ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.10.2017р. Справа № 905/1929/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дружківське рудоуправління», м. Дружківка, Донецька область

про стягнення 30 720 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю б/н від 15.02.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №01/09-17 від 01.09.2017р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 18.10.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дружківське рудоуправління», м. Дружківка, Донецька область, про стягнення 30 720 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 21.08.2017р. господарським судом Донецької області було порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 20.09.2017р.

18.09.2017р. від позивача на виконання вимог ухвали господарського суду Донецької області від 21.08.2017р. надійшов супровідний лист (за вих.№2022/177 від 15.09.2017р.) з додатками.

20.09.2017р. від відповідача на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 21.08.2017р. надійшов супровідний лист (б/н від 20.09.2017р.) з додатками, в тому числі відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

- позивач повинен був виявити невідповідність фактичної маси вантажу масі, зазначеній у перевізних документах, ще під час приймання вантажу до перевезення, який передався у навантаженому вагоні у складі групи вагонів. Однак, позивачем вищевикладеного зроблено не було, що свідчить, на думку відповідача, що маса вантажу була вказана останнім вірно і у позивача були відсутні підстави вважати, що маса вантажу вказана невірно;

- під час складання комерційного акту №453606/54 від 16.04.2017р. встановлено фактичну невідповідність маси вантажу масі, що зазначена у товаросупровідних документах у розмірі 10 650 кг, що підтверджує лише факт нестачі вантажу, яка виникла під час перевезення, однак цей факт не свідчить про невірність вказаної маси вантажу у залізничній накладній на момент передачі вагону з вантажем до перевезення;

- позивачем у позовній заяві не наведено, чи враховані норми природної втрати під час визначення фактичної маси вантажу під час складання комерційних актів;

- позивач не надає до позовної заяви акти контрольного вимірювання залізничних ваг, що має суттєве значення для правильного вирішення справи. Окрім того, на думку відповідача, з матеріалів справи явно вбачається невідповідність маси вантажу, визначеної на проміжній станції, масі вантажу, що була визначена на станції призначення, при тому, що контрольні зважування в обох випадках виконувались на залізничних вагах ПАТ «Укрзалізниця».

20.09.2017р. від позивача до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи з додатком.

Ухвалою суду від 20.09.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 05.10.2017р.

05.10.2017р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області надішли заперечення на відзив відповідача (за вих.№2022/294 від 28.09.2017.).

Ухвалою суду від 05.10.2017р. господарським судом Донецької області було продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 18.10.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дані залізничної накладної на групу вагонів №49461999 від 12.04.2017р. та комерційних актів №453603/54 від 16.04.2017р., №484809/342 від 22.04.2017р. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 6, 24, 118, 122 Статуту залізниць України.

Представник позивача у судових засіданнях 20.09.2017р., 05.10.2017р. та 18.10.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на дані, зазначені у залізничній накладній на групу вагонів №49461999 від 12.04.2017р. (напіввагон №67873729) та комерційних актів №453603/54 від 16.04.2017р., №484809/342 від 22.04.2017р.

Відповідач, у свою чергу, у судових засіданнях 20.09.2017р., 05.10.2017р. та 18.10.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву. У судовому засідання 18.10.2017р. надав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до однієї провізної плати.

У судовому засіданні 18.10.2017р. представник позивача усно заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2017р. Публічне акціонерне товариство «Дружківське рудоуправління» зі станції Бантишево Донецької залізниці за залізничною накладною на групу вагонів № 49461999 на станцію Сартана Донецької залізниці, відвантажило на адресу ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі вантажоодержувач), зокрема у напіввагоні №67873729 вантаж пісок формувальний, вантаж розміщено та закріплено згідно ТУ гл.1 п.п. 4.1, 4.3. гл.14 п.2-4 додатку 3 до СМГС.

При оформленні залізничної накладної на групу вагонів № 49461999 відповідачем вказано масу вантажу: у напіввагоні №67873729 нетто 71000 кг.

Правильність внесених відомостей до вищевказаних накладних підтвердив своїм підписом представник відправника ОСОБА_3

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Синельниково-І Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у напіввагоні №67873729 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акти загальної форми №934 від 15.04.2017р., №1009 від 16.04.2017р.

На підставі вказаних актів загальної форми на ст. Синельниково-І Придніпровської залізниці було складено комерційний акт №453603/54 від16.04.2017р.

Так, у комерційному акті №453603/54 від16.04.2017р. зазначено, що було проведено комерційний огляд на неелектрофікованій колії і контрольне зважування в статичному режимі вагону №67873729. Зважування проводили на справних 150-тонних тензометричних вагах станції Синельниково-І (Заводський №010), повірених 25.11.2016р. По документу значиться: навантаження навалом, пісок формувальний, тара 23000 кг, нетто 71000 кг. Фактично виявилось: навантаження навалом, пісок, брутто 83 350 кг, тара з документа 23000кг, нетто 60 350 кг, що менше даних зазначених в перевізному документів на 10 650 кг. навантаження в вагоні нижче рівня бортів на 1,0м, шапкоподібне. Вантаж маркований, без виїмок та поглиблень. У вагоні глухі торцеві стіни, люка щільно закриті, течі вантажу немає, вагон технічно справний. Зважування брутто проводила комерційний агент ОСОБА_4, в присутності ВОХР СК-З ОСОБА_5 ОВР ОСОБА_6 Посада Начальника вантажного району в штатному розкладі на станції Синельниково-І не передбачена.

Згідно технічного паспорту ваг (заводський №010) станції Синельниково-І Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 29.09.2006р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 3 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 25.11.2016р.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

По прибутті спірного напіввагону на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, працівниками залізниці було складено комерційний акт №484809/342 від 22.04.2017р., у якому зазначено, що на підставі попутного комерційного акту №453603/54 від 16.04.2017р. ст. Синельниково-І Придніпровської залізниці, було здійснено комісійне переважування вагону №67873729, вантаж пісок, з відчепленням на справних 150т держповірених 09.09.2016р. вагонних вагах вантажоодержувача. За документом значиться: брутто вказано, тара 23 000 кг, нетто 71000 кг, фактично виявилось: брутто 85 550 кг, тара 23 000 кг, нетто 62 550 кг, що менше документа на 8 450 кг та менше комерційного акту на 2 200 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження шапкоподібне, нижче бортів на 1,0м. Вантаж не маркований, в документі маркування не значиться. Виїмок та заглиблень немає. Двері глухі, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комерційного переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування проводили ваговий та ст. пр-к к-та Азовсталь Аксьонова, Нарежна, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_7 та ком/агент ст. Саратна ОСОБА_8 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

Згідно технічного паспорту №1 ваг станції Сартана Донецької залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 30.08.2010р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 09.09.2016р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти №453603/54р. від 16.04.2017р. та №484809/342 від 22.04.2017р. підписані належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника ОСОБА_3

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом №484809/342 від 22.04.2017р. складеного на станції призначення Сартана Донецької залізниці.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоодержувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірних вагонах, відповідачем суду не надано.

Так, згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата, зазначена у залізничній накладній на групу вагонів №49461999 від 12.04.2017р., за перевезення вантажу, зокрема, у спірному напіввагоні №67873729 складає 6143 грн. 00 коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 30 720 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично невірним, та не відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України. Фактично розмір штрафу складає 30 715 грн. 00 коп.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими в частині стягнення штрафу у розмірі 30 715 грн. 00 коп.

Стосовно посилання відповідача у своєму відзиві на те, що позивач повинен був виявити невідповідність фактичної маси вантажу масі, зазначеній у перевізних документах, ще під час приймання вантажу до перевезення, який передався у навантаженому вагоні у складі групи вагоні, однак, позивачем вищевикладеного зроблено не було, що свідчить на думку, відповідача, що маса вантажу була вказана останнім вірно і у позивача були відсутні підстави вважати, що маса вантажу вказана невірно, суд зазначає наступне.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, господарський суд Донецької області зазначає, що норми чинного законодавства не передбачають саме обовязку залізниці здійснювати перевірку маси вантажу на станції відправлення, а тому зазначені посилання відповідача не приймаються судом до уваги.

Щодо посилань відповідача, що під час складання комерційного акту №453606/54 від 16.04.2017р. встановлено фактичну невідповідність маси вантажу масі, що зазначена у товаросупровідних документах у розмірі 10 650 кг, що підтверджує лише факт нестачі вантажу, яка виникла під час перевезення, однак цей факт не свідчить про невірність вказаної маси вантажу у залізничній накладній на момент передачі вагону з вантажем до перевезення, суд зазначає.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Як було встановлено вище, надані комерційні акти не містять посилань на ознаки втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення, що також спростовує посилання відповідача в цій частині.

Інші посилання відповідача у своєму відзиву судом визнаються необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу у провізному документі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на час вирішення спору, місцезнаходженням відповідача є Донецька область, м. Дружківка.

Так, указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України № 405/2014від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, до якого також увійшло м. Дружківка Донецької області.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та несе тягар повязаних з цим негативних наслідків.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи знаходження відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, надмірно великий розмір нарахованого штрафу, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в залізничній накладній, а також те, що вказане порушення не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу до 1 провізної плати, а саме до 6143 грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» підлягають частковому задоволенню в сумі 6 143 грн. 00 коп.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

За приписами п.4.3 постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 5, 6, 23, 24, 37, 110, 111, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; ст.3, ч.3 ст. 551, ч. 2 ст. 908, ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України; ст.ст. 230, 233, ч. 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дружківське рудоуправління» (, місцезнаходження 84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Поленова, будинок 112) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП 40150216, місцезнаходження 84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 6143 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1599 грн. 74 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 18.10.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2017 р.

Суддя Ю.С. Мельниченко