ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 921/310/16-г/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Тернопільекспортліспром-I"
на ухвалуЛьвівського апеляційного господарського суду від 30.06.2017
у справі№ 921/310/16-г/3 господарського суду Тернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доДочірнього підприємства "Тернопільекспортліспром-I"
простягнення 1 358 032,67 грн.,
за участю представників:
від позивачаБірюкова О.М.
від відповідачане з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у справі № 921/310/16-г/3 позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ Українська залізниця") в особі філії "Центр управління промисловістю" ПАТ "Українська залізниця" задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Тернопільекспортліспром-I" (далі - ДП "Тернопільекспортліспром-I") 878 976,47 грн. пені, 315 256,20 грн. штрафу, 163 800,00 грн. неустойки та 20 370,49 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у справі № 921/310/16-г/3, ДП "Тернопільекспортліспром-I" звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2017 (колегія суддів у складі: Кравчук Н.М. - головуючого, Мирутенко О.Л., Якімець Г.Г.) відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги ДП "Тернопільекспортліспром-I" на рішення господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у справі № 921/310/16-г/3, апеляційну скаргу ДП "Тернопільекспортліспром-I" повернуто скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Не погоджуючись з ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2017 у справі № 921/310/16-г/3, ДП "Тернопільекспортліспром-I" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу, а справу направити до Львівського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття до провадження або відмову у прийнятті до розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у даній справі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.10.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ДП "Тернопільекспортліспром-I" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 17.10.2017 о 10 год. 45 хв.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач (скаржник) передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористався.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Нормами ч. 1 ст. 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Із матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у справі № 921/310/16-г/3 виготовлено та підписано 18.08.2016.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 93 ГПК України, днем закінчення строку для подання апеляційної скарги на вказане рішення є 29.08.2016.

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 01.06.2017 з пропуском строку на оскарження судового акта, встановленого ч. 1 ст. 93 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у справі № 921/310/16-г/3, апелянт - ДП "Тернопільекспортліспром-I" послався на те, що копія оскаржуваного рішення ним не отримувалась, і про вказане рішення він довідався 25.05.2017 з моменту ознайомлення з матеріалами даної справи.

Як встановлено апеляційним господарським судом, копії ухвал господарського суду Тернопільської області від 02.06.2016, 16.06.2016, 30.06.2016, 01.08.2016 та рішення суду від 11.08.2016 у даній справі надсилались місцевим господарським судом відповідачу за адресою: 48000, Тернопільська область, Підгаєцький район, місто Підгайці, Майдан Незалежності, будинок 5, квартира 4, за якою зареєстровано ДП "Тернопільекспортліспром-I".

Проте вищевказана кореспонденція поверталася на адресу господарського суду Тернопільської області з відміткою відділення поштового зв'язку Укрпошти "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується відповідними довідками Укрпошти.

Відповідно до пп. 3.9.1 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Викладене свідчить про належне повідомлення судом відповідача про час та місце проведення судових засідань місцевого господарського суду, а також про прийняте господарським судом рішення від 11.08.2016 у даній справі, яке оскаржено відповідачем.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

З урахуванням викладеного, не знайшовши підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у справі № 921/310/16-г/3, апеляційний господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ДП "Тернопільекспортліспром-I" про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги та правомірно повернув апеляційну скаргу скаржнику.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що копія рішення господарського суду Тернопільської області від 11.08.2016 у даній справі ним не отримувалась, й участі у справі він не брав, є неспроможними, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Однак скаржником не наведено обставин, які б свідчили про поважність причин неотримання ним поштової кореспонденції, яка надсилалась господарським судом Тернопільської області у даній справі.

Натомість, як встановлено апеляційною інстанцією, поштова кореспонденція, надіслана відповідачу, поверталась на адресу місцевого господарського суду у зв'язку із "закінченням терміну зберігання".

Згідно з ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Твердження скаржника про протиправне повернення господарським судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ДП "Тернопільекспортліспром-I" не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Тернопільекспортліспром-I" залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2017 у справі № 921/310/16-г/3 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук