номер провадження справи 5/99/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 Справа № 908/1826/17

За позовом: Міського відділу освіти Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Миру, буд. 2)

До відповідача: Приватного підприємства Лукрос (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення 40 200,00 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 09.09.2017р.

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

11.09.2017р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Міського відділу освіти Вугледарської міської ради до Приватного підприємства Лукрос про стягнення 40 200,00 грн.

Ухвалою суду від 11.09.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/1826/17, справі присвоєно номер провадження 5/99/17, розгляд якої призначено на 09.10.2017р. У судовому засіданні 09.10.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 25.05.2016р. позивач розмістив оголошення про проведення електронних торгів для закупівлі холодильників та морозильних камер на суму 50 000,00 грн. через систему електронних закупівель. Відповідно до рішення про визначення переможця допорогової закупівлі від 10.06.2016р. переможцем торгів обрано Приватне підприємство Лукрос. 08.07.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №22. 12.07.2016р. та 13.07.2016р позивачем було здійснено оплату товару на загальну суму 49 000,00грн. трьома платіжними дорученнями, а саме: №488 на суму 8 800,00 грн., №5 на суму 32 000,00грн. та №23 на суму 8 200,00 грн., що на думку позивача свідчить про належне виконання своїх зобовязань за договором. Відповідач свої договірні зобовязання виконав не у повному обсязі, а саме, відповідачем було поставлено частину товару (холодильні камери) у кількості 2 одиниць на загальну суму 8 800,00 грн. Інший товар, який було зазначено в специфікації до договору на суму 40 200,00грн. відповідачем не було поставлено на момент подачі позову. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з претензіями в усній та письмовій формі. Так, 31.01.2017р. на адрес відповідача була направлена претензія №1 про невиконання договірних зобовязань на суму 40 200,00грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 40 200,00 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання 09.10.2017р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18) місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

В п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судом на адресу відповідача, а саме: 69035, АДРЕСА_1, було надіслано копію ухвали про порушення провадження від 11.09.2017р. №908/1826/17, вказана ухвала на адресу суду не поверталася.

В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідно до якого місцем знаходження Приватного підприємства Лукрос є: 69035, АДРЕСА_1 (а.с. 19-21). Саме за цією адресою здійснювалось листування з відповідачем.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обовязком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2016р. між Міським відділом освіти Вугледарської міської ради (далі «Покупець») та Приватним підприємством Лукрос (далі «Постачальник») було укладено договір поставки №22 (далі договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2., постачальник передає у власність покупця (за програмою «Придбання обладнання та інвентарю для харчоблоків») холодильники та морозильні камери побутові Snaige (надалі іменується «Товар») в кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (Додаток №1), що додається до цього Договору і є невідємною частиною. Продавець гарантує, що товар, який є предметом цього Договору, не обтяжено ніякими правами третіх осіб.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. та 2.3. договору, ціна на товар встановлюється в національній валюті України. Валютою Договору є гривня України. Загальна сума Договору становить: 49 000,00 грн. (Сорок девять тисяч грн. 00 коп.), без ПДВ.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата покупцем за фактично поставлений товар, відповідно до видаткової накладної, здійснюється шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок продавця. Розрахунки за товар здійснюються відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України з відтермінуванням платежу до 7 (семи) банківських днів.

Згідно до п. 4.1. 4.4. договору, постачальник постачає товар на адресу покупця: м. Вугледар, вул. Миру, 2 вказаній в заявці покупця транспортом Постачальника та за його рахунок. При цьому постачальник надає покупцю видатковий документ (видаткову накладну тощо). Прийом передача товару по кількості проводиться відповідно до видаткової накладної, по якості відповідно до ст. 5 цього Договору. Датою поставки товару є дата, коли товар був переданий у власність покупця в місці поставки, що підтверджується відповідними документами (товарно-транспортними накладними, актами приймання-передачі). Зобовязання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товарів у власність покупця та підписання відповідних документів (товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі тощо).

Відповідно до п. 8.1. договору, спори, які виникають за цим договором, вирішуються сторонами шляхом переговорів та прийняттям відповідних рішень. При неможливості досягнути згоди між сторонами згоди стосовно спірного питання, спір вирішується згідно з чинним законодавством України.

У пунктах 9.1., 9.2. договору передбачено, що договір вступає в силу після підписання його сторонами і діє до 31.12.2016 року але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами договірних зобовязань. Усі Додатки до договору набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін та діють протягом дії цього Договору.

Згідно до п. 10.1. договору, дія договору припиняється: - повним виконанням сторонами своїх зобовязань за цим договором; - за згодою сторін; - з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Між сторонами було підписано Додаток №1(Специфікація) до договору №22 від 08.07.2016р. на загальну вартість 49 000,00 грн. У вказаному додатку зазначено, які самий товар відповідач зобовязується поставити позивачу, а саме: холодильник SNAIGE R130-1101AA у кількості 2 штук на загальну суму 8 800,00грн., холодильник SNAIGE RF 39 SM S10021 у кількості 4 штук на загальну суму 32 000,00 грн. та морозильна камера SNAIGE F 27SM-T10001 у кількості 1 штуки на загальну суму 8 200,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

31.01.2017р. на адресу відповідача позивачем було направлено претензію №1 від 31.01.2017р. за вих. №01/33-029, у якій позивач просить відповідача поставити товар згідно додатку №1 до договору №22 від 08.07.2016р. та повернути кошти за непоставлений товар у сумі 40 200,00 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 40 200,00 грн., у звязку із невиконанням договірних зобовязань.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивачем було сплачено за поставлений товар, а саме цей факт підтверджується: платіжним дорученнями №488 від 12.07.2016р. на суму 8 800,00 грн., платіжним дорученням №5 від 13.07.2016р. на суму 32 000,00 грн., платіжне доручення №23 від 13.07.2016р. на суму 8 200,00 грн., що разом становить суму 49 000,00 грн., вказана сума відповідає сумі договору, яка встановлена п. 2.3. договору. Однак, у зазначених платіжних дорученнях призначенням платежу зазначається накладна №рн-0000069 від 08.07.2016р. уг. №22 від 08.07.2016р. ОСОБА_1, зазначена накладна позивачем не надавалася суду для огляду у вигляді оригіналу або копії, а також вказана накладна відсутня у матеріалах справи.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата покупцем за фактично поставлений товар, відповідно до видаткової накладної, здійснюється шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок продавця. Розрахунки за товар здійснюються відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України з відтермінуванням платежу до 7 (семи) банківських днів.

Відповідно до п. 4.1. договору, постачальник постачає товар на адресу покупця: м. Вугледар, вул. Миру, 2 вказаній в заявці покупця транспортом Постачальника та за його рахунок. При цьому постачальник надає покупцю видатковий документ (видаткову накладну тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобовязання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Також, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази поставки товару на суму 8 800,00 грн., відповідно до платіжного доручення №488 від 12.07.2016р.

Таким чином з аналізу тексту умов договору поставки №22 від 08.07.2016р. укладеним між сторонами вбачається, що відповідач зобовязаний поставити оплачену позивачем продукцію. У договорі відсутні пункти, які б зобовязували відповідача повертати суму попередньої оплати у випадку порушення ним строку поставки товару. Оскільки позивач обґрунтовує свої позовні вимоги саме недотриманням відповідачем умов договору, то суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати відносяться на позивача.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 17.10.2017р.