ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 915/844/17

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 26.04.2017 № 09-01/26;

від відповідача ОСОБА_2, дов. від 19.09.2017 № 7;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, 54020, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв,

до комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток,

54006, вул. М.Василевського, 55/А, м. Миколаїв,

про стягнення основного боргу, нарахувань на нього пені, 3 % річних та індексу інфляції, а всього грошових коштів у сумі 28421 грн. 93 коп. за договором від 01.10.2006 № 2921 про постачання теплової енергії в гарячій воді, -

В С Т А Н О В И В:

Приватним акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль (далі ПрАТ Миколаївська ТЕЦ) предявлено позов до комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток (далі КП Гуртожиток) про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 28421 грн. 93 коп., із яких: 23528 грн. 17 коп. основний борг; 388 грн. 71 коп. 3 % річних; 1520 грн. 15 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 2984 грн. 90 коп. пеня; з посиланням на неналежне виконання КП Гуртожиток грошових зобовязань за укладеним між ними договором від 01.10.2006 № 2921 про постачання теплової енергії в гарячій воді, а саме, зобовязань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості теплової енергії, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі (основний борг), на яку позивачем здійснено відповідні нарахування на підставі пп. 7.2.3 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

ПрАТ Миколаївська ТЕЦ також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати судовим збором позовної заяви.

За такими вимогами ухвалою суду від 28.08.2017 порушено провадження в даній справі.

Вислухавши представника позивача, який підтримав позовну заяву з викладених у ній підстав, та представника відповідача, який визнав позовні вимоги у повному обсязі, проте просив суд зменшити суму підлягаючої до стягнення пені, посилаючись на скрутне фінансове становище КП Гуртожиток, та що його рахунки в банківських установах з 2014 року арештовано органами державної виконавчої служби в ході відкритих виконавчих проваджень, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

ПрАТ Миколаївська ТЕЦ, згідно статуту останнього та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є правонаступником публічного акціонерного товариства (ПАТ) Миколаївська ТЕЦ, яке, в свою чергу, є правонаступником відкритого акціонерного товариства (ВАТ) Миколаївська ТЕЦ, створеного наказом Міністерства палива та енергетики України від 28.11.2001 р. № 599 шляхом перетворення Державного підприємства (ДП) Миколаївська ТЕЦ.

Між попередником позивача та КП Гуртожиток укладено договір від 01.10.2006 № 2921 про постачання теплової енергії в гарячій воді, за яким попередник позивача (енергопостачальна організація) зобовязалося постачати КП Гуртожиток (споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, узгоджені цим договором (п. 1 договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року; технологічні потреби; кондиціювання повітря (п. 2.1 договору).

У додатку № 1/1 до договору зазначено, що енергопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію для теплопостачання на обєкти споживача, в тому числі будинку по вул. М.Василевського, 55-А (контора), у межах 37,8203 Гкал/рік. з максимальним тепловим навантаженням 0,0193 Гкал/год, зокрема, на опалення 0,0193 Гкал/год. Дата зняття споживачем показань приладів обліку 25-те число поточного місяця; подання звіту енергопостачальній організації 28-го числа (п.п. 1.1, 3 додатку № 1/1 до договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться по тарифам, встановленим енергопостачальною організацією, в грошовій формі, або по узгодженню сторін іншими, не забороненими діючим законодавством, засобами. Грошові кошти за теплову енергію направляються на розподільний рахунок енергопостачальної організації, вказаний у договорі. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.п. 6.1-6.3 договору).

Споживачу щомісяця направляється акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою додатка № 4 до договору) за попередній місяць. Споживач зобовязаний протягом пяти календарних днів підписати зазначений акт і один примірник направити на адресу позивача. У випадку відсутності протягом пяти днів мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаного примірника енергопостачальній організації, акт приймання-передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем і кількість спожитої теплової енергії визнаною за розрахунками позивача (пп. 6.6 договору).

При виникненні обставин, не обумовлених договором, сторони зобовязані користуватися Законом України Про електроенергетику, Правилами користування тепловою енергією, Тимчасовими правилами обліку відпуску та споживання теплової енергії, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючого обладнання і теплових мереж ті іншим нормативними документами, що регулюють відносини сторін з приводу теплопостачання (п. 11.3 договору).

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 1 жовтня 2007 року; договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п. 10.1, 10.4 договору).

За твердженнями сторін, договір, стягнення заборгованості за котрим є предметом спору в даній справі, діє й дотепер.

На виконання зобовязань за договором позивачем у період жовтень 2016 року березень 2017 року поставлено КП Гуртожиток теплову енергію в гарячій воді в кількості 16,335 Гкал на загальну суму 23528 грн. 17 коп., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі теплової енергії: від 31.10.2016 № 2921 на суму 410 грн. 81 коп. за жовтень 2016 року; від 30.11.2016 № 2921 на суму 3361 грн. 12 коп. за листопад 2016 року; від 31.12.2016 № 2921 на суму 4491 грн. 37 коп. за грудень 2016 року; від 31.01.2017 № 2921 на суму 5948 грн. 75 коп. за січень 2017 року; від 28.02.2017 № 2921 на суму 5328 грн. 26 коп. за лютий 2017 року; від 31.03.2017 № 2921 на суму 3987 грн. 86 коп. за березень 2017 року, а також виставленими позивачем КП Гуртожиток за спірний період рахунками на відповідні суми.

Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки відповідачем отримано, що підтверджується підписами уповноваженої особи останнього у реєстрах вручення остаточних рахунків та актів прийому-передачі теплової енергії за спірний період, проте не повернено акти прийому-передачі теплової енергії позивачу, при цьому у визначений пп. 6.6 договору не надано мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаних примірників енергопостачальній організації. У відповідності до викладених вище пп. 6.6 договору, ці акти вважаються погодженими відповідачем, і останнім таке не заперечується.

Як пояснив представник позивача, розрахунки заборгованості КП Гуртожиток за спірний період здійснено згідно умов додатку № 1/1 до договору, складених КП Гуртожиток відомостей споживання теплової енергії за спірний період, а також згідно тарифів на постачання теплової енергії в гарячій воді, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 29.09.2016 № 1757, від 02.12.2016 № 2126, від 01.02.2017 № 151.

За твердженнями позивача, КП Гуртожиток не виконувало грошові зобовязання за укладеним між ними договором, не оплатило вартість спожитої у спірний період теплової енергії, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальні сумі 23528 грн. 17 коп., котру відповідачем не погашено.

Представник КП Гуртожиток, визнаючи суму основного боргу, пояснив, що борг не погашено у звязку скрутним фінансовим становищем відповідача та арештом його рахунків у банківських установах органами державної виконавчої служби, у звязку з чим всі кошти, що надходять на ці рахунки, звертаються на стягнення заборгованості КП Гуртожиток за іншими виконавчими документами.

Господарським законодавством передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (ч.ч. 1, 3 ст. 275 ГК України).

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

У відповідності до ч.2 ст.617 ЦК України, відсутність у боржника коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязань.

Таким чином, суд визнає, що вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену в період жовтень 2016 року березень 2017 року теплову енергію в загальній сумі 23528 грн. 17 коп. (основний борг) належить задовольнити повністю.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги ПрАТ Миколаївська ТЕЦ про стягнення з КП Гуртожиток нарахувань на суму основного боргу пені, 3% річних та індексу інфляції.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України). Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. У разі несвоєчасної сплати платежів за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами (ст.ст. 24, 25 Закону України Про теплопостачання).

Пунктом 7.2.3 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач має сплатити енергопостачальній організації пеню в розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в період, за який нараховується пеня відповідно до Закону України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій (далі Закон).

Ураховуючи викладене, позицію відповідача, суд погоджується з розрахунками нарахувань на суми основного боргу, а саме: 3 % річних у сумі 388 грн. 71 коп. та пені у сумі 2984 грн. 90 коп., нарахованих за період 12.10.2016-31.07.2017; суми, на яку збільшився основний борг відповідача, з урахуванням індексу інфляції, за період листопад 2016 року - червень 2017 року, котра становить 1520 грн. 15 коп.

Разом з тим, при визначені розміру підлягаючої до стягнення з відповідача пені суд ураховує інтереси обох сторін, та виходить із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, і вважає за можливе задовольнити клопотання представника відповідача про зменшення розміру підлягаючої до стягнення з КП Гуртожиток пені. Підстави для цього суд визнає скрутне фінансове становище КП Гуртожиток, яке склалося внаслідок арешту рахунків відповідача органами державної виконавчої служби у виконавчих провадженнях з 2014 року за іншими виконавчими документами; що КП Гуртожиток обслуговує фізичних осіб, які проживають у гуртожитках, віднесених до комунальної власності, і обмеження діяльності відповідача стягненням грошових коштів може мати негативні наслідки і впливи на надання відповідачем послуг населенню; що порушення грошових зобовязань відповідачем у значній мірі компенсуються підлягаючими стягненню з відповідача відповідними нарахуваннями на суму основного боргу, зокрема, індексу інфляції та 3 % річних.

Викладені обставини суд ураховує як виняткові, які мають істотне значення і дають право суду зменшити суму нарахованої пені, виходячи із положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

На підставі вказаного, суд вважає за можливе зменшити розмір суми підлягаючої до стягнення пені за прострочення КП Гуртожиток виконання грошових зобовязань за договором до суми 1000 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені належить задовольнити частково в з сумі 1000 грн., а в задоволені решти вимог про стягнення пені відмовити.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 49 ГПК України).

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, суд виходить з такого.

ПрАТ Миколаївська ТЕЦ позов оплачено судовим збором, згідно платіжного доручення від 16.08.2017 № 5630, у сумі 1600 грн., виходячи із позовних вимог у загальній сумі 28421 грн. 93 коп., котрі судом визнані обґрунтованими, і з розрахунком яких суд погодився. Позовні вимоги є майновими.

У відповідності до Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Розмір сплаченого позивачем судового збору узгоджується з вимогами законодавства, і тому витрати з оплати судового збору в сумі 1600 грн., яка є мінімальною сумою судового збору, належить у цій сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 17.10.2017, згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток, 54006, вул. М.Василевського, 55/А, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 34437926, на користь приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, 54020, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 30083966, грошові кошти в загальній сумі 26437 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять сім) грн. 03 коп., із яких:

23528 (двадцять три тисячі пятсот двадцять вісім) грн. 17 коп. основний борг на р/р 7528 в МОУ АТ Державний ОСОБА_3 України, МФО 326461;

388 (триста вісімдесят вісім) грн. 71 коп. 3 % річних; 1520 (одна тисяча пятсот двадцять) грн. 15 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 1000 (одна тисяча) грн. пеня; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. на р/р 9952 в ПАТ Укргазбанк, МФО 320478.

3. У задоволені вимог щодо стягнення решти суми пені відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 18.10.2017.

Суддя Ю.М. Коваль.