ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Справа № 910/21911/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Картере В.І.,
Гольцової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги 1. Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"; 2. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" Луньо Іллі Вікторовича;
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 24.05.2017
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 30.03.2017
у справі№ 910/21911/14 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1"
до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонас";
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"; 2. Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк"; 3. Національний банк України;
провизнання договорів укладеними та дійсними
Розгляд даної справи колегією суддів: головуючий суддя - Барицька Т.Л., судді: Картере В.І., Гольцова Л.А. неодноразово відкладався на підставі ст. 77 ГПК України.

в судовому засіданні взяли участь представники:

- ТОВ "БСД-1" Прокопенко Т.Ю.,

- ПАТ "КБ "Актив-Банк" Салівон В.І.,

- ТОВ "Сонас" Христич О.В.,

- ПАТ "Укрексімбанк" Беседін В.І., Мосійчук Я.І.,

- ПАТ "Укргазбанк" Яців О.Р.,

- НБУ повідомлений, але не зявивися,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.03.2017 у справі №910/21911/14 (суддя Головіна К.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 (судді: Гончаров С.А., Скрипка І.М., Куксов В.В.), задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк", третя особа на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонас", треті особи на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", Національний банк України, про визнання договорів укладеними та дійсними.

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Актив-Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" Луньо Іллі Вікторовича, не погоджуючись із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, звернулися до Вищого господарського суду України із касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять рішення та постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

13.07.2017 та 17.10.2017 ПАТ АБ "Укргазбанк" подало пояснення по справі, в яких заперечувало проти задоволення касаційних скарг.

18.07.2017 від Національного банку України надійшли пояснення до касаційної скарги

19.07.2017 від ПАТ "КБ "Актив-Банк" надійшли пояснення до касаційної скарги.

10.10.2017 від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надійшло клопотання про здійснення звукозапису судового процесу.

Ознайомившись з матеріалами справи та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність надання юридичної оцінки, дотримання судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Предметом даного спору є наступні позовні вимоги ТОВ "БСД-1" (колишні назви: ТОВ "Синонім", ТОВ "Мірасол") до ПАТ "КБ "Актив-Банк": вважати укладеними та визнати дійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна №№1-4, в запропонованій позивачем (ТОВ "БСД-1") редакції і яка (редакція) була узгоджена сторонами попереднього договору - ТОВ "Синонім" (на сьогодні - ТОВ "БСД-1") та ПАТ "КБ "Актив-Банк".

В обґрунтування підстав позову, позивач посилається на порушення відповідачем (ПАТ "КБ "Актив-Банк") положень попереднього договору від 07.05.2014 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: ухилення відповідача від укладення основних договорів купівлі-продажу №№1-4, які (основні договори) мали бути укладені відповідно до положень п. 6.6. попереднього договору, протягом 8 місяців з дня укладення попереднього договору.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи даний спір, встановили наступні обставини:

- 28.04.2014 правлінням ПАТ "КБ "Актив-Банк" відповідно до п.п. 6.4 - 6.5 статуту банку було прийняте рішення, оформлене протоколом № 57/1, про продаж майна, яке є власністю ПАТ "КБ "Актив-Банк" та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3. Згода на продаж об'єктів нерухомості була надана розпорядженням Голови Спостережної ради від 28.04.2014;

- загальними зборами учасників ТОВ "Синонім", згідно з протоколом №01-05/2014 від 01.05.2014, прийнято рішення про придбання об'єктів нерухомого майна та укладення попереднього договору з метою укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна з ПАТ "КБ "Актив-Банк";

- 07.05.2014 між позивачем (на той час - ТОВ "Синонім") та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 593, відповідно до якого сторони домовилися укласти основні договори купівлі-продажу нерухомого майна, за якими відповідач зобов'язався передати у власність позивача нерухоме майно, а саме: - Основний договір № 1 - договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська № 3 (літера А), а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (надалі - об'єкт № 1); - Основний договір № 2 - договір купівлі-продажу підземного паркінгу загальною площею 409,60 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (надалі - об'єкт № 2); - Основний договір № 3 - договір купівлі-продажу квартири № 1, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, що складається з 2 кімнат житловою площею 110,70 кв.м., загальною площею 194,20 кв.м, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (об'єкт № 3); - Основний договір № 4 - договір купівлі-продажу квартири № 2, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, що складається з 2 кімнат житловою площею 84,80 кв.м., загальною площею 186,50 кв.м, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (об'єкт № 4) (надалі разом - спірне нерухоме майно);

- у додатках до попереднього договору сторони погодили істотні умови Основних договорів №№1-4 та виклали тексти цих договорів;

- підписання уповноваженими представниками обох сторін попереднього договору підтверджується наявними у справі копією дублікату попереднього договору та копією примірника попереднього договору, підписаного учасниками правочину із посвідчувальним написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., що зареєстрований в реєстрі за № 593 та зберігається у справах нотаріуса;

- пунктом 6.6 попереднього договору сторони погодили, що основні договори мають бути укладені протягом 8 календарних місяців з дня укладання попереднього договору;

- згідно з п.п. 6.1.- 6.4. попереднього договору сторони підтверджують, що на момент підписання попереднього договору об'єкти №№1-4 перебувають у іпотеці ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" згідно з іпотечними договорами №151110Z24 від 27.01.2010, №151110Z25 від 27.01.2010, №2 та №1, відповідно до яких встановлена заборона відчуження об'єктів №№1-4; вказані іпотечні договори укладені між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "КБ "Актив-Банк";

- пунктом 6.6. попереднього договору сторони погодили, що основні договори №№1-4 укладаються між сторонами та нотаріально посвідчуються після отримання та на підставі письмової згоди ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на продаж покупцю (на той час ТОВ "Синонім", наразі - позивач) об'єктів №№1-4;

- пунктом 6.8 попереднього договору сторони погодили, що покупець (позивач) сплачує продавцю (відповідачу) за об'єкти № 1, № 2, № 3, № 4 договірну ціну в національній валюті України, яка за усі вищезазначені Об'єкти складає разом 60 000 000,00 грн.;

- відповідно до п. 6.8.2. попереднього договору в рахунок оплати продавцю покупцем договірної ціни, покупець зобов'язаний в строк до 19.08.2014 сплатити завдаток в сумі 44 500 000 грн. шляхом перерахування його на рахунок продавця. Зобов'язання покупця по сплаті завдатку забезпечуються заставою та порукою, наданими третіми особами. Сторони домовились, що у разі невиконання покупцем зобов'язання перед продавцем по сплаті завдатку у встановлений строк та в день виникнення у продавця права на звернення стягнення на предмет застави, наданій майновим поручителем, відповідно до умов договорів застави та/або права на договірне списання коштів з рахунків поручителів відповідно до умов договорів поруки, зобов'язання покупця по сплаті завдатку вважаються виконаними та припиненими за домовленістю сторін відповідно до статті 604 Цивільного кодексу України в частині, що дорівнює вартості предмету застави та/або сумі коштів, право на договірне списання яких виникло;

- пунктом 6.7 попереднього договору сторони передбачили, що у випадку, якщо в обумовлений строк продавець відмовляється укласти Основні договори, спір передається на вирішення суду у відповідності до вимог чинного законодавства;

- в забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за попереднім договором, 08.05.2014 між позивачем, відповідачем та компанією "Істерн Секьюрітіз Інк" (поручитель) був укладений договір поруки, відповідно до умов якого (пункти 1.1, 1.2 договору поруки) компанія "Істерн Секьюрітіз Інк", як поручитель, зобов'язується перед продавцем нести солідарну відповідальність за виконання покупцем на користь продавця зобов'язання, що виникає із попереднього договору щодо надання в строк до 19.08.2014 завдатку в розмірі 44 500 000,00 грн. в забезпечення сплати договірної ціни за основними договорами (надалі - зобов'язання). Поручитель відповідає перед продавцем разом з покупцем як солідарні боржники. При цьому, поручитель несе солідарний обов'язок за виконання зобов'язання в сумі, не більше еквівалентній 1 970 000,00 Євро за курсом Національного банку України станом на дату виконання зобов'язання поручителем;

- згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору поруки поручитель (компанія "Істерн Секьюрітіз Інк") у разі невиконання покупцем (позивачем) зобов'язання перед продавцем (відповідачем) у строк, передбачений попереднім договором, несе обов'язок виконати зобов'язання в сумі 1 970 000,00 Євро на вимогу продавця або за власною ініціативою. Сторони домовились, що продавець (відповідач) у разі невиконання покупцем (позивачем) зобов'язання у встановлений строк має право на договірне списання коштів з рахунків поручителя, які відкриті в банківській установі продавця. Продавець має право, а поручитель цим беззаперечно та безвідклично доручає продавцю самостійно списати в порядку договірного списання грошові кошти в сумі зобов'язання, але не більше еквівалентній 1 970 000,00 Євро за курсом Національного банку України станом на дату виникнення права на договірне списання, та направити списані таким чином грошові кошти поручителя в рахунок виконання зобов'язання покупця за попереднім договором. Отримувачем таких коштів є продавець (відповідач). У випадку якщо кошти на рахунку поручителя виражені у валюті іншій, ніж валюта зобов'язання, зарахування отриманих внаслідок здійснення договірного списання грошових коштів в рахунок зобов'язання здійснюється шляхом перерахування іноземної валюти в гривню з використанням курсу Національного банку України станом на дату виникнення права на договірне списання. Право на договірне списання коштів з рахунків поручителя в рахунок виконання зобов'язання виникає у продавця в день, коли зобов'язання повинно бути виконане відповідно до попереднього договору та є невиконаним;

- згідно з п. 2.4 договору поруки у разі невиконання покупцем зобов'язання перед продавцем у встановлений строк та в день виникнення у продавця права на договірне списання коштів з рахунків поручителя відповідно до пунктів 2.2, 2.3 договору поруки, зобов'язання вважається частково виконаним та припиненим за домовленістю сторін відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України в частині, що дорівнює сумі грошових коштів на рахунках поручителя в банківській установі продавця, обчисленої за правилами, передбаченими п. 2.2 договору поруки.

- поручитель (компанія "Істерн Секьюрітіз Інк") має відкритий рахунок в ПАТ "КБ "Актив-Банк" № 07, про що укладений договір на відкриття та обслуговування інвестиційних рахунків № RKO-1-400072-14 від 30.05.2014; залишок коштів на рахунку компанії "Істерн Секьюрітіз Інк" станом на день виникнення права на договірне списання (19.08.2014) складав 1 995 000,00 Євро, що підтверджується банківською випискою;

- 11.03.2014 між ПАТ "КБ "Актив-Банк" та MEINL BANK Aktiengesellschaft був укладений договір про міжбанківський депозит №110314/DP01, відповідно до якого вкладник - MEINL BANK Aktiengesellschaft надає ПАТ "КБ "Актив-Банк" (банку) міжбанківський депозит на ведення статутної діяльності в сумі 500 000,00 Євро зі сплатою 10% річних;

- факт зарахування коштів на депозит MEINL BANK Aktiengesellschaft підтверджений SWIFT-повідомленням про перерахування коштів в сумі 500 000,00 Євро;

- виконання зобов'язань по оплаті позивачем завдатку за попереднім договором у розмірі 44 500 000,00 грн. до 19.08.2014 було забезпечене також укладеним між відповідачем та MEINL BANK Aktiengesellschaft договором застави майнових прав на міжбанківський депозит № 0805/PL від 08.05.2014 за договором про міжбанківський депозит №110314/ DP01 від 11.03.2014, укладеним між заставодержателем (відповідачем) та MEINL BANK Aktiengesellschaft (заставодавцем);

- відповідно до преамбули договору застави майнових прав на міжбанківський депозит: "боржник" - ТОВ "Синонім", "Основне зобов'язання" означає грошові зобов'язання боржника перед заставодержателем за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2014, відповідно до п. 6.8.2. якого в забезпечення сплати боржником заставодержателю договірної ціни за майно, боржник зобов'язаний в строк до 19.08.2014 надати заставодержателю завдаток в розмірі 44 500 000,00 грн., шляхом перерахування його на рахунок заставодержателя, та виконання якого забезпечене заставою згідно умов цього договору, "предмет застави" означає належні заставодавцю майнові права на грошові кошти (право вимоги по зобов'язаннях в яких, заставодавець є кредитором) відповідно до договору про міжбанківський депозит №110314/ DP01 від 11.03.2014, що розміщені на вкладному рахунку в заставодержателя (відповідача) в розмірі 500 000,00 Євро, а також нараховані на них проценти, але в сумі, що не перевищує 30 000,00 Євро, які належать заставодавцю, а саме - право заставодавця вимагати від заставодержателя (який є боржником заставодавця за депозитним договором повернення (виплати) вкладу та процентів по закінченні строку вкладу, "негативні обставини" означає будь-яку з обставин або подій, перелічених в статті 3 цього договору;

- відповідно до п. 1.1 договору застави № 0805/PL від 08.05.2014 заставодавець (MEINL BANK Aktiengesellschaft) з метою забезпечення належного виконання частини основного зобов'язання боржником передає в заставу предмет застави, а заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених цим договором, предмет застави;

- відповідно до розділу 4 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя (відповідача) будь-яким зі способів, зокрема, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених договором застави застережень про задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави - зокрема, відступлення заставодержателю права вимоги у разі, якщо предметом застави є право вимоги (майнові права). Звернення стягнення на предмет застави можливе шляхом позасудового врегулювання на підставі договору застави та не потребує укладення сторонами окремого договору чи будь-якого іншого додаткового підтвердження погодження. Зарахування отриманих від реалізації предмету застави грошових коштів у валюту основного зобов'язання здійснюється з використанням курсу НБУ на дату зарахування. Положення пункту 4.7 разом з іншими положеннями договору застави являють собою окремий договір (правочин) про уступку (відступлення) заставодержателю майнових прав (прав вимоги), що складають предмет застави. В силу зазначеного в цьому пункті заставодавець здійснює уступку (відступає) заставодержателю під відкладальною обставиною, а заставодержатель набуває всі майнові права (права вимоги) заставодавця, що є предметом застави, і стає кредитором за такими правами. Відкладальною обставиною (умовою), з настанням якої уступка (відступлення) заставодавцем заставодержателю майнових прав (прав вимоги), що складають предмет застави, вважається такою, що відбулася, і заставодержатель вважається таким, що став кредитором відносно таких майнових прав (прав вимоги), є момент настання Негативної обставини. Відповідно до підпункту 1 п. 3.1 договору застави негативною обставиною є невиконання, несвоєчасне, не в повному обсязі або неналежне виконання боржником основного зобов'язання;

- 20.08.2014 відповідач вручив Заставодавцю - MEINL BANK Aktiengesellschaft повідомлення про настання негативної обставини та набуття прав шляхом уступки на користь банку права вимоги за договором про міжбанківський депозит № 110314/DP01 від 11.03.2014 на підставі договору застави;

- 21.07.2014 листом № 193-01/4630 третя особа-1 (ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") повідомила відповідача про те, що нею прийнято рішення про надання відповідачу згоди на відчуження нерухомого майна на користь позивача за ринковою вартістю, але не нижче заставної вартості зазначеного майна, без припинення обтяження даного майна іпотекою та за умови надання Національним банком України згоди на таке відчуження;

- листом від 24.09.2014 позивач направив відповідачу (ПАТ "КБ "Актив-Банк") повідомлення про готовність укласти Основні договори та проінформував відповідача про те, що укладення Основного договору № 1, Основного договору № 2, Основного договору № 3, Основного договору № 4 відбудеться в наступному порядку: Дата та час укладення і нотаріального посвідчення Основних договорів - 30 вересня 2014 року 10.00 година. Місце укладення та нотаріального посвідчення Основних договорів - офіс приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за адресою: 01001, АДРЕСА_1; тел.: НОМЕР_1. Також у повідомленні від 24.09.2014 позивач зазначив перелік документів, які відповідач повинен надати для нотаріального посвідчення Основних договорів (правовстановлюючі документи на нерухоме майно; технічний паспорт БТІ на нерухоме майно; Статут ПАТ "КБ "Актив-Банк"; витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо продавця станом на 26.09.2014; витяг з ЄДРПОУ щодо продавця; рішення уповноваженого органу продавця на продаж нерухомого майна; документи, що підтверджують повноваження особи, яка підписує договори від імені продавця; паспорт та довідка про реєстраційний номер облікової картки платника податку особи, яка підписує договори від імені продавця; довідки за формою № 3 щодо об'єкту №3 та об'єкту № 4);

- разом із повідомленням від 24.09.2014 позивач направив відповідачу проекти Основного договору № 1, Основного договору № 2, Основного договору № 3, Основного договору № 4, підписані з боку позивача, за формою, встановленою Додатком № 1 до попереднього договору;

- проте, відповідач у визначений термін до офісу нотаріуса не з'явився та ухилився від нотаріального посвідчення договорів. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. на підставі статті 49 Закону України "Про нотаріат" була складена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2014, в якій зазначено, що договір купівлі-продажу є двостороннім договором, для укладання якого необхідне волевиявлення щодо його укладання як покупця, так і продавця, представник продавця ПАТ "КБ "Актив-Банк" до нотаріуса не з'явився, правовстановлюючі документи на нерухоме майно не надав.

Встановивши наведені обставини, керуючись, зокрема, ст.ст. 11, 16, 92, 220, 330, 388, 526, 586, 593, 604, 626, 627, 628, 629, 635, 638 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 179, 182, 187 ГК України, Законом України "Про платіжні системи", ст.ст. 38, 46, 50, 51, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суди попередніх інстанцій прийшли до наступних висновків:

- 19.08.2014 зобов'язання позивача з оплати завдатку припинилося частково - в сумі 34 148 831,00 грн. (1 970 000,00 євро х 1733,4432 грн. : 100 євро) в результаті виникнення у відповідача права на договірне списання коштів з рахунку поручителя - компанії "Істерн Секьюрітіз Інк", що за домовленістю сторін є припиненням зобов'язання по оплаті авансу на підставі ст. 604 ЦК України. У попередньому договорі та договорі поруки сторони (позивач, відповідач та поручитель) визначили спосіб виконання та підстави припинення зобов'язання і таке виконання не пов'язане з безпосереднім рухом коштів, а обумовлене лише набуттям права на договірне списання, яким відповідач може безпосередньо скористатися;

- в іншій частині виконання позивачем свого обов'язку зі сплати завдатку, у розмірі, передбаченому попереднім договором, суди прийшли до висновку, що він є також оплаченим, оскільки 20.08.2014 відповідач вручив заставодавцю - MEINL BANK Aktiengesellschaft повідомлення про настання негативної обставини та, відповідно, набув прав вимоги за договором про міжбанківський кредит №110314/ДР01 від 11.03.2014 на підставі договору застави. При цьому, як зазначили суди, зобов'язання зі сплати завдатку в рахунок оплати договірної ціни за основними договорами №№1-4 було виконано в частині, що дорівнює еквіваленту 522 361,29 євро та за курсом НБУ на дату звернення (20.08.2014) становить 9 223 906,00 грн. Загалом, позивачем було сплачено аванс відповідно до попереднього договору у вказані способи у розмірі 43 372 737,00 грн.

Відносно таких висновків судів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Положеннями ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, сторони у договорі мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегульовувати свої відносини в межах законів.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, перш ніж робити висновки відносно сплати позивачем завдатку в рахунок договірної ціни, якою є ціна за всіма чотирма основними договорами, судам слід було дослідити узгоджений сторонами у п. 6.8.2. попереднього договору порядок такої оплати завдатку (готівковий, безготівковий, тощо) та зробити відповідні висновки, чи може вважатися сплаченим позивачем аванс (завдаток) у спосіб, про який зазначили суди (шляхом договірного списання відповідачем коштів з рахунку поручителя та шляхом набуття відповідачем прав кредитора за договором про міжбанківський кредит) та чи відповідають такі способи сплати завдатку, способу, про який домовились сторони у попередньому договорі.

Крім того, як вказувалося вище, однією з передумов укладення основних договорів №№1-4, про яку домовилися сторони попереднього договору, була згода іпотекодержателя майна - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на відчуження майна, яке мало становити предмети продажу за основними договорами №№1-4. Як вказувалося вище, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, прийшли до висновку про наявність такої згоди іпотекодержателя, яка висловлена у листі ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" від 21.07.2014 №193-01/4630. Відносно такого висновку судів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Аналогічні положення містяться і в ч. 2 ст. 586 ЦК України.

Частиною 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" унормовано, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсними.

Виходячи із наведених положень та встановлених судами попередніх інстанцій обставин, колегія суддів не може не погодитися із висновком судів попередніх інстанцій про наявність згоди іпотекодержателя на відчуження спірного нерухомого майна, яка була висловлена останнім у листі від 21.07.2014 №193-01/4630, проте, колегія суддів не може погодитися із тим, що така згода була безумовною, адже як вбачається із вказаного листа, та про що зазначалося у постанові Вищого господарського суду України у даній справі від 03.08.2016, вказаний лист містить декілька передумов для укладення основних договорів №№1-4, а саме: відчуження має відбутися за ринковою вартістю, яка не може бути нижче заставної та за згоди заставодержателя спірного нерухомого майна - Національного банку України.

Водночас, суди попередніх інстанцій, розглядаючи даний спір, не приділили належної уваги дослідженню та встановленню факту дотримання таких передумов для укладення основних договорів №№1-4. Так, роблячи висновок про те, що узгоджена сторонами попереднього договору вартість спірного нерухомого майна, за яку таке майно буде відчужено, а саме: 60 000 000,00 грн. не є нижчою за ринкову вартість такого нерухомого майна, що встановлено у рішенні господарського суду міста Києва від 15.07.2015 у справі №910/20829/14, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що в листі ПАТ "Укрмексімбанк" йшлося про ринкову вартість спірного нерухомого майна, яка не може бути нижче заставної (тобто такої, яка була узгоджена сторонами - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ВАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" при укладенні договорів іпотеки від 27.01.2010 № 151110Z24 та від 27.01.2010 № 151110Z25 з метою забезпечення виконання зобов'язань ПрАТ "Укрпідшипник" перед ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" за кредитним договором від 22.11.2006), а не виключно ринкову. Крім того, колегія суддів зазначає, що є передчасним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність необхідності згоди заставодавця - Національного банку України, про яку зазначено в листі ПАТ "Державний експортно-імпортний банку України" від 21.07.2014, на відчуження спірного нерухомого майна, у зв'язку із розірванням 30.03.2015 договору застави №02/02-10/1-ЗМП, оскільки судами не спростовано обставини дійсності вказаного договору застави на момент звернення позивача із даним позовом та порушення провадження у даній справі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що висновки судів попередніх інстанцій про можливість відчуження спірного нерухомого майна під час перебування ПАТ "КБ "Актив-Банк" в процедурі ліквідації шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі, що передбачено, як зазначили суди, в ч. 6 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", також є передчасними з огляду на таке.

Як встановили суди та вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.09.2014 №545 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Актив-Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 №79 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Актив-Банк", відповідно до якого з 03.09.2014 по 03.12.2014 в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Актив-Банк". Крім того, як встановили суди, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2014 було прийнято рішення №158 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Актив-Банк".

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції, яка була чинна на дату запровадження у відповідача тимчасової адміністрації, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених уповноваженою особою Фонду, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 вказаної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка має назву "Реалізація майна банку, що ліквідується", на яку послалися суди роблячи висновок про можливість продажу майна банку, що ліквідується окремій юридичній особі, майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Тобто, вказана ч. 6 ст. 51 зазначеного Закону передбачає два способи реалізації майна банку, що ліквідується: як відкриті торги (аукціон), так і безпосередній продаж конкретній юридичній чи фізичній особі. При цьому, інші положення статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регламентують можливість продажу того чи іншого майна у той чи інший спосіб (або на аукціоні, або конкретній особі).

В даному випадку, роблячи висновок про законодавчо встановлену можливість продажу спірного нерухомого майна саме в спосіб, передбачений п. 2 ч. 6 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суди попередніх інстанцій не дослідили інших положень вказаної норми відносно того, яке саме майно банку, який ліквідується, може відчужуватися шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі, та чи відноситься спірне нерухоме майно до такого майна.

Отже, без дослідження та встановлення обставин, про які зазначено вище, а також без надання належної правової оцінки, зокрема, умовам попереднього договору, колегія суддів не може погодитися із прийнятими у даній справі судовими рішеннями.

Касаційна інстанція, згідно з ч. 2 ст. 1117 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Однак, рішення господарського суду міста Києва від 30.03.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017, прийняті у даній справі, вказаним вимогам не відповідають.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не в повному обсязі розглянуто справу та не надано оцінки всім її матеріалам, які мали бути досліджені. Виправлення допущених судами попередніх інстанцій порушень призвело б до виходу судом касаційної інстанції за межі перегляду справи у суді касаційної інстанції, адже потребує переоцінки встановлених судами доказів та встановлення нових обставин, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції, а тому, прийняті у даній справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд. Під час здійснення нового розгляду судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" Луньо Іллі Вікторовича задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 30.03.2017 у справі № 910/21911/14 скасувати і справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: В.І. Картере

Л.А. Гольцова