ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 905/121/15
господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Шевчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Корум Україна"

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 13 червня 2017 року

у справі № 910/121/15

господарського суду Донецької області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансмаш",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Корум Україна",

про звернення стягнення на предмет застави

за участю представників:

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансмаш" про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 15-94/19-78/13 від 30 травня 2013 року в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Корум Україна" за кредитним договором № 15-93/19-8/13 від 30 травня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням позичальником - ПАТ "Корум України" своїх зобов'язань з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за їх користування, комісійної винагороди та пені згідно із кредитним договором № 15-93/19-8/13 від 30 травня 2013 року, зазначені зобов'язання були забезпечені заставою, у зв'язку з чим позивач, як заставодержатель, набув право звернення стягнення кредитної заборгованості на предмет застави.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26 травня 2015 року порушено провадження у справі № 905/121/15 та залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство "Корум Україна" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

16 травня 2017 року третя особа - Приватне акціонерне товариство "Корум Україна" звернулося до господарського суду першої інстанції із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання припиненою застави за договором № 15-94/19-78/13 від 30 травня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07 червня 2017 року (склад колегії суддів: Курило Г.Є. - головуючий, Попов О.В., Левшина Г.В.) відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "Корум Україна" про звільнення від сплати судового збору. Позовну заяву ПАТ "Корум Україна" повернуто без розгляду на підставі п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору та порушено правила об'єднання вимог, за своїм змістом предмети первісного позову та позову третьої особи є різними та мають бути предметами самостійних, незалежних один від одного позовних проваджень.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Донецької області від 07 червня 2017 року, Приватне акціонерне товариство "Корум Україна" звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13 червня 2017 року (склад колегії суддів: Склярук О.І. - головуючий, Агапов О.Л., Геза Т.Д.) відмовлено Приватному акціонерному товариству "Корум Україна" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ПАТ "Корум Україна" повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, оскільки до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору та не надано доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Не погоджуючись з ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13 червня 2017 року, Приватне акціонерне товариство "Корум Україна" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 13 червня 2017 року і передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 та ч. 1 ст. 106 ГПК України ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Форма і зміст апеляційної скарги визначені положеннями статті 94 ГПК України, частиною третьою якої встановлено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, і це не заперечується Приватним акціонерним товариством "Корум Україна", що останнім до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 07 червня 2017 року не додано документів, які б підтверджували сплату ним судового збору у встановлених порядку і розмірі. Разом з цим, приватним акціонерним товариством "Корум Україна" до апеляційного господарського суду заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

З 01 листопада 2011 року набув чинності Закон України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08 липня 2011 року, норми якого визначають правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 8 зазначеного Закону встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та зазначено скаржником в касаційній скарзі, в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, поданого до суду апеляційної інстанції, ПАТ "Корум Україна" послалося на тяжке фінансове становище товариства у зв'язку із складною соціальною та економічною ситуацією на сході України.

За наслідками перевірки матеріалів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив, що заявником апеляційної скарги не надано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, а наведені апелянтом обставини не мають характеру виключних. Не додано скаржником і до касаційної скарги відповідних доказів, зокрема доказів, які б свідчили про відсутність на рахунках ПАТ "Корум Україна" необхідної суми грошових коштів для сплати судового збору у встановленому законом розмірі на момент звернення з апеляційною скаргою, а також доказів складного фінансового становища, які б унеможливлювали сплату товариством судового збору, (бухгалтерські, фінансові документи підприємства).

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що скаржник не обґрунтував належним чином своє клопотання про звільнення від сплати судового збору, не підтвердив належними та допустимими доказами наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору, а тому апеляційний господарський суд правильно відхилив клопотання з огляду на відсутність правових підстав для його задоволення та правомірно повернув апеляційну скаргу без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

З огляду на викладене, підстав для зміни чи скасування винесеної господарським судом апеляційної інстанції ухвали не вбачається, оскільки таку було винесено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Корум Україна" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 13 червня 2017 року у справі № 905/121/15 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

М.М. Малетич

С.Р. Шевчук