ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Справа № 905/2084/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДанилової М.В.
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивачаВовк Д.В.
відповідачаБруль А.С.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017
у справі № 905/2084/16 Господарського суду Донецької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат"
до відповідача Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол"
про стягнення 888888,29 грн. боргу з орендної плати, 95887,00 грн. пені, 62222,18 грн. - 7% штрафу
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" про стягнення основного боргу в сумі 888888,29 грн., пені в сумі 95887,00 грн. та 7% штрафу в сумі 62 222,18 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 07.02.2017 (головуючий суддя Шилова О.М., судді Огороднік Д.М., Тарапати С.С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 (головуючий суддя Стойка О.В., судді Татенко В.М., Чернота Л.Ф.), рішення Господарського суду Донецької області від 07.02.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що, в свою чергу, призвело до порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі на 27.09.2017.

У відзиві на касаційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Концерн Стирол" вказує про обставини, які просить врахувати при вирішенні даного спору. Також просить залишити оскаржувані судові рішення без змін.

У судовому засіданні 27.09.2017 колегією суддів оголошено перерву, справу призначено на 11.10.2017.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

12.10.2017 від Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" надійшли уточнення до відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, присутніх у судовому засіданні 11.10.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами, 02.10.2012 між Державним підприємством "Запорізький титано - магнієвий комбінат" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат") та Публічним акціонерним товариством "Концерн Стирол" було укладено договір оренди індивідуально визначеного рухомого майна №102, що належить до державної власності, за умовами п. 1.1 (в редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2013) якого позивач зобов'язався передати, а відповідач - прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - цистерни-цементовози (вагони) моделі 15-1405 у кількості чотирьох одиниць, заводський номер цистерн - 59384644 (інв.№729967), 59384867 (інв.№729999), 59384669 (інв.№729969) та 59384677 (інв.729970), що перебуває на балансі позивача, вартість якого визначена згідно з експертним висновком на 26.06.2012, який є невід'ємною частиною цього договору і становить за незалежною оцінкою: заводський номер 59384644 - вартість 124200,00 грн. з ПДВ; заводський номер 59384867 - вартість 126545,00 грн. з ПДВ; заводські номери 59384669 та 59384677 - вартість 123500,00 грн. з ПДВ за кожну одиницю.

Відповідно до п. 2.1 договору, передача майна в оренду та його повернення з оренди виконується на під'їзних коліях позивача станції Заводська за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, з обов'язковим оформленням двостороннього акту приймання-передачі, що включає в себе дату побудування вагону, дату останнього ремонту, перелік номерних деталей (колісні пари, візки, рама) з зазначенням року побудування, який є невід'ємною частиною цього договору.

Умовами п.п. 3.12, 3.13 договору передбачено, що сплату оренди відповідач здійснює за передплатою на підставі розрахунку вартості оренди за місяць після виставлення позивачем рахунку протягом 3 (трьох) банківських днів не пізніше 15 числа місяця. Позивач зобов'язується надати акти наданих послуг не пізніше 7 числа місяця наступного за звітним місяцем оренди, а відповідач - до 9 числа місяця, наступного за звітним місяцем підписати їх та надати позивачу.

Пунктом 10.1 договору визначено, що він укладений строком на 3 роки та вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2015.

Судами встановлено, що на виконання умов договору Державне підприємство "Запорізький титано - магнієвий комбінат" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат") передало Публічному акціонерному товариству "Концерн Стирол" цистерни-цементовози №59284644 (інв.№729967), №59384867 (інв.№729999), №59384669 (інв.№729969), №59384677 (інв.№729970), що підтверджується актами приймання-передачі цистерни (вагона) від 02.10.2012 №1, №2, №3 та №4 від 04.10.2012.

Як вказує позивач, до жовтня 2014 року включно відповідач свої обов'язки з внесення орендної плати виконав.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" були оформлені акти про здачу-прийняття послуг №ОУ-0000063 від 18.02.2016 (за період листопад 2014 року - січень 2016 року на загальну суму 726236,89 грн. з ПДВ), №ОУ-0000168 від 31.03.2016 (за період лютий та березень 2016 року на загальну суму 108614,39 грн. з ПДВ), №ОУ-0000217 від 29.04.2016 (за період квітень 2016 року на суму 54037,01 грн. з ПДВ), а також рахунки-фактури на оплату послуг з оренди цистерн-цементовозів №16-0000125 від 18.02.2016, №16-0000258 від 08.04.2016, №16-0000311 від 06.05.2016 на відповідні суми, а всього - 888888,29 грн., які не були підписані відповідачем, а рахунки залишилися несплаченими.

Предметом позовних вимог у цій справі є стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності № 102 від 02.10.2012, що відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 888888,29 грн., пені в сумі 95887,00 грн. та 62222,18 грн. - 7% штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій беручи до уваги висновок Донецької торгово-промислової палати від 03.08.2016 №845/12.1-21-03 та лист Донецької торгово-промислової палати від 25.11.2016 №1257/12.1-21-03 "Щодо надання роз'яснень", вказали про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми орендних платежів, адже в результаті проведення антитерористичної операції на сході країни останній був позбавлений можливості користуватися орендованим індивідуально визначеним рухомим майном - цистернами-цементовозами за період з 2014 року -квітень 2016 року. Також суди відмовили і у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих за період з листопада 2014 року - квітень 2016 року пені та 7% штрафу, як таких, що мають похідний характер від вимог про стягнення основного боргу.

Колегія суддів касаційної інстанції такі висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними з огляду на наступне.

За приписами процесуального законодавства, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленою господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору,і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами чинного законодавства.

У відповідності до частини 4 статті 14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" введено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII, за змістом частини 1 статті 1 якого, періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті, територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовано населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

В подальшому, на виконання вимог абзацу 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Горлівку Донецької області.

Прийняттями розпорядженнями №1053-р від 30.10.2014, №1275-р від 02.12.2015 Кабінет Міністрів України затвердив переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено - м. Горлівку, Донецької області.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22058949 від 01.07.2016, місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" є: 84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, буд. 10. Місто Горлівка також є і адресою розташування промислових потужностей Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол".

Відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

З викладеного вбачається, вимоги зазначеної вище статті поширюються виключно на відносини, що виникають у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань і встановлюють форму посвідчення підстав звільнення від відповідальності - сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Згідно з положеннями статті 14-1 цього ж Закону, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо). До таких обставин відносяться, зокрема, загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій не встановили чи звертався відповідач до Торгово-промислової палати України з метою засвідчити обставин непереборної сили (форс-мажору) та чи отримав останній сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, адже встановлення зазначених обставин має важливе значення для вирішення даного спору.

Після встановлення зазначених обставин, суди попередніх інстанцій повинні встановити чи є підстави для звільнення Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол" від орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного рухомого майна у відповідності до частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішення чи постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України порушення судами процесуальних норм, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у справі та не з'ясування обставин, від яких залежить законність рішення, є підставою для скасування оскаржуваних судових актів та скерування справи до суду першої інстанції для нового розгляду. При новому розгляді справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 905/2084/16 та рішення Господарського суду Донецької області від 07.02.2017 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І.Алєєва

В.Корсак