ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Справа № 921/391/16-г/4
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівЯценко О.В.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргуТеребовлянської міської ради
на постанову від 15.05.2017 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№921/391/16-г/4 господарського суду Тернопільської області
за позовомТеребовлянського районного споживчого товариства
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Теребовлянської міської ради Громадської організації Спілка підприємців Теребовлянщини
провизнання недійсним рішення міської ради №213 від 25.02.2016 р.

За участю представників сторін:

Від позивача - Помазанська С.І. (дов. від 12.10.15)

Від відповідача - Скакун Л.П. (дов. від 30.08.17)

ВСТАНОВИЛА:

Теребовлянське районне споживче товариство звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Теребовлянської міської ради про визнання недійсним рішення №213 від 25.02.2016.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.08.2016 (суддя Бурда Н.М.) в позові відмовлено. Рішення мотивовано тим, що зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що воно спрямоване на зміну чи припинення права постійного землекористування Теребовлянської РайСТ, а відтак, відсутні підстави вважати право позивача порушеним.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 у складі: Малех І.Б., Данко Л.С., Орищин Г.В. рішення господарського суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним рішення четвертої сесії сьомого скликання Теребовлянської міської ради №213 від 25.02.2016 "Про перевірку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Теребовлянського РайСТ".

Теребовлянська міська рада у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, зокрема, положень Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про землеустрій".

Теребовлянське РайСТ у запереченні на касаційну скаргу просить постанову апеляційної інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.12.2000 на п'ятнадцятій сесії третього скликання Теребовлянської міської Ради народних депутатів прийнято рішення за №224 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень та функціонування ринку", відповідно до якого вирішено:

1. Затвердити рішення виконавчого комітету міської ради №244 від 30 вересня 1997 року "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень та функціонування ринку".

2. Затвердити матеріали інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень ринку та його функціонування.

3. Надати в постійне користування Теребовлянському РайСТ земельну ділянку, площею 0,6956 га для обслуговування приміщень ринку та його функціонування.

4. Дати дозвіл Теребовлянському РайСТ на виготовлення державного акта на право постійного користування землею.

5. Теребовлянському РайСТ отриману в користування земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог Земельного кодексу України.

На підставі даного рішення Теребовлянської міської Ради народних депутатів позивачу у справі - Теребовлянському районному споживчому товариству видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ТР №001696 від 12.02.2001, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №65 .

Відповідно до Державного акту, позивачу надано у постійне користування земельну ділянку, площею 0,6956га в межах згідно з Планом зовнішніх меж землекористування для обслуговування приміщень ринку та його функціонування по вул. Паращука, 7 в м.Теребовля, який є додатком до акту.

З метою проведення державної реєстрації земельної ділянки , Теребовлянське РайСТ відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про землеустрій" звернулося до ліцензованої організації "Оцінювач" для виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була виготовлена у січні 2016р.

У відповідь на звернення позивача щодо погодження та підписання технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Теребовлянська міська рада листом за №70/2.18 від 02.02.2016 повідомила, що всупереч вимогам чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, на кадастровому плані, наданому для підписання, заявником не відображено контурів об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Крім того, заявником зазначено неправдиву інформацію щодо цільового призначення земельної ділянки: земельна ділянка не надавалась для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а виключно для обслуговування приміщень ринку та його функціонування. Також заявник надає в оренду підприємцям торгові місця на ринку за адресою м. Теребовля, вул. Паращука, 7, а об'єкти торгівлі, що є відокремленими капітальними спорудами до ринку не належать. З огляду на викладене, міська рада вважає, що інформація, яка міститься в поданих Теребовлянським РайСТ документах не відповідає дійсності та потребує перевірки.

25.02.2016 Теребовлянська міська рада, заслухавши інформацію голови Спілки підприємців Теребовлянщини Мужа В.В., керуючись ст.ст.12, 122, 141 Земельного Кодексу України, ст. 55 Закону України "Про землеустрій", ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", прийняла рішення №213 "Про перевірку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Теребовлянського РайСТ", п. 1 якого надала дозвіл Теребовлянській міській раді залучити незалежного суб'єкта підприємницької діяльності, який має відповідний сертифікат на проведення геодезичної зйомки та оформлення кадастрового плану земельної ділянки загальною площею 0,6956га (із відображенням торгових кіосків на даній земельній ділянці), яка знаходиться в постійному користуванні Теребовлянського РайСТ згідно державного акту серія 1-ТР №001696 від 12.02.2001 зареєстрованого за №55. Пунктом 2 вирішено оплату за виконані роботи здійснити за кошти Спілки підприємців Теребовлянщини.

Посилаючись на те, що спірне рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що статтею 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав встановлено ст. 79-1 Земельного Кодексу України.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

- особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

- власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

- органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про землеустрій" замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Статтями 19 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, Законами України, актами Президента України, а також іншими нормативно-правовими актами. Рішення (акти) органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні відповідати переліченому законодавству.

За приписами ч.1 п. 34 ст. 26 Закону про місцеве самоврядування до повноважень міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарних засіданнях.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень міських, селищних, сільських рад, як органів місцевого самоврядування у галузі земельних відносин на їх території, належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 19 Закону України "Про землеустрій" до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою віднесено:

а) організація і здійснення землеустрою;

б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено, що за даними Відділу Держгеокадастру у Теребовлянському районі №18-1915-99.5-370/2-16 від 05.05.2016 технічна документація, на підставі якої видано державний акт на право постійного користування землею серія І-ТР №001696 від 12.02.2001 у Відділі відсутня.

З урахуванням вищенаведеного, господарським судом зроблено висновок, що приймаючи оспорюване рішення, орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому законом повноваження як розпорядника земель територіальної громади міста Теребовля щодо організації та здійснення землеустрою, спрямовував свої дії на формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та внесення відомостей щодо неї до Державного земельного кадастру. При цьому текст рішення свідчить, що міська рада не лише не оспорює права постійного користування земельною ділянкою Теребовлянським РайСТ, а і зазначає його як землекористувача спірної земельної ділянки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 2 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26 січня 2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з визнанням недійсним актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

З врахуванням викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Теребовлянської міської ради №213 від 25.02.2016 на підставі того, що зі змісту рішення не вбачається, що воно спрямоване на зміну чи припинення права постійного землекористування Теребовлянської РайСТ, протилежного позивачем не доведено.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушення спірним рішенням прав позивача, апеляційною інстанцією не спростовані. При цьому, посилання апеляційної інстанції на те, що спірне рішення протирічить пункту 2 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" (яким передбачено, що земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими, незалежно від присвоєння їм кадастрового номера; у разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за заявою їх власників) не приймається до уваги, оскільки судом першої інстанції встановлено, що технічна документація, на підставі якої видано державний акт на право постійного користування землею серія І-ТР №001696 від 12.02.2001 у Відділі Держгеокадастру у Теребовлянському районі відсутня і саме власником землі прийнято рішення про перевірку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Теребовлянського РайСТ.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишено без змін, а постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Теребовлянської міської ради задовольнити.

Постанову від 15.05.2017 Львівського апеляційного господарського суду у справі №921/391/16-г/4 господарського суду Тернопільської області скасувати.

Рішення від 25.08.2016 господарського суду Тернопільської області у справі №921/391/16-г/4 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги віднести на позивача.

Стягнути з Теребовлянського районного споживчого товариства на користь Теребовлянської міської ради 1920,00грн витрат зі сплати судового збору.

Видачу наказу доручити господарському суду Тернопільської області

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Яценко

М. Данилова