ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 року Справа № 904/3097/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: начальник відділу правового забезпечення Шемет Д.О., довіреність №7757-К-О від 28.12.2016

від відповідача: адвокат Луценко С.О., договір - доручення про надання правової допомоги б/н від 24.03.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 904/3097/17

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с. Знаменівське Синельниківського району Дніпропетровської області

про стягнення 69 412, 61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з останнього на свою користь заборгованості за договором № Б/Н від 31.10.2013 у розмірі 69 412, 61 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 14 155, 07 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 25 728, 28 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 29 529, 26 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 904/3097/17 (суддя Панна С.П.) позов задоволено в повному обсязі; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом в розмірі 14 155, 07 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 25 728, 28 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 29 529, 26 грн., судовий збір в сумі 1 600, 00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з обставин приєднання відповідачем 31.10.2013 до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 31.10.2013, та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. На виконання умов договору № б/н банківського обслуговування від 31.10.2013 позивачем надавалися відповідачу кредитні кошти у межах встановленого ліміту за послугою "Гарантований платіж", які використовувалися клієнтом, що підтверджується банківською випискою з рахунку. Судом встановлено, що відповідач належним чином умови договору № б/н банківського обслуговування від 31.10.2013 не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати кредиту станом на 09.02.2017 у сумі 14 155, 07 грн., зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 25 728, 28 грн., зі сплати пені у сумі 29 529, 26 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на ті обставини, що прийняте судом рішення повністю дублює текст позовної заяви. Відповідач посилається на сплив 08.12.2016 трирічного строку позовної давності за зобов'язаннями відповідача перед позивачем. Щодо обставин надання позивачем до матеріалів справи "Умов та правил надання банківських послуг" в якості доказу досягнення між сторонами домовленості про збільшення строку позовної давності за договором до 15 років, відповідач вважає, що ці Умови не містять жодного доказу того, що з ними ознайомлювався відповідач та надавав свою згоду на збільшення терміну позовної давності з 3-х до 15 років. За доводами відповідача, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що до матеріалів справи долучено і примірник Умов, де термін позовної давності встановлено тривалістю п'ять років. Проте, суд у прийнятому ним рішенні не встановив, який взагалі термін позовної давності мали на увазі сторони, укладаючи спірний договір. Відповідач посилається на те, що на підтвердження укладення між сторонами спірного договору, який містить елементи кредитного договору та договору банківського рахунку, позивач надав роздруківку електронних заяв відповідача від 31.10.2013 на здійснення платежів за умовами користування послугою "Гарантований платіж". Водночас, як стверджує відповідач, жодна із заяв не містить підпису відповідача, натомість, у вказаних заявах наявна відмітка про накладення клієнтом 31.10.2013 електронно-цифрового підпису у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24. Проте, за доводами відповідача, позивач не надав доказів того, що саме відповідач підписав електронним цифровим підписом заяви від 31.10.2013 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Приватбанку, оскільки позивач не надав ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписанта, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті, при тому, що відповідач заперечує факт підписання даної заяви. Відтак, відповідач вважає, що позивач не довів факту укладення між сторонами договору банківського обслуговування, який є підставою позову, що, у свою чергу, свідчить, що сторонами не було погоджено умови надання і повернення грошових коштів, а також умови про збільшення позовної давності.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, у судових засіданнях апеляційного господарського суду представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, оскаржуване рішення місцевого господарського суду просив залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.; розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 01.08.2017.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.08.2017 апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.07.2017).

У судовому засіданні 01.08.2017 оголошено перерву у судове засідання на 22.08.2017.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Пархоменко Н.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.08.2017).

У судовому засіданні 22.08.2017 розгляд апеляційної скарги відкладено у судове засідання на 10.10.2017.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.10.2017).

У судовому засіданні 10.10.2017 розгляд апеляційної скарги відкладено у судове засідання на 24.10.2017.

У судовому засіданні 24.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2004 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до позивача з заявою про відкриття банківського поточного рахунку (а.с. 94, т. 1), за результатами розгляду якої відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1

В матеріалах справи наявний акт сертифікації первинних ключів ЕЦП клієнта Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 08.12.2004 (а.с. 95, т. 1), підписаний позивачем та відповідачем акт приймання відповідачем електронного підпису від 08.12.2004 (а.с. 96, т. 1).

17.05.2005 відповідач звернувся до позивача з заявою про перегенерування ключів у системі Банк-клієнт (а.с. 97, т. 1).

17.05.2005 позивач та відповідач підписали акт приймання нового електронного ключа (а.с. 98, т. 1). Відповідно до змісту вказаного акту сторони визнають юридичну еквівалентність документів, засвідчених як звичайним, так і електронним підписом; створили електронний ключ клієнта на основі секретного пароля клієнта для зашифровки інформації, що передається, і відкритого імені клієнта для розшифровки отриманої інформації; підписання акту обома сторонами свідчить про взаємне визнання електронного підпису; електронний підпис вступає в силу з моменту підписання даного акту; при зміні електронних ключів та імен сторонами складається новий акт про приймання електронного підпису, при цьому даний акт втрачає юридичну силу.

Заявою від 31.10.2013 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів Приватбанку (а.с. 14, т. 1).

Відповідно до вказаної заяви банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на вказаному рахунку (рахунок № НОМЕР_2). Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

У заяві вказано, що клієнтом накладено електронно-цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24 31.10.2013.

Підписавши цю заяву, клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Також, 31.10.2013 відповідач подав позивачу шляхом реєстрації через систему інтернет-клієнт-банк Приват24 п'ять заявок на гарантований платіж, а саме: №№ 278, 279, 280, 281, 282 (а.с. 29-31, т. 1), які підписані відповідачем електронним цифровим підписом в системі інтернет-клієнт-банк Приват24.

У заявках зазначено, що операція (іі) по заявці виконуються у відповідності з "Умовами і Правилами надання банківських послуг" - розділ 3.1.1, 3.2.2. чи окремо укладених з клієнтом договорів, що регулюють надання послуги "Гарантовані платежі". У випадку, якщо виконання даної заявки здійснюється з використанням наданих ПриватБанком кредитних коштів, то дана заявка, разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами ПриватБанку складають кредитно-заставний договір (застава відповідно до п. 3.2.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг). Строк повернення кредиту 08.11.2013. Оплатність, умови повернення, забезпечення - згідно розділу 3.2.2 "Умов і Правил надання банківських послуг" чи окремо укладених з клієнтом кредитних договорів, які регулюють надання кредиту на проведення гарантованих платежів.

В заявках на гарантований платіж вказано, що вони є платіжним дорученням відповідача на списання грошових коштів у сумі 2 900, 00 грн. (кожна) за рахунок кредитних коштів, отримувачем коштів є підприємець ОСОБА_6, призначення платежу: за електротовари по рахунку без ПДВ.

Вказані заявки відповідача виконані позивачем 08.11.2013 (а.с. 32-34, т. 1).

Загальний розмір кредитних коштів, наданих позивачем відповідачу, становить 14 500, 00 грн. Відповідачем повернуто позивачу кошти лише у сумі 344, 93 грн. З 10.12.2013 позивачем винесено на прострочення решту коштів, а саме у сумі 14 155, 07 грн.

Згідно з "Умовами і Правилами надання банківських послуг" Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови і Правила надання банківських послуг.

Документи, розміщені на сайті банку, - це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

Отже, підписавши заяву від 31.10.2013, відповідач погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку (далі - Умови), розташованими на сайті банку www.privatbank.ua, які разом з цією заявою складають договір, та взяв на себе зобов'язання його виконувати (Умови у відповідній редакції - а.с. 78-114, т. 3).

Стаття 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис").

Пунктом 3.2.2.1.16. Умов (в редакції на дату подання заявок на гарантований платіж) передбачено, що при укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.2.1.1. Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди (п. 3.2.2.1.3. Умов).

Відповідно до п. 3.2.2.1.6. Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і Правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет, клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода") (п. 3.2.2.1.8. Умов).

Розділом 3.2.3. Умов визначено умови та правила надання кредиту за послугою "Гарантовані платежі".

Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заяві (платіжному дорученні), яким Клієнт приєднується до цих Умов, далі Договір, в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим Договором строки. Відновлювана кредитна лінія (далі - "кредит") надається Банком для виконання Клієнтом платежів за платіжними дорученнями з датою виконання в майбутньому за господарськими договорами, шляхом перерахування Банком кредитних коштів на рахунок 3648, з подальшим перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок одержувачів, рахунки яких відкриті в Банку (п. 3.2.3.1. Умов).

Згідно з п. 3.2.3.11.1 Умов цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладання електронного-цифрового підпису всіма його сторонами.

Цей Договір в частині п. 3.2.3.9.4 цього Договору вступає в силу з моменту підписання цього Договору, в інших частинах - з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання кредиту в рамках зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим Договором (п. 3.2.3.11.2 Умов).

Цей Договір підписаний з використанням електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис" (п. 3.2.3.12.2 Умов).

На виконання заявок відповідача на гарантовані платежі позивач надав відповідачу кредитні кошти у загальній сумі 14 500, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку № НОМЕР_2 за період з 31.10.2013 по 14.02.2017 (а.с. 35, 36, 92, 93, т. 1).

Відповідачем повернуто позивачу кошти лише у сумі 344, 93 грн., заборгованість складає 14 155, 07 грн.

Відповідно до п. 3.2.3.2 Умов термін повернення кредиту, зазначений в Заяві (платіжному дорученні). Під датою виконання платежу Сторони погодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок одержувача, зазначеного у платіжному дорученні Клієнта. Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в платіжному дорученні Клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання платежу, зазначеного в платіжному дорученні. За користування кредитом у період з дати ініціювання Клієнтом платіжного доручення до дати виконання платіжного доручення Клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних від розміру кредиту, зазначеного у черговому платіжному дорученні Клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується Клієнтом в дату надання в Банк чергового платіжного доручення. У період з дати виконання платежу за рахунок кредитних коштів Клієнт за користування кредитом сплачує Банку відсотки в розмірі 28% річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості Клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом Клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків для виконання зобов'язань з погашення кредиту, а також відсотків за його використання, для виконання зобов'язань з погашення винагороди, а також неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за цими Умовами, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначається номер, дата і посилання на пункт 3.2.3.6.6 цього Договору (п. 3.2.3.6.6. Умов).

Пунктом 3.2.3.9.11 Умов передбачено, що нарахування відсотків і комісій здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків, не враховується.

Відповідач належним чином умови договору банківського обслуговування від 31.10.2013 щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати кредиту станом на 10.12.2013 у сумі 14 155, 07 грн., на яку нараховані проценти за користування кредитом у загальній сумі 25 728, 28 грн., а саме:

з 09.11.2013 по 09.12.2013 за ставкою 28% річних у сумі 352, 30 грн.

з 10.12.2013 по 09.02.2017 за ставкою 56% річних у сумі 25 375, 98 грн. (з урахуванням здійсненого 04.03.2014 списання коштів у сумі 100, 00 грн.).

Позивач направив на адресу відповідача претензію від 25.01.2017, вих. № 31031DNKMS04Y (а.с. 37-39, т. 1), у якій навів вимогу терміново погасити заборгованість, що утворилася за кредитним договором.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

В силу приписів ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Враховуючи період отримання відповідачем кредитних коштів відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку відповідача, наведені вище умови Договору банківського обслуговування (Умови і правила надання банківських послуг), строк повернення кредитних коштів у сумі 14 155, 07 грн. та сплати процентів за користування кредитом у сумі 25 728, 28 грн. є таким, що настав.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Пунктом 3.2.3.10.1 Умов встановлено, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.3.6.2, 3.2.3.9.1 - 3.2.3.9.3 цього Договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.3.2, 3.2.3.6.3, 3.2.3.6.16, 3.2.3.7.2 цього Договору, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.3.6.5, 3.2.3.9. 4-3.2.3.9.6 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, (в% річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права, передбаченого п. 3.2.3.2 цього Договору, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі, вказаному в Заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні.

Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.2.3.10.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.3.10.1 - 3.2.3.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Оскільки прострочення виконання відповідачем зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом має місце, є правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків за користування кредитом, розрахованої за період прострочення з 17.11.2014 по 09.02.2017, у загальній сумі 29 529, 26 грн.

Відповідач доказів оплати спірних сум не надав.

За наведеного, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

У період розгляду даної справи господарським судом першої інстанції відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності (а.с. 49-54, т. 1).

Місцевий господарський суд у оскаржуваному рішенні дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для застосування позовної давності до заявлених позовних вимог як про стягнення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, так і про стягнення пені, станом на дату розгляду справи, в силу наступного.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 3.2.3.10.7 Умов сторони погодили, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 років.

За загальним правилом, наведеним у частині першій статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини п'ятої цієї ж статті Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст. 266 ЦК України).

Отже, виходячи з наведених правових норм, умов Договору, періоду, за який заявлені до стягнення тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та пеня, позовна давність за заявленими позивачем вимогами на дату звернення позивача з позовом до суду не є такою, що спливла.

Відповідно, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарський суд підлягає залишенню без змін.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача щодо спливу трирічного строку позовної давності та недосягнення між сторонами Договору у встановленому порядку погодження щодо збільшення визначеного законом строку позовної давності.

Відповідно до п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Так, пунктом 3.2.3.10.7 Умов передбачено, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Таким чином, термін позовної давності щодо вимог позивача на час звернення з відповідним позовом до суду не минув.

Підписавши заяву від 31.10.2013, клієнт приєднався і погодився з умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua; окремого підписання для таких випадків відповідною особою Умов та Правил не передбачено.

За викладеного суд приходить до висновку, що сторонами у належній формі погоджено збільшення позовної давності.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо неукладеності спірного договору про банківське обслуговування від 31.10.2013.

Статтею 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплений принцип свободи договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (редакція станом на 31.10.2013) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України в редакції станом на 31.10.2013).

Згідно з частиною третьою статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Факт укладення договору банківського обслуговування було підтверджено сторонами шляхом прийняття до виконання його Умов (розміщених на сайті банку www.privatbank.ua): позивач надавав, а відповідач отримував кредитні кошти та повертав кредитні кошти у попередні періоди.

Текст Умов був доступним для відповідача (сайт www.privatbank.ua) і відповідач був з ними ознайомлений, про що свідчить його підпис на заяві від 31.10.2013.

Умови, до яких приєднався відповідач, містять всі істотні умови договору, передбачені чинним законодавством для даного типу договорів. Умовами і Правилами надання банківських послуг передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Отже, договір укладено в належній формі та у встановленому законом порядку.

Щодо доводів відповідача про те, що Умови та Правила відповідачем не підписувалися, тому визнати цей документ договором або частиною договору неможливо, суд зазначає, що підписавши заяву від 31.10.2013, в якій, як вказувалося вище, було зазначено про те, що підписавши цю заяву клієнт приєднується і погоджується з умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua, окремого підписання відповідною особою Умов та Правил не передбачено.

Відносно доводів відповідача про не підписання спірної заяви від 31.10.2013, то вказані доводи спростовуються змістом вказаної заяви, з якої вбачається, що вона підписана електронно-цифровим підписом відповідача, а також наявними в матеріалах справи документами, які містять дані про присвоєння відповідачу електронно-цифрового підпису.

Щодо доводів відповідача про подання до матеріалів справи різних редакції Умов та Правила надання банківських послуг та невстановлення судом першої інстанції редакції Умов, до яких приєднався відповідач, апеляційний господарський суд зазначає, що вказане порушення норм процесуального права було усунуто апеляційним господарським судом. Ухвалою від 10.10.2017 апеляційний господарський суд зобов'язав позивача надати Умови та Правила надання банківських послуг в редакції на 31.10.2013, які були в подальшому подані позивачем до матеріалів справи на вимоги ухвали (а.с. 78-114, т. 3). Проте, вказане порушення норм процесуального права не є підставою для скасування правомірно прийнятого рішення місцевим господарським судом.

Відносно посилання відповідача, що позивач не довів обставин підписання заявок від 31.10.2013 на гарантовані платежі саме відповідачем, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно Умов і Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний зберігати особисті ключі у таємниці та у спосіб, що унеможливлює ознайомлення або використання їх іншими особами (п. 3.8.2.4.2.4.). Обмін інформацією між Банком та Клієнтом можливий тільки після виконання в Банку процедури сертифікації ключів ЕЦП, що генеруються Клієнтом. При сертифікації відкриті ключі ЕЦП Клієнта заносяться в базу ключів Банку (п. 3.1.2.9.15., 3.4.2.10.). Відповідальність за відповідність власників ЕЦП і верифікованих телефонів особам, які вказані в картках із зразками підписів і відбитком печатки, несе клієнт (п. 3.4.2.12.). У випадку виникнення підозри про несанкціоноване використання коду електронного підпису клієнта, веріфіцированного телефону або проведенні платежів не уповноваженою на те особою клієнт зобов'язаний негайно повідомити про це банк за допомогою голосового зв'язку і в письмовій формі (п. 3.4.2.13) (https://privatbank.ua/terms, редакція станом на жовтень 2013 року).

Отже, використання ключів ЕЦП можливе лише після виконання в Банку процедури сертифікації ключів ЕЦП, що генеруються Клієнтом, при цьому, саме відповідач несе відповідальність за збереження ключів ЕЦП у спосіб, що унеможливлює ознайомлення або використання їх іншими особами, а не позивач.

Відносно судової практики, на яку відповідач посилається в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд зазначає, що обставини у справах, на які посилається відповідач, є відмінними від обставин даної справи та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні даної справи.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 49 ГПК України відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 904/3097/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 904/3097/17 залишити без змін.

Повна постанова складена 27.10.2017

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко