за вх.№2-5261/17 ДП „Одеський морський торговельний порт" подана заява про поновлення процесуальних строків на подання позовної заяви, в обґрунтування якої останній зазначає, що Договір оренди від 21.05.2001р. МКД-1614 був відсутній у переліку діючих договорів оренди Порту (згідно до інформації, яка надавалась Портом Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Одеській області), що підтверджується листом М11-05-04158 від 11.08.16p. оскільки, на думку Порту та Підприємства дія Договору №КД-1614 була припинена з 01.03.09р., у зв'язку з укладанням Договору МКЛ-12893. Тільки після винесеного Приморським районним судом міста Одеси рішення від 03.02.16р. у справі за №522/24599/15-ц за заявою безпосередньо відповідача про тлумачення умов Договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., щодо дійсності орендних правовідносин у зв'язку з фактичним продовженням користування орендованим майном та відсутністю акту про повернення майна. Позивачу стало відомо про продовження дії Договору за №КЛ-1614 безперервно до 10.05.2019р., отже перед Відповідачем не припинявся обов'язок по сплаті орендної плати за період 01.03.09 - 30.06.16р. (період дії Договору №КД-12893). Актом звірки взаємних розрахунків на 30.09.2016р. №04386, що підписано між Портом та Підприємством, а в подальшому і Заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог за №53 від 15.05.17р. відповідач підтвердив наявність заборгованості у розмірі 7 000 541,92 грн. А тому позивач зазначає, що ним порушено строк на подачу позовної заяви із поважних причин.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2017р. задоволено клопотання позивача за первісним позовом від 21.09.2017р. за вх.№2-5042/17 та строк розгляду справи продовжено до 24.10.2017р.

17.10.2017р. за вх.№2-5465/17 ТОВ „Пріста Ойл-Україна" подана заява про поновлення процесуальних строків звернення до суду (за зустрічним позовом), в обґрунтування якої посилається на обґрунтування, зазначені в поясненнях від 02.10.2017р. за вх.№20947/17.

В судових засіданнях від 21.09.2017.р. оголошено перерву до 03.10.2017р., від 17.10.2017р. до 24.10.2017р. в порядку ст. 77 ГПК України.

24.10.2017р. за вх.№22617/17 від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, в обґрунтування яких Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області зазначає, що 21.05.2001р. між ДП „Одеський морський торговельний порт" та ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" було укладено договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, за погодженням регіонального відділення був укладено договір оренди (№ КД-1614) державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі ДП „Одеський морський торговельний порт", розташованого за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, укладеного, терміном до 31.12.2005р. З 01.01.2004р. відбулися зміни в законодавстві України, а саме: передача в оренду державного нерухомого майна площею більше 200 кв.м. належить виключно до компетенції Фонду державного майна України та його регіональних відділень.

Тому, Регіональне відділення, починаючи з 2004 року, неодноразово попереджало державні підприємства, у тому числі ДП „Одеський морський торговельний порт" щодо необхідності припинення зазначених договорів оренди, по закінченню їх терміну дії, та приведення їх у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом переукладання з регіональним відділенням. На теперішній час всі діючі договори оренди, укладені підприємством з дозволу регіонального відділення ДП „Одеський морський торговельний порт" приведені у відповідність до вимог чинного законодавства та щомісячно ДП „Одеський морський торговельний порт" надає на адресу регіонального відділення інформацію щодо оренди державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі підприємства. Однак, як вказує третя особа, з березня 2009р. у переліку діючих договорів оренди, договір оренди від 21.05.2001р. №КД-1614 відсутній та починаючи з 01.03.2009р. по зазначеному договору оренди припинено нарахування орендної плати згідно інформації Державної казначейської служби України, яка регулярно надається до регіонального відділення, надходжень орендної плати у розмірі 30% до Державного бюджету України з цього періоду також не було.

Крім того, третя особа зазначає, що листами від 04.08.2016р. №157/01 та від 09.08.2016р. №158/01 до регіонального відділення звернулось ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" щодо внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 21.05.2001р. №КД-1614, тобто вищевказаного договору, у зв'язку з чим було з'ясовано, що ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" продовжувало користуватися державним майном, розташованим за адресою: м.Одеса, Митна площа,1, а тому регіональне відділення надало запит ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" щодо в найкоротший термін надати вичерпну відповідь на запитання з наданням копій документів.

Між тим, третя особа, порівнюючи предмет договору оренди в редакції первинного договору від 21.05.2001р. №КД-1614 (погодженого органом управління та регіональним відділенням) та в редакції додаткової угоди від 04.08.2016р. №КД-1614/3 до зазначеного договору оренди, визначила, що фактично не можливо ідентифікувати об'єкт оренди. Тому регіональне відділення листом від 11.08.2016р. № 11-05-04158 просило відповідача по цій справі надати пояснення щодо об'єкту оренди з урахуванням внесених змін (з додаванням копій технічних паспортів, інвентарних карток основних засобів), а також третьою особою було попереджено ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", що у разі прийняття рішення про внесення змін до вищевказаного договору оренди, у частині переобрання регіональним відділенням функцій орендодавця, орендарю необхідно буде сплатити до державного бюджету України 30% орендної плати, яка буде нарахована за період 01.03.2009р. по теперішній час з урахуванням всіх змін до Методики розрахунку орендної плати та пропорції її поділу, які вносилися у зазначений період.

Як вказує Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області, у відповідь на його запит ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" повідомило 16.08.2016р. №161/01, що останній звертався до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про про тлумачення умов договору оренди №КД-1614 в частині щодо дійсності орендних правовідносин у зв'язку з фактичним продовженням користування орендним майном, однак, третя особа, вважає, що при прийнятті Приморським судом рішення була порушена ст. 15 ЦПК України в частині компетенції суду щодо розгляду цивільних справ. На думку третьої особи, договір на право користування чужим майном від 01.03.2009р. №КД12893 також повинен бути частиною договору оренди.

Стосовно зустрічної позовної заяви Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області вказує, що сторонами договору на право користування чужим майном від 01.03.2009р. №КД12893 є ДП „Одеський морський торговельний порт" та ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", а тому при укладенні договору ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" самостійно підписав та завірив своєю печаткою зазначений договір від 01.03.2009р. №КД12893, тобто на той час був згоден з усіма умовами спірного договору, а відтак вказаним зустрічним позовом суперечить своїм діям.

У судовому засіданні від 24.10.2017р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду на підставі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Правовідносини сторін щодо оренди державного нерухомого майна виникли із договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., укладеного між Одеським морським торговельним портом (орендодавець) та ДП „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" фірми „ПРІСТА ОЙЛ" АТ (Болгарія) (орендар), у розділі 1. та п. 2.1. якого (з урахуванням Додатку №1 до Додаткової угоди № КД-1614/2 до Договору) сторони погодили, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, територіально розташоване у вільній економічній зоні „Порто-Франко" за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, та знаходиться на балансі Орендодавця, саме:

нежитлове приміщення другого поверху, розташоване у будинку (інв. №061700) за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, площею 19 кв.м. - для розміщення офісу (розміщення офісних приміщень);

нежитлове складське приміщення за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, площею 290 кв.м. для зберігання вантажів (розміщення складів);

відкриту складську площу, розташовану за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, площею 12 630 кв.м. для розміщення терміналу із перевантаження базових фракцій мастил (інше використання нерухомого майна);

залізничну колію, розташовану за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, площею 72 погонних метри, для відстою вагонів з базовими фракціями мастил (інше використання нерухомого майна) (Об'єкт оренди).

Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору №КД-1614 від 21.05.2001р. вступ орендаря у користування майном настає з моменту підписання сторонами договору і Акту прийому-передачі вказаного майна. Передача майна в оренду не спричиняє передачі орендарю права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди, визначеного у відповідності з цим договором.

Пунктом 10.1. договору №КД-1614 від 21.05.2001р. сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з дати підписання і діє до 31.12.2005р.

Сторонами до договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. було підписано додаткові угоди №КД1614/1 від 02.10.2002р., №КД-1614/2 від 01.02.2007р., додаток №1 додаткової угоди №КД-1614/2 від 01.02.2007р., додаткову угоду №КД1614/3 від 04.08.2016р., додаток №1 до додаткової угоди №КД-1614/3 від 04.08.2016р., додаткову угоду №КД-1614/4 від 10.01.2017р.

На виконання умов договору оренди державного нерухомого майна № КД-1614 від 21.05.2001р., Орендодавець передав, а Орендар прийняв орендоване нерухоме майно за Актами прийому - передачі:

- згідно з Актом прийому передачі б/н від 21.05.2001р. - приміщення у будинку (інв. № 061700) площею 19 кв.м;

- згідно з Актом прийому передачі № 1 від 15.08.2002р. - територію в тилу причалів №№ 5,6 загальною площею 6 815,0 кв.м;

- згідно з Актом прийому передачі б/н від 25.09.2002р. - відкриту площу 5 815,0 кв.м;

- згідно з Актом прийому передачі б/н від 02.10.2002р. - частину складського приміщення площею 290,00 кв.м.

За результатами проведення ДП «Одеський морський торговельний порт» технічної інвентаризації державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП «Одеський морський торговельний порт», в тому числі об'єктів оренди за Договором, державне нерухоме майно було належним чином систематизоване з присвоєнням кожному з об'єктів відповідного інвентарного номеру.

За результатами інвентаризації відкрита складська площа (площею 12 630 кв.м.) за Договором була розподілена на частини, яким в подальшому присвоєні окремі інвентарні номери:

- площа з північної сторони механізації (інв.№066573);

- площа в тилу причалу №6 (інв.№066534);

- площа в тилу контори 1-го району (інв.№ 066574);

- площа вдовж ж/д шляху (інв.№066572).

Крім того, додатково за результатами проведення ДП «Одеський морський торговельний порт» технічної інвентаризації було виділено ще один об'єкт - будівля механізації (інв.№066561).

В подальшому ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" та ДП «Одеський морський торговельний порт» уклали договір на право користування чужим майном №КД12893 від 01.03.2009р., предметом якого є врегулювання відносин сторін щодо користування Підприємством (Відповідачем за первісним позовом) майном ДП «ОМТП» (Позивач за первісним позовом), яке використовується для функціонування та експлуатації Перевантажувального комплексу мастил та масляних компонентів на території Спеціальної (вільної) економічної зони «Порто-франко» на території Одеського морського торговельного порту згідно з інвестиційним проектом, який реалізує Підприємство (Заявник) на цій території (п. 1.1.).

Згідно п. 1.3. договору на право користування чужим майном №КД12893 від 01.03.2009р., цим договором визначається обсяг прав підприємства на користування чужим майном у зв'язку із експлуатацією об'єкту на території Вільної економічної зони „Порто-франко" на території Одеського морського торговельного порту. До складу майна, право на користування яким визначається цим Договором, входять наступні об'єкти, які знаходяться у Порту на праві повного господарського відання та необхідні для доступу та/або функціонування Об'єкту і обліковуються на балансі Порту наступним чином:

Інвентарний номер 066574 (площадка у тилу контори 1-го району);

Інвентарний номер 061534 (площа в тилу причалу №6);

Інвентарний номер 066573 (площа з північної сторони механізації);

Інвентарний номер 066561 (будівля механізації та побутової) - частина будівлі площею 1160 кв.м.;

Інвентарний номер 057156 (залізничний шлях №1 Конюшенний 72 м).

Відповідно до п. 3.1. договору №КД12893 від 01.03.2009р. плата за користування майом становить 63 000,00 гривень (шістдесят три тисячі грн. 00 коп.) на місяць без урахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму плати за користування майном здійснюється у порядку, визначеному законодавством України. Підприємство щомісячно сплачує плату за користування майном порту на підставі виставленого рахунку протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту його отримання.

Пунктом 4.1. договору №КД12893 від 01.03.2009р. встановлено, що право користування чужим майном, що врегульоване цим договором надається підприємству строком до 31.12.2025р., але не раніше закінчення строку реалізації інвестиційного проекту Перевантажувального комплексу мастил та масляних компонентів. Строк цього договору може бути продовжений у випадку відсутності заяви сторони договору про його припинення за місяць до закінчення.

За положеннями пунктів 6.1., 6.4. договору №КД12893 від 01.03.2009р. сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дати його підписання та дії до моменту, визначеному у п. 4.1. договору, а в частині виконання грошових зобов'язань до повного їх виконання. З укладенням цього договору припиняє свою дію договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. в порядку, передбаченому чинним законодавством України та умовами зазначеного договору оренди. З укладенням цього договору також припиняє свою дію договір про резервування між Портом та Підприємством КД-8067 від 25.10.2005р.

Сторонами до договору на право користування чужим майном №КД12893 від 01.03.2009р. було підписано додаткові угоди №КД-12893/1 від 18.09.2013р., №КД-12893/2 від 30.06.2016р.

04.08.2016 р. між ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" та ДП «Одеський морський торговельний порт» укладено Додаткову угоду №КД-1614/3 до договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., згідно із п.1 якої сторони підтвердили дію Договору оренди державного майна №КД-1614 від 21.05.2001р. строком до 10.05.2019р. та виклали договір №КД-1614 від 21.05.2001 року в новій редакції.

Крім Додаткової угоди №КД-1614/3, 04.08.2016р. сторонами було підписано Акт приймання-передавання державного нерухомого майна до Договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р.

Свої позовні вимоги ДП «Одеський морський торговельний порт» обґрунтовує тим, що з 21.05.2001р. до 10.05.2019р. між сторонами діє договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614.

09.09.2016р. Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" рахунок №250426* за оренду (нерухоме майно) на суму 7 000 541, 92грн. за період 01.03.2009р. - 30.06.2016р.

Позивач також зазначає, що договір на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р. є окремим правочином і здійснення оплат за цим договором не може одночасно вважатись належним виконанням умов договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р.

Не погоджуючись із позовною заявою, відповідачем подано зустрічний позов згідно із яким останній просить визнати недійсним договір №КД-12893 від 01.03.2009р. через недотримання порядку, форми укладення та стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» безпідставно набуті грошові кошти у сумі 9 191 644, 90 грн.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені правові позиції, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як свідчать подані сторонами докази мало місце укладення між ДП «Одеський морський торговельний порт» та ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. та договору на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами, а щодо оренди державного майна та майна, що перебуває в комунальній власності, в тому числі, Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.626, ст. 627, п.1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські встановлено, що договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що предметом договору №КД-12893 від 01.03.2009р. є врегулювання відносин сторін, щодо користування майном ДП «ОМТП» за певну плату на конкретний строк.

Отже, у відповідності до п.1 ст.759 ЦК України за правовою природою договір №КД-12893 від 01.03.2009р. є договором найму (оренди).

Згідно із п.1 ст.760 ЦКУ предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Орендодавець ДП «Одеський морський торговельний порт» є державним підприємством, що засноване на державній формі власності.

Таким чином, як договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., так і договір №КД-12893 від 01.03.2009р. укладено між сторонами спору щодо врегулювання правовідносин користування державним майном.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об'єктами оренди за цим Законом, зокрема, є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Судом встановлено, що в один і той самий період з 01.03.2009р.- 30.06.2016р. сторонами спору укладено два договори: договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. та договір на право користування чужим майном №КД-12893 від 01.03.2009р.

З урахуванням технічної інвентаризації, проведеної ДП «Одеський морський торговельний порт», судом встановлено, що предмет оренди за договором №КД12893 від 01.03.2009р. фактично складається з наступних об'єктів:

- площа з північної сторони механізації (інв.№066573), площею 2521 кв.м.;

- площа в тилу причалу №6 (інв.№066534), площею 6849 кв.м.;

- площа в тилу контори 1-го району (інв.№ 066574), площею 1860 кв.м.;

- площа вдовж ж/д шляху (інв.№066572), площею 410 кв.м.;

- будівля механізації (інв.№066561), площею 1051,9 кв.м.

Отже, сторонами спору укладено договір №КД12893 від 01.03.2009р. та договір №КД-1614 від 21.05.2001р. з одним предметом, а саме, щодо правовідносин з користування одним і тим самим індивідуально визначеним майном.

Таким чином, для визначення умов оплати оренди та належності виконання цих умов відповідачем за первісним позовом, суд доходить до висновку про необхідність надання правової оцінки договору №КД12893 від 01.03.2009р. та договору №КД-1614 від 21.05.2001р. у їх співвідношенні.

Відповідно до п. 10.1. договору №КД-1614 від 21.05.2001р., договір набуває чинності з дати підписання і діє до 31.12.2005р.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, вступ орендаря у користування майном настає з моменту підписання сторонами Договору і Акту прийому-передачі вказаного майна.

Відповідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" продовжує користуватися об'єктом оренди за відсутності будь-яких заперечень у формі листів чи повідомлень щодо необхідності припинення орендних правовідносин з боку ДП «Одеський морський торговельний порт», як орендодавця.

Більш того, згідно із п.1 Додаткової угоди №КД-1614/3 сторони підтвердили дію договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. строком до 10.05.2019р.

До аналогічного висновку, про дійсність договору оренди №КД-1614 від 21.05.2001р., дійшов Приморський районний суд м. Одеси в рішенні по справі №522/24599/15-ц від 03.02.2016р., у відповідності до якого, тлумачено умови п. 2.4. та п. 10.1. Договору оренди таким чином, що орендні правовідносини за цим договором не були припинені, є дійсними до 10.05.2019р. та діють до моменту повернення ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" об'єктів оренди та підписання сторонами відповідного акту про повернення майна.

Згідно із ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. слід вважати дійсним до 10.05.2019р.

За наявними в матеріалах справи документами, суд встановив, що ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" отримано в користування об'єкт оренди за договором №КД-1614 від 21.05.2001р.:

- згідно з Актом прийому передачі б/н від 21.05.2001р. - приміщення у будинку (інв. №061700) площею 19 кв.м;

- згідно з Актом прийому передачі № 1 від 15.08.2002р. - територію в тилу причалів №№ 5,6 загальною площею 6 815,0 кв.м;

- згідно з Актом прийому передачі б/н від 25.09.2002р. - відкриту площу 5 815,0 кв.м;

- згідно з Актом прийому передачі б/н від 02.10.2002р. - частину складського приміщення площею 290,00 кв.м.

При цьому суд критично оцінює Акт приймання-передавання державного нерухомого майна від 04.08.2016р. до договору оренди №КД-1614 від 21.05.2001р., з огляду на те, що фактичної передачі майна 04.08.2016 р. між сторонами не відбулось.

Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У відповідності до п. 2.4. договору №КД-1614 від 21.05.2001р., у разі розірвання цього договору майно повертається Орендодавцю. Майно вважається поверненим Орендодавцеві з моменту підписання Акту приймання-передачі про повернення майна.

З аналізу умов вищезазначених договорів, вбачається, що уклавши договір №КД-12893 від 01.03.2009р., ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" повинно було передати в користування майно, яке фактично на момент укладення цього договору знаходилось у користуванні ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" та було об'єктом оренди за договором №КД-1614 від 21.05.2001р.

Даний факт підтверджує як відсутність актів приймання-передачі про повернення майна Орендодавцю за договором №КД-1614 від 21.05.2001р., відповідно до п. 2.4. договору №КД-1614 від 21.05.2001р., так і відсутність актів приймання-передачі про передачу майна Орендарю за договором №КД12893 від 01.03.2009р.

Оскільки об'єкт оренди з моменту підписання актів приймання-передачі до договору №КД-1614 від 21.05.2001р. постійно знаходився в користуванні ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", орендодавцю не повертався, а між сторонами діяв договір №КД-1614 від 21.05.2001р., ДП «Одеський морський торговельний порт» має право на отримання належного виконання умов оплати за таке користування від відповідача.

Згідно з п.5.6 договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату.

Пунктом 3.1 договору (з урахуванням Додаткової угоди №КД-1614/2 до договору оренди) визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів № 786.

Орендна плата за перший місяць оренди визначена у відповідності з Методикою, Звітом експертної оцінки і складає (без урахування ПДВ):

- 326,66 грн. за використання нежитлового приміщення в будинку інв.№ 061700;

- 2 965,12 грн. за використання складського приміщення;

- 7 213,54 грн. за використання відкритої складської площі;

- 344,88 грн. за використання залізничної колії.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно діючого законодавства. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за відповідний місяць.

Пунктом 3.2 договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. передбачено, що перерахування орендної плати орендодавцю здійснюється з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі. Орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції. Перерахування орендної плати до держбюджету виконується щомісяця не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним. Розподіл прибутків з орендної плати між Держбюджетом України і Орендодавцем виконується у співвідношенні 30% - держбюджету, 70% - Орендодавцю.

Позивач просить стягнути заборгованість з орендної плати договору №КД-1614 від 21.05.2001р. за період з 01.03.2009р. - 30.06.2016р. в розмірі 7 000 541, 92грн., що складається із основної заборгованості в розмірі 5 833 784, 93грн. та ПДВ нарахованого на дану суму заборгованості в розмірі 1 166 756, 99грн.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з 01.03.2009р.- 30.06.2016р. ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" здійснювало плату за користування майном ДП «Одеський морський торговельний порт», що підтверджується банківськими виписками за період з 01.03.2009р. по 31.12.2010р., з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., а також платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

З урахуванням того, що предметом договору №КД-12893 від 01.03.2009р. та договору №КД-1614 від 21.05.2001р. є правовідносини з користування одним і тим самим індивідуально визначеним майном, відповідач вважає, що оплата за період з 01.03.2009р.- 30.06.2016р. здійснена з посиланням на договір №КД12893 від 01.03.2009р. може вважатись належним виконанням умов оплати за договором №КД-1614 від 21.05.2001р.

При цьому, ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" за зустрічним позовом заявлено вимогу про стягнення з ДП «ОМТП» набутої безпідставно грошової суми у розмірі 9 191 644,90грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що договір №КД-12893 було укладено без обов'язкового нотаріального посвідчення, що спричиняє його недійсність.

Можливість визнати правочин удаваним та за наслідками невідповідності такого правочину законодавству, роз'яснена судам в п.3.11 до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", яким передбачено, що встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою, договір №КД-12893 від 01.03.2009р. є договором оренди, а отже він не приховує інший правочин.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання удаваним та встановлення нікчемним договору №КД-12893 є необґрунтованою.

Разом з тим, відповідно до п.2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11, якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України).

Відповідно до п.2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 № 12, у вирішенні спорів щодо визнання дійсним або недійсним договору оренди необхідно враховувати вимоги статей 220, 640, 759, 760, 794 ЦК України, статей 7 - 10, 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендодавцями є підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Відповідно до п.1.4 договору на право користування чужим майном №КД-12893 загальна площа, що займає об'єкт переданий в користування, становить 12 296,92 кв.м.

З урахуванням переданої в користування площі, згідно із ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» належним орендодавцем є Фонд державного майна України.

Аналогічні положення містяться і в ст.287 ГК України, у відповідності до якої Орендодавцями щодо державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом, а також, державні підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна, а з дозволу ФДМУ, - також щодо цілісних майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна.

Як вбачається із матеріалів справи, при укладені договору №КД-12893, орендодавцем виступило ДП «ОМТП», замість Фонду державного майна України, при цьому жодного дозволу на передачу державного майна в оренду ФДМУ не надавалось.

Крім того, відповідно до п.2 ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

На момент укладення договору №КД-12893 від 01.03.2009р., форма Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності було затверджено Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000р. №1774.

Дослідивши зміст оспорюваного договору №КД-12893 судом встановлено, що останній не відповідає Типовій формі, а тому при його укладенні сторонами порушено п.2 ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, суд доходить до висновку, що договір №КД-12893 підписано з порушенням порядку укладення та без дотримання обов'язкової типової форми, передбачених положеннями ст. 5, 9, 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на зазначене, суд вважає недійсним договір №КД-12893 з підстав викладених вище.

Відповідно до п.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що між сторонами в спірний період склались правовідносини з оренди наступних об'єктів державного майна:

- площа з північної сторони механізації (інв.№066573), площею 2521 кв.м.;

- площа в тилу причалу №6 (інв.№066534), площею 6849 кв.м.;

- площа в тилу контори 1-го району (інв.№ 066574), площею 1860 кв.м.;

- площа вдовж ж/д шляху (інв.№066572), площею 410 кв.м.;

- будівля механізації (інв.№066561), площею 1051,9 кв.м.

З системного аналізу норм, ЦКУ, ГКУ, Закону України «Про оренду державного та комунального майна» суд доходить до висновку, що орендна плата сплачується за користування майном.

За період з 01.03.2009р.- 30.06.2016р. ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" здійснювало плату за користування майном ДП «Одеський морський торговельний порт».

В цей період дійсним був лише один договір №КД-1614 від 21.05.2001р., за яким передбачено обов'язок ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" оплачувати користування майном.

Судом встановлено, що інших правовідносин окрім оренди майна за договором №КД-1614 від 21.05.2001р. між сторонами не існувало. ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» не отримувало в користування від ДП «Одеський морський торговельний порт» іншого майна крім того, що передбачене договором №КД-1614 від 21.05.2001р. Оплата користування одним і тим самим майном двічі суперечить дійсному договору №КД-1614 від 21.05.2001р.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що факт виконання ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» своїх зобов'язань щодо плати за користування та страхування одних і тих самих об'єктів державного нерухомого майна в період з 01.03.2009р.- 30.06.2016р., слід вважати як належне виконання зобов'язань за Договором №КД-1614 від 21.05.2001р. та відсутність заборгованості за даним зобов'язанням.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ДП «Одеський морський торговельний порт» про стягнення з ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 7 000 541, 92 грн. слід відмовити, через їх необґрунтованість.

Щодо позовної вимоги ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» про стягнення набутих без достатньої правової підстави суми коштів у розмірі 9 191 644, 90 грн., господарський суд дійшов висновків про часткове задоволення даної вимог.

Оскільки в період з 01.03.2009р.- 30.06.2016р. ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» користувалось об'єктами державного нерухомого майна за договором №КД-1614 від 21.05.2001р., має зобов'язання оплатити таке користування.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.03.2009р. по 30.06.2016р. ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» повинне було сплатити орендну плату в розмірі 7 000 541,92грн.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.03.2009р. по 30.06.2016р. ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» повинне було сплатити орендну плату в розмірі 7 000 541,92грн.

Банківськими виписками та платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, підтверджено оплату користування майном ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» на користь ДП «Одеський морський торговельний порт» 9 191 644, 90 грн.

Отже, сума надміру сплачених коштів в розмірі 2 191 102, 98грн. підлягає поверненню ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» як набута ДП «Одеський морський торговельний порт» без достатньої правової підстави.

Так, в силу п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Так як договір №КД-12893 визнано судом недійсним, а за зобов'язаннями по договору №КД-1614 від 21.05.2001р. ТОВ «ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА» повинно було сплатити 7 000 541, 92грн., решта коштів в розмірі 2 191 102, 98грн. набуто ДП «Одеський морський торговельний порт» без достатньої правової підстави.

Між тим, Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт" подано заяву від 21.09.2017р. за вх.№2-5044/17 про застосування строку позовної давності до вимог

Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" щодо визнання договору удаваним та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави та відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" 02.10.2017р. за вх.№2-5206/17 подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог ДП „Одеський морський торговельний порт" до ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. за період з 01.03.2009р. по 30.06.2014р. в сумі 3 553 838,02грн. та відмовити у задоволенні позову в цій частині на підставі спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Така ж правова позиція викладена і у п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", з наступними змінами і доповненнями.

За вимогами ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється: 1) на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом; 2) на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу; 3) на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію; 4) пункт 4 виключено; 5) на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування); 6) на вимогу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, стосовно виконання зобов'язань, що випливають із Закону України "Про державний матеріальний резерв". Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Також, 03.10.2017р. за вх.№2-5261/17 ДП „Одеський морський торговельний порт" звернувся до суду із заявою про поновлення процесуальних строків на подання позовної заяви, яка обгрунтована тим, що договір оренди від 21.05.2001р. №КД-1614 був відсутній у переліку діючих договорів оренди Порту (згідно до інформації, яка надавалась Портом Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Одеській області), що підтверджується листом М11-05-04158 від 11.08.16p., оскільки, на думку Порту та Підприємства дія Договору №КД-1614 була припинена з 01.03.09р., у зв'язку з укладанням Договору №КЛ-12893. Тільки після винесеного Приморським районним судом міста Одеси рішення від 03.02.16р. у справі за №522/24599/15-ц за заявою безпосередньо відповідача про тлумачення умов Договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., щодо дійсності орендних правовідносин у зв'язку з фактичним продовженням користування орендованим майном та відсутністю акту про повернення майна. Позивачу стало відомо про продовження дії Договору за №КЛ-1614 безперервно до 10.05.2019р., отже перед Відповідачем не припинявся обов'язок по сплаті орендної плати за період 01.03.09 - 30.06.16р. (період дії Договору №КД-12893). Актом звірки взаємних розрахунків на 30.09.2016р. №04386, що підписано між Портом та Підприємством, а в подальшому і Заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог за №53 від 15.05.17р. відповідач підтвердив наявність заборгованості у розмірі 7 000 541,92 грн. А тому позивач зазначає, що ним порушено строк на подачу позовної заяви із поважних причин.

Крім того, 17.10.2017р. за вх.№2-5465/17 ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" подана заява про поновлення процесуальних строків звернення до суду (за зустрічним позовом), в обґрунтування якої останній посилається на пункт 6.4. договору на право користування чужим майном, яким було визначено, що з укладенням цього Договору припиняє свою дію Договір оренди, проте, уклавши договір на право користування чужим майном, ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" отримало у ко ристування та продовжувало належним чином користуватися майном, яке фактично було об'єктом оренди за договором оренди, що не припиняв своєї дії, зазначене було встановлено Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.02.2016р., яким було тлумачено умови п. 2.4. та п. 10.1. Договору оренди, зважаючи на що ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" стало відомо про те, що Договір орен ди не припиняв своєї дії лише після набрання чинності рішенням від 03.02.2016р., тобто 19.02.2016р.

В силу положень ч. 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 р. № 10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Виходячи з загальних засад цивільного (господарського) законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності можуть бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об'єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності.

Поважною причиною визнання пропуску строку позовної давності може вважатися причина існування якої зумовлено факторами об'єктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті, а таких причин у даному випадку суд не вбачає.

Розглянувши заяви сторін про поновлення процесуальних строків звернення до суду за первісним та за зустрічним позовом, суд задовольняє їх, встановивши поважність причин їх пропуску, оскільки, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03.02.16р. по справі за №522/24599/15-ц, яке набрало законної сили 19.02.2016р., було тлумачено умови п. 2.4. та п. 10.1. Договору оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. таким чином, що орендні правовідносини за договором оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р. не були припинені та є дійсними до 10.05.2019р. та діють до моменту повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" об'єкт оренди та підписання сторонами відповідного акту про повернення майна.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяв від 21.09.2017р. за вх.№2-5044/17 та від 02.10.2017р. за вх.№2-5206/17 про застосування строку позовної давності, так як вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягяють задоволенню.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

З врахуванням викладеного, суд, дослідивши обставини справи, позиції сторін та подані ними докази, встановив необґрунтованість заявлених Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт" позовних вимог про стягнення з ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" на користь ДП „Одеський морський торговельний порт" 7 000 541,92грн. заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди державного нерухомого майна №КД-1614 від 21.05.2001р., зважаючи на що відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши заявлені позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" про визнання удаваним договір №КД 12893 від 01.03.2009р. на право користування чужим майном, укладений між Дочірнім підприємством „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" фірми „Пріста Ойл" АТ (Болгарія) та Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт", який було вчинено сторонами для приховання іншого правочину - договору найму (оренди), встановивши нікчемним договір №КД 12893 від 01.03.2009р. на право користування чужим майном, укладений між Дочірнім підприємством „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" фірми „ПРІСТА ОЙЛ" АТ (Болгарія) та Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт" та стягнення з Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" набуті без достатньої правової підстави 9 191 644, 90 грн. (дев'ять мільйонів сто дев'яносто одну тисячу шістсот сорок чотири тисячі гривень дев'яносто копійок), в тому числі ПДВ 1 531 940,82грн. частково доведеними, тому суд частково задовольняє зустрічні позовні вимоги ТОВ „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА", внаслідок чого стягненню з ДП „Одеський морський торговельний порт" підлягає 2 191 102,98грн., як набуті без достатньої правової підстави.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви від 09.08.2017р. за вх.№2024/17 покласти на Державне підприємство „Одеський морський торговельний порт" згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви підлягають стягненню до Державного бюджету України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 32 866,55грн. з Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" та 33 408,12грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА".

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" відмовити.

2. Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) 2 191 102 (два мільйони сто дев'яносто одну тисячу сто дві) грн. 98 коп. як набуті без достатньої правової підстави.

4. В решті частині заявлених зустрічних позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) до державного бюджету України (рахунок №3008, Одержувач: УДК у м. Одесі/Приморський район, Код ЄДРПОУ - 38016923, Банк одержувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код бюджетної класифікації: 22030101, Код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області: 03499997) 32 866 (тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 55коп. судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, ) до державного бюджету України (рахунок №3008, Одержувач: УДК у м. Одесі/Приморський район, Код ЄДРПОУ - 38016923, Банк одержувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код бюджетної класифікації: 22030101, Код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області: 03499997) 33 408 (тридцять три тисячі чотириста вісім) грн. 12коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 27 жовтня 2017 р.

Суддя С.Г. Власова