ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Справа № 917/546/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 30.09.17 р.);

відповідача не зявився,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.№2429П/3-38) на рішення господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 року у справі №917/546/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Есканда", вул.Сумська, 97А, м.Ромни, Роменський район, Сумська область, 42004

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річен Груп", вул.Дмитра Коряка, 3, м.Полтава, Полтавська область, 36003

про стягнення 169831,80 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Есканда" (позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річен Груп" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 12-ГМ від 17.11.2016р. в розмірі 169831,80 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 18.05.2017 року, а.с.40).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 року у справі № 917/546/17 позов задоволено.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено первинними документами факт реалізації газу (метану) відповідачу.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав, що первинними документами, що підтверджують факт реалізації газу відповідачу є звіти ТОВ «Есканда» з реалізації газу метану та видаткові накладні, підписані обома сторонами договору. Позивач вважає безпідставним посилання відповідача на Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України від 20.05.2008 року №281/171/578/155, оскільки газ (метан) не відноситься до нафтопродуктів, у звязку з чим порядок його реалізації вказаною Інструкцією не регулюється.

Відповідач надіслав суду клопотання (вх.№9925), в якому просить витребувати у ТОВ Ескада оригінали видаткових накладних №18 від 28.02.2017 року, №22 від 10.03.2017 року, №137 від 30.11.2016 року, №149 від 31.12.2016 року, №10 від 31.01.2017 року; оригінали товарно-транспортних накладних за формою №1-ТТН, оригінали відомостей на відпуск нафтопродуктів, оригінали змінних актів АЗС за формою №17НП за марками і видами, що свідчили б про відпуск нафтопродуктів відповідачу.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи із наступного.

В судовому засіданні 25.09.2017 року представник позивача представив на огляд суду оригінали видаткових накладних №137 від 30.11.2016 року, №149 від 31.12.2016 року, №10 від 31.01.2017 року, №18 від 28.02.2017 року, №22 від 10.03.2017 року, підписаних позивачем та відповідачем, про що вказано в протоколі судового засідання.

До матеріалів справи позивачем надано належним чином засвідчені копії вказаних видаткових накладних (а.с.174-178), а також звіти позивача з реалізації газу за спірний період.

Позивач пояснив, що надав суду всі документи, які ведуться ним за бухгалтерським обліком.

Враховуючи достатність в матеріалах справи документів для розгляду справи, судова колегія не вбачає підстав для витребування у позивача товарно-транспортних накладних, відомостей на відпуск нафтопродуктів, змінних актів АЗС за формою №17НП за марками і видами.

В судове засідання 09.10.2017 року відповідач не зявився.

Ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року, якою розгляд апеляційної скарги призначено в даному судовому засіданні, направлялась на адресу відповідача, про що свідчить штамп на її зворотньому боці, однак не повернулась підприємством звязку.

Як розяснено в п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судова колегія також зазначає, що 05.09.2017 року відповідач отримав ухвалу суду від 11.08.2017 року про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її розгляду на 18.09.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.81).

Розгляд справи двічі відкладався судом за клопотанням відповідача (ухвали суду від 18.09.2017 року, від 25.09.2017 року).

Однак, відповідач жодного разу не зявився в засідання суду апеляційної інстанції.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

17 листопада 2016 року між ТОВ Есканда (продавець) та ТОВ Річен Груп (покупець) укладено договір поставки № 12-ГМ на заправку автомобілів стисненим газом (метан) (далі- договір) (а.с.6).

Відповідно до п.1 договору, продавець виконує заправку автомобілів покупця стисненим газом (метан) (згідно пред'явлених подорожніх листів) за договірною ціною, в необхідній для покупця кількості, з подальшою відміткою кількості відпущеного газу (метан) в подорожніх листах (накопичувальних забірних відомостях).

Згідно п.2 договору, відпуск газу (метан) здійснюється по чеках РРО з формою оплати «Кредит» на суму, заздалегідь перераховану на сплату за заправку автомобіля з випискою забірної відомості на кожну заправку автомобіля в 2 екземплярах, 1 екземпляр залишається у продавця, 1 видається покупцеві. Покупцеві видається видаткова накладна, виписана продавцем по закінченню місяця.

Пунктом 3 договору визначено, що покупець оплачує вартість заправки газом (метан) у формі передоплати, виходячи із приблизної кількості необхідних заправок в місяць. Можливе відстрочення платежу за домовленістю сторін, тоді п.5 не застосовується.

Відповідно до п.5 договору, в разі відсутності передоплатних коштів, відпуск газу (метан) припиняється до моменту вступу грошей на рахунок продавця.

Як зазначено в п.6 договору, суми передоплатних коштів, так само як і терміни здійснення передоплати визначаються покупцем, виходячи із власних потреб в заправці автомобіля.

Відпускна ціна газу (метан) не є остаточною. В разі зміни відпускної ціни, додаткову угоду сторони не укладають (п.4 договору).

В п.7 договору зазначено, що ціна 1 м3 стисненого газу (метан) відповідає виставленим рахункам та накладним на відпуск.

Строк дії договору встановлюється з моменту підписання до 31.12.2016 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення. У випадку якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про бажання припинити дію договору, цей договір вважається автоматично пролонгованим до кінця наступного року (п.9, п.10 договору).

До матеріалів справи додано додаткову угоду до договору поставки №12-ГМ від 17.11.2016 року, в якій сторони визначили перелік автомобілів відповідача на заправку природним газом (а.с.7).

Позивач зазначає, що на виконання умов вказаного договору, в період з листопада 2016 року по березень 2017 року він здійснив реалізацію газу (метану) відповідачу на загальну суму 259589,70 грн., що підтверджується видатковими накладними №137 від 30.11.2016 року, №149 від 31.12.2016 року, №10 від 31.01.2017 року, №18 від 28.02.2017 року, №22 від 10.03.2017 року.

Як вказує позивач, відповідач оплатив вартість реалізованого йому газу частково, на суму 79754,90 грн., у звязку із чим позивач направив відповідачу претензію №112 від 21.03.2017 року з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 179831,80 грн. (а.с.13).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач, в порушення п. 3 договору, вартість реалізованого газу (метану) в добровільному порядку повністю не оплатив, у звязку з чим за відповідачем утворилась заборгованість, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 179831,80 грн.

У звязку із частковою сплатою відповідачем після подання позовної заяви боргу, в сумі 10000 грн., позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з заявою від 18.05.2017 року про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 169831,80 грн. заборгованості (а.с.40).

Відповідач відзив на позов не надав.

В апеляційній скарзі відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що не отримував товар за накладними, наданими позивачем до позову. Також відповідач зазначає, що позивач в підтвердження своїх вимог не надав суду товарно-транспортних накладних, відомостей про відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП, зведених відомостей рахунків, змінних звітів АЗС за формою №17-НА, які б свідчили про відпуск нафтопродуктів відповідачу.

Судова колегія приймає до уваги наступне.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцю у строк, встановлений договором купівлі-продажу, якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивачем в підтвердження факту реалізації газу (метану) відповідачу надано суду:

-видаткову накладну №137 від 30.11.2016 року на суму 14053,50 грн. (а.с.174);

-видаткову накладну №149 від 31.12.2016 року на суму 53811 грн. (а.с.175);

-видаткову накладну №10 від 31.01.2017 року на суму 64071 грн. (а.с.176);

-видаткову накладну №18 від 28.02.2017 року на суму 91784 грн. (а.с.177);

-видаткову накладну №22 від 10.03.2017 року на суму 35870,20 грн. (а.с.178).

Таким чином, позивачем було реалізовано газ на загальну суму 259589,70 грн.

Вказані накладні підписані представниками сторін, скріплені печатками підприємств та містять всі обовязкові реквізити, передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Позивач зазначає, що кількість реалізованого відповідачу газу (метану) за кожною заправкою зафіксовано у звітах, які є первинними документами та на підставі яких позивачем щомісячно складались видаткові накладні, відповідно до п.2 договору.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.7 п.2 наказу Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

До матеріалів справи позивачем надано звіти з реалізації газу покупцю ТОВ «Річен Груп» за листопад 2016 року (а.с.100-103), за грудень 2016 року (а.с.105-119), за січень 2017 року (а.с.121-135), за лютий 2017 року (а.с.146-160), за березень 2017 року (а.с.138-143).

Кількість та вартість газу, вказані в звітах відповідають кількості та вартості газу, що зазначені в видаткових накладних, наданих позивачем.

Надані позивачем звіти містять обовязкові реквізити, передбачені ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, інформацію про кількість та вартість реалізованого газу, прізвища водіїв авто та номери подорожніх листів, чеків.

Таким чином, сума боргу відповідача підтверджується наданим позивачем матеріалами (договором, видатковими накладними, звітами з реалізації газу, розрахунком ціни позову).

Відповідач частково оплатив вартість газу (метану), в сумі 89757,90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.16-20,54) та виписками АБ «Укргазбанк» з рахунку позивача (а.с.48-53).

Таким чином, не оплаченим залишився газ (метан) на суму 169831,80 грн.

Відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплатив, не представив суду доказів сплати боргу.

Враховуючи непогашення відповідачем повністю суми основного боргу, вказаної позивачем, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 169831,80 грн. заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відпуск газу відповідачу повинен підтверджуватись товарно- транспортними накладними за формою №1-ТНН, відомостями на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП, зведеними відомостями-рахунками, змінними звітами АЗС, що передбачено «Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою» від 20.05.2008 N 281/171/578/155.

Однак, як вбачається з умов договору та обставин справи, сторони не узгоджували обовязкову наявність вказаних документів при реалізації газу.

Крім того, відповідно до п.7.5.6 Інструкції, на який посилається відповідач, відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Таким чином, товарно-транспортна накладна є первинним документом складського обліку нафтопродуктів при їх транспортуванні.

Відносини сторін не повязані із транспортуванням газу позивачем і не регулюються вказаною нормою.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про те, що реалізація газу повинна бути підтверджена товарно-транспортною накладною, безпідставні.

Як встановлено колегією суддів вище в постанові, позивачем надано суду належним чином оформлені видаткові накладні, підписані позивачем та відповідачем, скріплені печатками підприємств, а отже, обовязок відповідача оплатити вартість газу підтверджений належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що в січні-березні 2017 року, а також під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач здійснював оплати позивачу, що додатково спростовує доводи відповідача про те, що газ (метан) за договором №12-Г/М ним не отримувався.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків господарського суду Полтавської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 року у справі № 917/546/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 17.10.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гребенюк Н.В.