ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Справа № 922/2145/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 30.01.2015;

відповідача - Кожихов А.Ю., довіреність № 14/17-Н від 17.01.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2238Х/3-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 04 липня 2017 року по справі № 922/2145/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків;

до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль", м. Харків;

про визнання припиненими правовідносин та вилучення запису про іпотеку;

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль", м. Харків;

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків;

про стягнення 176189,00 доларів США;

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк "Аваль", в якому просить: 1) визнати такими, що припинились з 30.03.2016 правовідносини за іпотечним договором № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006 стосовно іпотеки нежитлових приміщень другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі № 1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1; 2) вилучити запис № 3324435, що внесений у Державному реєстрі іпотек на підставі договору іпотеки, а також запис про заборону на нерухоме майно № 3324411, що внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, стосовно нежитлових приміщень другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі № 1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані припиненням основного зобов'язання по кредитному договору № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006, в забезпечення якого був укладений спірний іпотечний договір.

До початку розгляду Господарським судом Харківської області справи по суті відповідач - ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк "Аваль" подав зустрічний позов до ФОП ОСОБА_3, в якому просить стягнути 116467,51 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 59721,77 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 у справі № 922/2145/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2016, первісний позов задоволено повністю.

Визнано такими, що припинилися з 30.03.2016 правовідносини за Іпотечним договором № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006 щодо іпотеки нежитлових приміщень другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі №1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: Реєстраційний запис за № 3324411, дата реєстрації 13.06.2006, заборона на нерухоме майно, нежитлові приміщення другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі № 1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, адреса: Харківська область, АДРЕСА_1, номер за РПВН: 15035962. Вилучено з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис за № 3324435 про обтяження іпотекою: нежитлові приміщення другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі №1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, адреса: Харківська область, АДРЕСА_1, номер за РПВН: 15035962. У зустрічному позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 та рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 у справі № 922/2145/16. Справу № 922/2145/16 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Скасовуючи судові акти попередніх інстанцій із переданням справи на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказував на те, що рішення господарського суду Харківської області у справах № 5023/2832/11 та № 922/1148/15 були виконані лише в березні 2016, а тому, з огляду на положення статей 599, 1048, 1049 ЦК України усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до цієї дати, зокрема, відсотки за користування кредитом. Отже, як зазначив суд касаційної інстанції, висновки судів попередніх інстанцій про припинення зобов'язань за Кредитним договором у зв'язку з повним та належним виконанням боржником та, відповідно, про припинення зобов'язань за Іпотечним договором є передчасними.

Також Вищий господарський суд вказував на те, що судами попередніх інстанцій, в порушення вимог ст. ст. 1, 12, 21, 43 ГПК України, не перевірено відповідність статтям 1, 21 ГПК України складу учасників спору та не досліджено те, чи правовідносини, щодо яких виник спір, виникли із господарських відносин (ст. 3 Господарського кодексу України) чи ні, беручи до уваги те, що стороною Іпотечного договору був громадянин України, а не фізична особа-підприємець.

Окрім цього суд касаційної інстанції вказував на те, що з первісних позовних вимог заявлених у даній справі вбачається, що позивач просив виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, не вказуючи осіб, яких необхідно зобов'язати виключити такі записи.

За результатами нового розгляду Господарський суд Харківської області ухвалив рішення від 04.07.2017 у справі № 922/2145/16 (суддя Калантай М.В.), яким первісний позов задоволено.

Визнано такими, що припинилися з 30.03.2016 правовідносини за Іпотечним договором № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006 щодо іпотеки нежитлових приміщень другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі № 1 в літ."А-4" загальною площею 834,8 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: реєстраційний запис за № 3324411, дата реєстрації 13 червня 2006 року, заборона на нерухоме майно, нежитлові приміщення другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі №1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, адреса: Харківська область, АДРЕСА_1, номер за РПВН: 15035962.

Вилучено з Державного реєстру іпотек: реєстраційний запис за № 3324435 про обтяження іпотекою, нежитлові приміщення другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі № 1 в літ. "А-4" загальною площею 834,8 кв.м, адреса: Харківська область, АДРЕСА_1, номер за РПВН: 15035962.

У зустрічному позові відмовлено.

Відповідач за первісним позовом - ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк "Аваль" звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі, а зустрічний позов повністю задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 09.06.2006 між Банком та позичальником - ФОП ОСОБА_3 укладено генеральну кредитну угоду № 459 та кредитний договір № 011/02/3-1110-06, згідно з ч. 1 яких ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль" (кредитором) відкрито ФОП ОСОБА_3 (позичальнику) позичковий рахунок № 2073460, з якого позичальнику надано кредитні кошти на суму 240000,00 доларів США шляхом їх продажу на міжбанківському валютному ринку з наступним зарахуванням їх еквіваленту в національній валюті України в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 1 від 09.06.2006 та випискою з рахунку позичальника № 2073460 за 09.06.2006-12.09.2016.

В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між сторонами укладено іпотечний договір № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, рішенням Господарського суду Харківської області від 20.06.2011 у справі № 5023/2832/11 з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 в сумі 195836,82 доларів США, що в перерахунку на національну валюту (по курсу 1 дол. США = 7,9735 грн) складає 1561504,88 грн, з яких: 174000,00 доларів США (еквівалент 1387389,00 грн) заборгованості за кредитом; 1983,12 доларів США (еквівалент 15812,41 грн) заборгованості за відсотками; 19215,06 доларів США (еквівалент 153211,28 грн) пені за порушення строку погашення кредиту та 638,64 доларів США (еквівалент 5092,09 грн) пені за порушення строку погашення кредиту за рахунок належного позичальнику майна, коштів та інших активів, на які може бути звернено стягнення. Також рішенням Господарського суду Харківської області від 22.04.2015 у справі № 922/1148/15 з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 в сумі 50976,25 доларів США, що в перерахунку на національну валюту (по курсу 1 дол. США = 12,96 грн) складає 660204,63 грн. Позивачем в примусовому порядку в межах виконавчих проваджень № 31731326 та № 49006171 повністю сплачено заборгованість, яку стягнуто рішеннями Господарського суду Харківської області у справах № 5023/2832/11 та № 922/1148/15, виконавчі провадження закінчено на підставі повної сплати заборгованості. Проте, як вказує апелянт, виходячи зі зміни курсу долару США станом на момент внесення платежу на виконання вищезазначених судових рішень, сума фактичного погашення складає лише 81253,51 доларів США, тому станом на 21.05.2016 у позичальника перед банком наявна заборгованість в розмірі 176189,00 доларів США, з яких: 116467,51 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 59721,77 доларів США заборгованості за відсотками.

Позивач за первісним позовом - ФОП ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу (від 03.08.2017 за вх. № 8168 ) та в додаткових поясненнях до відзиву (від 01.09.2017 за вх. № 9132 та від 11.09.2017 за вх. № 9462), а також його представник в судових засіданнях 10.08.2017, 07.09.2017, 12.09.2017, 10.10.2017 та 19.10.2017 не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що станом на 28.03.2016 позичальник за кредитним договором № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006 сплатив: 1761523,30 грн - тіла кредиту; 1478387,87 грн - відсотків за користування кредитом; 158303,37 грн - штрафних санкцій, тобто виконав зобов'язання за вказаним договором в повному обсязі у зв'язку з чим правовідносини сторін за цим договором є припиненими, що виключає подальші донарахування за кредитним договором виходячи зі зміни курсу долару США.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 у справі № 922/2145/16 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.08.2017 о 09:30 год.

У зв'язку з відпусткою судді Пушая В.І., 10.08.2017 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 922/2145/16 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

Відповідно до пункту 9-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (згідно з Постановою Вищого господарського суду № 6 від 10.07.2014), у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 відкладено розгляд апеляційної скарги на 07.09.2017 та в судовому засіданні 07.09.2017 оголошено перерву до 12.09.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2017, у зв'язку з ненаданням сторонами витребуваних судом документів, за клопотанням представника позивача за первісним позовом відкладено розгляд апеляційної скарги на 10.10.2017. 05.10.2017 за вх. № 10208 представник відповідача за первісним позовом - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надав додаткові пояснення щодо розподілення коштів, які надійшли на рахунок Банку в межах примусового виконання рішень Господарського суду Харківської області по справам № 5023/2832/11 та № 922/1148/15, в яких зазначає, що 05.05.2016 на рахунок Банку надійшли кошти в сумі 1561504,88 грн, 683618,00 грн та 15905,44 грн, які 17.05.2016 були розподілені Банком наступним чином: 1387389,10 грн, що складає 54633,08 доларів США (по курсу станом на 17.05.2016, який складав 1 дол. США = 25,3947 грн) - на погашення основної заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006; 676017,04 грн, що складає 26620,43 доларів США (по курсу станом на 17.05.2016, який складав 1 дол. США = 25,3947 грн) - на погашення прострочених відсотків за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006; 5092,09 грн - на погашення пені за порушення строку погашення процентів за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006; 23413,37 грн, 15615,04 грн та 236,009 грн - на погашення судових витрат по справам № 5023/2832/11 та № 922/1148/15; 54,00 грн - на погашення витрат за отримання витягу з реєстру юридичних осіб при поданні позову.

Також зазначає, що станом на 21.05.2016 заборгованість позичальника за спірним кредитним договором з урахуванням погашень, здійснених 17.05.2016, складає 176189,00 доларів США, з яких: 116467,51 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 59721,76 доларів США заборгованості за відсотками. Наявність заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 виключає припинення зобов'язань за іпотечним договором № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006, який був укладений в забезпечення виконання зазначеного кредитного договору. До своїх додаткових пояснень представник Банку додав розрахунок суми заборгованості станом на 21.05.2016 та копії банківських документів в підтвердження зарахування коштів за період з 05.05.2016 по 17.05.2016.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2017 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 19.10.2017 о 10:30 год.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши усні пояснення представників позивача та відповідача, а також викладені в апеляційній скарзі, письмових поясненнях доводи відповідача та позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали, 09 червня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), кредитором, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, позичальником, було укладено генеральну кредитну угоду № 459 далі - Генеральна угода), за умовами пункту 1.1 якої кредитор на підставі цієї генеральної угоди зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти у порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної угоди.

Разом з цим, 09 червня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), кредитором, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, позичальником, було укладено кредитний договір №011/02/3-1110-06 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 459 від 09.06.2006 (далі - Генеральна угода) надає позичальнику кредит у розмірі 240000,00дол.США зі сплатою 13% річних, строком погашення по 09.06.2013.

Також, в забезпечення виконання ФОП ОСОБА_3 зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 459 від 09.06.2006 та будь-яких кредитних договорів, 09.06.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), іпотекодержателем, та громадянином ОСОБА_3, іпотекодавцем, було укладено Іпотечний договір №011/02/3-1110/1-06 (далі - Іпотечний договір), за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нежитлові приміщення другого поверху № 2а, 4а-:-6а, 11а-:-23а, І, антресолі № 1 в літ."А-4" загальною площею 834,8 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).

Як зазначено у пункті 2.2.2 Іпотечного договору іпотекодержатель надав гарантії іпотекодавцю, що після повного виконання зобов'язань за Угодою та Кредитним договором ним будуть здійснені всі необхідні дії щодо звільнення Предмета іпотеки від зобов'язань, якими він обтяжений згідно умов цього договору.

Відповідно до умов пункту 6.2 Іпотечного договору право іпотеки та цей договір припиняє чинність у разі припинення основного зобов'язання, забезпеченого цією іпотекою.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.06.2011 у справі №5023/2832/11, задоволено позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ФОП ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суму заборгованості за Генеральною кредитною угодою №459 від 09.06.2006 та кредитним договором №011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 у розмірі 195 836,82 дол. США, що в перерахунку на національну валюту (курс 1 дол. США = 7,9735 грн.) становить 1561504,88 грн, з яких: 174000,00 дол.США (еквівалент 1387389,00 грн) - сума заборгованості за кредитом, 1983,12 дол.США (еквівалент 15812,41 грн) - сума заборгованості за відсотками, 19215,06 дол.США (еквівалент 153211,28 грн) - пеня, нарахована за порушення строку погашення кредиту, 638,64 дол.США (еквівалент 5092,09 грн) - пеня, нарахована за порушення строку погашення відсотків, за рахунок належного йому майна, коштів та інших активів, що належать на праві власності, на яке може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області від 22.04.2015 у справі №922/1148/15 частково задоволено позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ФОП ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суму заборгованості за Генеральною кредитною угодою №459 від 09.06.2006 та кредитним договором №011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 у розмірі 90390,63 дол.США, що в перерахунку на національну валюту (на 17.10.2014, курс 1дол.США = 12,96 грн) становить 1170668,89 грн, з яких 50976,25 дол. США (еквівалент 660204,63 грн) - сума заборгованості за відсотками, 31311,41 дол. США (еквівалент 405520,93 грн) - пеня, нарахована за порушення строку погашення кредиту, 8102,97дол. США (еквівалент 104943,33 грн) - пеня, нарахована за порушення строку погашення відсотків. В частині стягнення 851690,83 грн різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором у зв'язку зі зміною курсу валют ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 рішення господарського суду Харківської області від 22.04.2015 у справі №922/1148/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.11.2015 рішення господарського суду Харківської області від 22.04.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 у справі № 922/1148/15 скасовано в частині стягнення з ФОП ОСОБА_3 31311,41 дол. США (еквівалент 405520,93 грн) пені, нарахованої за порушення строку погашення кредиту, 8102,97 дол. США (еквівалент 104943,33 грн) пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків. Справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

За результатами нового розгляду справи № 922/1148/15 господарським судом Харківської області прийнято рішення від 08.02.2016, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ФОП ОСОБА_3 про стягнення 31311,41 дол. США (еквівалент 405520,93 грн) пені, нарахованої за порушення строку погашення кредиту, 8102,97 дол. США (еквівалент 104943,33 грн) пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків.

13 лютого 2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Харківського міського управління юстиції було винесено постанову ВП № 31731326 про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області № 5023/2832/11 від 11 липня 2011 року.

26 червня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області № 5023/2832/11 від 11 липня 2011 року.

02 жовтня 2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Харківського міського управління юстиції було винесено постанову ВП № 49006171 про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області № 922/1148/15 від 02 вересня 2015 року.

18 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області № 922/1148/15 від 02 вересня 2015 року.

30 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 1731326 за наказом господарського суду Харківської області у справі № 5023/2832/11 від 11.07.2011, у зв'язку з повною сплатою заборгованості.

Окрім цього, 30.03.2016 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49006171 за наказом господарського суду Харківської області у справі № 922/1148/15 від 02.09.2015, у зв'язку з повною сплатою заборгованості.

Вищевказані дії державних виконавців по закінченню виконавчих проваджень у встановленому законодавством порядку оскаржені не були, а тому відповідні постанови про закінчення виконавчих проваджень є чинними.

Зі змісту первісної позовної заяви вбачається, що позивач за первісним позовом в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він в рамках виконавчих проваджень по виконанню наказів Господарського суду Харківської області № 5023/2832/11 від 11 липня 2011 року та № 5023/2832/11 від 11.07.2011 (виконавчі провадження № 31731326 та № 49006171) станом на 28.03.2016 сплатив: 1761523,30 грн - тіла кредиту; 1478387,87 грн - відсотків за користування кредитом; 158303,37 грн - штрафних санкцій, тобто виконав зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі, у зв'язку з чим, з урахуванням вимог статті 17 Закону України «Про іпотеку» та умов пунктів 2.2.2, 6.2, Іпотечного договору правовідносини сторін за договором є припиненими, що виключає подальші донарахування за кредитним договором виходячи зі зміни курсу долару США.

Також позивач за первісним позовом вказував на те, що оскільки іпотека підлягає визнанню такою, що припинилася, то з урахуванням пункту 6.3 іпотечного договору, запис про іпотеку № 3324435, що внесений у Державному реєстрі іпотек на підставі Іпотечного договору, а також запис про заборону на нерухоме майно № 3324411, що внесений до Єдиного реєстру заборон, підлягають вилученню з цих реєстрів.

При цьому позивач за первісним позовом звертає увагу на те, що існування обтяжень щодо нежитлових приміщень, які є предметом іпотеки, за відсутності достатніх правових підстав створює для позивача перешкоди у реалізації ним права власності щодо вказаного майна, що порушує вимоги статей 319,321 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, Публічне акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" в обґрунтування зустрічного позову, посилається на те, що позивачем в примусовому порядку в рамках виконавчих проваджень № 31731326 та № 49006171 повністю сплачено заборгованість, яку стягнуто рішеннями Господарського суду Харківської області у справах № 5023/2832/11 та № 922/1148/15. Однак, як вважає позивач за зустрічним позовом, у зв'язку із зміною курсу долару США станом на момент внесення платежу на виконання вищезазначених судових рішень, сума фактичного погашення складає лише 81253,51 доларів США, тому станом на 21.05.2016 у позичальника перед банком наявна заборгованість в розмірі 176189,00 доларів США, з яких: 116467,51 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 59721,77 доларів США заборгованості за відсотками.

Місцевий господарський суд, задовольняючи первісний позов, виходив з того, що повне виконання вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ФОП ОСОБА_3 за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09 червня 2006 року підтверджується постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30 березня 2016 року про закінчення виконавчих проваджень № 1731326 та № 31731326. У зв'язку з цим, за висновком місцевого господарського суду, з урахуванням вимог статі 599 Цивільного кодексу України та статті статті 17 Закону України "Про іпотеку", виконання ФОП ОСОБА_3 основного забов'язання за Кредитним договором свідчить по припинення правовідносини за іпотечним договором, укладеним в забезпечення основного зобов*язання.

Також, місцевий господарський суд вказував на те, що оскільки виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 іпотекою та з Єдиного реєстру заборон про зняття заборони є похідною вимогою відносно вимоги про визнання іпотечного договору таким що припинив свою дію, то така похідна вимога підлягає задоволенню.

Окрім цього, господарський суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, виходив з того, що виконання зобов'язань ФОП ОСОБА_3 за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09 червня 2006 року підтверджується постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30 березня 2016 року про закінчення виконавчих проваджень № 1731326 та № 31731326, які є чинними. При цьому у разі виконання боржником судових рішень припиняються правовідносини сторін кредитного договору, що позбавляє кредитора права здійснювати будь-які подальші донарахування.

Також місцевий господарський суд зазначив, що Банком заявлено вимоги про стягнення заборгованості як за тілом кредиту, який погашено в повному обсязі, так і за відсотками, які при цьому нараховані станом на 21.05.2016, в той час як зобов'язання припинилося повним виконанням судових рішень в примусовому порядку раніше цієї дати, а саме - 30.03.2016.

Окрім цього, господарський суд першої інстанції вказував на те, що банк у зустрічному позові просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 заборгованість у доларах США без наведення її еквіваленту у гривні, що суперечить вимогам частин 1, 3 статті 533 ЦК України та умовам Кредитного договору, за якими як видача кредитних коштів так і їх повернення слід здійснювати саме у гривні.

Разом з цим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що, виходячи з правової природи правовідносин, що склалися між сторонами, позивач брав у них участь саме як фізична особа-підприємець, а тому як відносини кредитування, так і відносини іпотеки мали господарський характер і даний спір підвідомчий господарським судам України.

Однак колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про господарський характер правовідносин сторін за договором іпотеки та про підвідомчість спору за первісним позовом господарському суду, зважаючи на таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами:

підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів;

державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України;

прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави;

Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що господарському суду підвідомчі спорі, до суб'єктного складу якого входять юридичні особи, фізичні особи підприємці і в окремих визначених законодавством випадках -фізичні особи.

Разом з цим, жодною нормою законодавства не передбачено права громадянина на звернення до господарського суду із позовом про визнання правовідносин іпотеки, в яких він виступає іпотекодавцем, такими, що припинилися.

Зі змісту іпотечного договору № 011/02/3-1110/1-06 від 09.06.2006 вбачається, що його укладено з боку іпотекодавця - громадянином ОСОБА_3 саме як фізичною особою, на що звернуто увагу у постанові Вищого господарського суду України від 25.04.2017 у даній справі.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не встановлює заборони або обмеження для фізичних осіб укладати договори, які забезпечують виконання зобов'язання юридичними особами або фізичними особами-підприємцями.

Крім того, зі змісту первісних позовних вимог вбачається, що позивач за первісним позовом просить суд визнати припиненими виключно іпотечні правовідносини , в яких він виступає іпотекодавцем саме як громадянин і вказані позовні вимоги жодним чином не стосуються зміни або припинення правовідносин за Кредитним договором, укладеним між фізичною особою підприємцем та юридичною особою-банком.

Таким чином спір, який виник із правовідносин за первісним позовом, за своїм суб'єктним складом є спором між громадянином та юридичною особою - банком, а тому такий спір не може вважатися господарсько правовим, у зв'язку з чим він не підвідомчий господарському суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, провадження у справі за первісним позовом підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для їх задоволення, виходячи з такого.

Як вже зазначалося, 09 червня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), кредитором, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, позичальником, було укладено генеральну кредитну угоду № 459 далі - Генеральна угода), за умовами пункту 1.1 якої кредитор на підставі цієї генеральної угоди зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти у порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної угоди.

За умовами пунктів 2.2.1 та 2.2.2 Генеральної угоди на підставі додатково укладених кредитних договорів позичальнику може надаватися кредит у доларах США та у національній валюті.

Разом з цим, 09 червня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), кредитором, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, позичальником, було укладено кредитний договір № 011/02/3-1110-06 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 459 від 09.06.2006 (надає позичальнику кредит у розмірі 240000,00 дол. США зі сплатою 13% річних, строком погашення по 09.06.2013.

Згідно з пунктом 6.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором.

В абзаці 3 пункту 3.2 Кредитного договору встановлено, що погашення кредиту та сплату відсотків позичальник здійснює у валюті кредиту.

Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що кредитор зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати з нього кредитні кошти в сумі 240000,00 дол. США шляхом продажу на Міжбанківському валютному ринку України з наступним зарахуванням їх еквіваленту у національній валюті України в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника.

Зі змісту Генеральної кредитної угоди та Кредитного договору вбачається, що умови цих взаємопов'язаних договорів щодо валюти договору (національної або долару США) різняться, що не дає можливості однозначно встановити валюту виконання позичальником свого зобов'язання .

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Кредитного договору банк перерахував в безготівковій формі на рахунок позичальника - ОСОБА_3 за № 2073460 - 240000,00 дол. США у гривневому еквіваленті 1212000,00 грн за курсом 50500,00 грн.

Слід зазначити, що відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на спірні правовідносини, які виникли між резидентами на території України.

Отже, як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, як видача кредитних коштів так і їх повернення має здійснювати саме у гривні.

Разом з цим, заборгованість за тілом кредиту стягнута в повному обсязі за рішеннями у справі № 5023/2832/11, а заборгованість за відсотками - за рішеннями у справі № 922/1148/15, при цьому вказаними судовими актами заборгованість стягнута в перерахунку на національну валюту.

Рішення господарського суду за своєю суттю, це документ, згідно з яким справа вирішується по суті.

Як зазначено у абзаці 2 пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Таким чином рішення, яке не було скасовано вищими інстанціями та яке набрало законної сили, вважається таким, що прийнято при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а також при повному, всебічному та об*активному розгляді справи.

Згідно статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 116 Господарського процесуального України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Отже, спір щодо наявності конкретної заборгованості за тілом кредиту та процентами у позичальника перед банком по Кредитному договору було повно, всебічно та об'єктивно вирішено по суті в рамках справ № 5023/2832/11 та № 922/1148/15 із винесенням відповідних судових рішень, якими було визначено конкретні розміри такої заборгованості у гривневому еквіваленті. На даний час вищевказані судові рішення виконані, у зв'язку з чим судовими виконавцями винесені постанови про закриття відповідних судових проваджень, про що вже зазначалося вище.

Тобто в даному випадку договірне зобов'язання відповідача по поверненню отриманого кредиту та процентів з постановленням судових рішень у справах № 5023/2832/11 та № 922/1148/15 трансформувалось у грошове зобов'язання по виконанню рішення суду. Крім того умовами Кредитного договору не було передбачено нарахування різниці еквіваленту у національній валюті у зв'язку із зміною курсу валют.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Вищого господарського суду України від 24.11.2015 у справі № 922/1148/15.

Таким чином, здійснення банком після винесення судових рішень № 5023/2832/11 та № 922/1148/15 нарахування різниці еквіваленту у національній валюті у зв'язку із зміною курсу валют є безпідставним.

До того ж, як вірно встановив місцевий господарський суд, банк у зустрічному позові просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 заборгованість у доларах США, без наведення її еквіваленту у гривні, що суперечить вимогам статті 192, частини 1 статті 533 Цивільного кодексу України та Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93.

Крім того слід зазначити, що до елементів (складових частин) позову належать його предмет та підстава.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК) і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування (п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК).

При цьому слід зазначити, що всі елементи позову перебувають між собою в тісному зв'язку. Так, певні юридичні факти, які підтверджують суб'єктивне матеріальне право і є підставою позову, визначають юридичну природу матеріально-правових вимог, що становлять предмет позову, тобто підстави позову мають відповідати предмету позову.

Зі змісту зустрічного позову (том І, а.с. 71-74) випливає, що банк в обґрунтування цього позову як на підставу позову посилається на наявність в нього права на отримання від позичальника суми курсової різниці долару США по відношенню до гривні, яка утворилась з часу ухвалення судових рішень про стягнення з позичальника сум тіла кредиту та відсотків по кредиту до дати надходження грошових коштів.

Разом з цим, предмет зустрічного позову виражено у прохальній частині зустрічної позовної заяви, в якій банк просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 116467,51 дол. США - суми заборгованості за тілом кредиту та 59721,77 дол. США - суму заборгованості по відсоткам, тоді як «заборгованість по кредиту» та «стягнення курсової різниці» є різними правовими інститутами, так як мають відмінну одна від одної правову природу і регламентуються різними правовими нормами.

Отже підстави зустрічного позову не відповідають предмету позову, що також свідчить про необґрунтованість зустрічного позову.

Таким чином колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим рішення у вказаній частині слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 49, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтями 99, 101, пунктами 1, 3 статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 04 липня 2017 року по справі № 922/2145/16 в частині задоволення первісного позову скасувати та припинити провадження в частині первісних позовних вимог.

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 04 липня 2017 року по справі № 922/2145/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 24.10.2017.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.