ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Справа № 911/837/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Корнілової Ж.О.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргипублічного акціонерного товариства "Фармак"
напостанову Київського апеляційного господарського суду від 21.06.17
у справігосподарського суду Київської області №911/837/17
за позовомпублічного акціонерного товариства "Фармак"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
про стягнення 13 885 488,57 грн.
представники сторін:

від позивача - Таранчук Д.В.,

від відповідача - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Фармак" звернулися до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" про стягнення 11 191 480,27грн. заборгованості за договором поставки №3 від 03.01.2017.

24.03.2017 ухвалою господарського суду Київської області прийнято до провадження позовну заяву публічного акціонерного товариства "Фармак" та порушено провадження у справі №911/837/17.

22.05.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" подали до суду зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору поставки №3 від 03.01.2017.

25.05.2017 ухвалою господарського суду Київської області (суддя Грєхов А.С.) відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ТОВ "Фрам Ко" до ТОВ "Фармак" про визнання недійсним договору, оскільки остання подана у порушення вимог ст.60 ГПК України після початку розгляду справи по суті.

21.06.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Тарасенко К.В., Гончаров С.А., Іоннікова І.А.) ухвалу від 25.05.2017 скасовано, матеріали справи скеровано до суду першої інстанції для розгляду питання про прийняття зустрічної позовної заяви.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Фармак" посилались неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконної постанови, яку просили скасувати, а законну й обгрунтовану, на їх думку, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі. Заявник зазначав, що апеляційним господарським судом безпідставно не взято до уваги, що розгляд справи розпочався по суті, тому зустрічний позов не може бути спільно розглянутий з первісним, як того вимагають положення ст.60 ГПК України.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Аналізуючи наведену норму процесуального закону, касаційна інстанція виходить із того, що право відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом пов'язується з початком розгляду господарським судом справи по суті. У разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України відмовляє в його прийнятті як такого, що поданий з порушенням припису ч. 1 ст. 60 ГПК України; водночас не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду.

Разом із тим, розгляд справи розпочинається по суті з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (ст. 65 ГПК України), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї зі сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Із матеріалів справи видно, що ухвалою від 24.03.2017 прийнято до розгляду позовну заяву ПАТ "Фармак", порушено провадження у справі №911/837/17 та призначено її розгляд на 11.04.2017.

10.04.2017 від ПАТ "Фармак" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 13 885 488,57грн.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що у судовому засіданні 11.04.2017 суд розпочав розгляд позовних вимог по суті, про що зазначено в протоколі судового засідання, а оскільки положеннями статей 22, 60 ГПК України встановлено право відповідача подати зустрічний позов виключно до початку розгляду господарським судом справи по суті, то відповідно за таких обставин в останнього відсутнє право на подання такого позову для спільного розгляду з первісним позовом.

Скасовуючи ухвалу від 25.05.2017 суд апеляційної інстанції виходив із того, що зміст ухвали місцевого господарського суду від 11.04.2017, якою прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог та зобов'язано відповідача надати додаткові докази, свідчить про те, що у судовому засіданні 11.04.2017 розгляд справи по суті не здійснювався, оскільки у суду були підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. Крім того, протоколи судових засідань від 25.04.2017 та від 16.05.2017 також не містять відомостей, що суд перейшов до розгляду справи по суті, а наявне у матеріалах справи клопотання про призначення судової експертизи та відсутність процесуального документу про розгляд зазначеного клопотання свідчить, що розгляд справи №911/837/17 перебуває на стадії розгляду клопотань та не розпочинався по суті.

Таким чином, зазначення місцевим судом про початок розгляду справи по суті в указаних судових засіданнях є необгрунтованим, виходячи з чого правильним є висновок апеляційного суду про неправомірність відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви з підстав, визначених статтями 60, 62 ГПК України.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, грунтуються на неправильному тлумаченні заявником положень ч.1 ст.60 ГПК України, тому їх слід залишити поза увагою суду.

Відповідно до ч.2 ст.1113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Частиною 2 статті 1115 ГПК України закріплено, що касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова у цій справі прийнята апеляційним господарським судом у відповідності з нормами процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування не убачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Фармак" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.06.17 у справі №911/837/17 господарського суду Київської області - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяЖ.О. Корнілова
СуддяН.М. Нєсвєтова