ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 року Справа № 904/7800/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Березкіна О.В., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Седих Г.В., довіреність № 1012 від 12.12.2016 р.;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. у справі № 904/7800/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ"

до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради

про стягнення заборгованості з компенсації пільг за надані послуги

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. у справі № 904/7800/17 (суддя Петренко І.В.) позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 238 962, 52 грн. - основної заборгованості; 3 584, 44грн. судового збору.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що субвенція за надання пільг з послуг зв'язку на 2016 рік не передбачена, посилається на зміни, внесені у 2016 році до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік»; а з місцевого бюджету лише з 1 січня 2017 р. згідно до змін Бюджетного кодексу України від 20.12.2016р. Посилаючись на ч. 1 ст. 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» апелянт зазначає, що відносини з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються тільки на договірній основі. Оскільки відповідач договору не укладав, то відповідно і зобов'язання у нього відсутні. Вважає, що бюджетна заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, оскільки відповідно з ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України укладення договору, зокрема, послуги, протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та Законом України про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) є недійсними.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2017р. апеляційна скарга була прийнята та призначена до розгляду на 17.10.2017р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку повноважного представника, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.266-267). Про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 3.9.2 Постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги та матеріали справи достатні для вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами згідно.

У судовому засіданні 17.10.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

05.01.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" з однієї сторони та Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради, укладено договір № 1-015 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015році , відповідно до п.1.1, якого Предметом цього Договору є відносини "Сторін" щодо відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році (а.с. 79).

Листом № 177 від 13.03.2016р. Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради сповістило ПАТ «Укртелеком», , що у зв'язку з Відсутністю планів асигнувань до тимчасового кошторису на І квартал 2016 року, враховуючи вимоги статті 102 Бюджетного кодексу України та Закон України „ Про Державний бюджет України на 2016 рік" наразі укласти Договір „ Про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2016 році" (по КФК 090214 КЕКВ 2730) Немає можливості (а.с. 83).

За період з січня 2016 року по грудень 2016 року ПАТ «Укртелеком» були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню Центрального району м.Дніпра, на загальну суму 238962,52 гривень, зокрема:

- у січні 2016 року - на суму 21924,61 гривня;

- у лютому 2016 року - на суму 21683,39 гривень;

- у березні 2016 року - на суму 20305,78 гривень;

- у квітні 2016 року - на суму 20885,43 гривень;

- у травні 2016 року - на суму 20328,32 гривень;

- у червні 2016 року - на суму 19802,30 гривень;

- у липні 2016 року - на суму 11865,93 гривень;

- у серпні 2016 року - на суму 24949,17 гривень;

- у вересні 2016 року - на суму 19982,50 гривень;

- у жовтні 2016 року - на суму 18724,52 гривень;

- у листопаді 2016 року - на суму 18500,24 гривень;

- у грудні 2016 року - на суму 20010,33 гривень. (а.с. 17-45)

Актом звіряння розрахунків сторони підтвердили вищезазначені суми (а.с. 95).

31.05.2017р. ПАТ «Укртелеком» звернулося до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради з претензією щодо сплати 239 276,70грн (а.с. 14), на яку листом № 13/1551 від 21.06.2017р. Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради сповістило ПАТ « Укртелеком», що враховуючи вимоги статті 102 Бюджетного кодексу України та Закон України „Про Державний бюджет України на 2016 рік" договір „Про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з оплати послуг зв'язку " з адресатом не укладений та плани асигнувань Управлінню Фінансовим управлінням Центральної районної у місті Дніпрі ради на 2016 рік не були доведені, тому за 2016 рік витрати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям відшкодувати Управління немає можливості (а.с. 12).

19.07.2017р. ПАТ «Укртелеком» звернулося до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради з претензією щодо сплати 239 276,70грн (а.с. 15), на яку отримало відповідь № 13/1867 від 28.07.2017р. з тексту якої вбачається , що Враховуючи вимоги статті 102 Бюджетного кодексу України та Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» договір «Про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з оплати послуг зв'язку» з вашим підприємством не укладений та плани асигнувань Управлінню Фінансовим управлінням Центральної районної у місті Дніпрі ради на 2016 рік не були доведені, тому за 2016 рік витрати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям відшкодувати Управління немає можливості (а.с. 8с).

Надсилання на адресу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради звітів 2- пільга за спірний період підтверджується відповідними листами позивача (а.с. 47-53).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Надання ПАТ «Укртелеком» в період з січня 2016 року по грудень 2016 року телекомунікаційних послуг на пільгових умовах населенню Центрального району м. Дніпра, на загальну суму 238962,52 гривень підтверджується актами звіряння розрахунків не оспорюється сторонами в судовому засіданні, а тому вважається доведеним.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

А тому висновок місцевого господарського суду, що між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі є вірним.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно приписів ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про відшкодування витрат за надані послуги. Однак, відповідні звернення позивача залишено без задоволення з посиланням на відсутність бюджетних призначень на 2016 рік на проведення відшкодування пільг за послуги зв'язку.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимогу про оплату спірної заборгованості позивач направив відповідачу 19.07.2017, що підтверджується фіскальним чеком від 19.07.2017.

Витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень підтверджується інформацію про отримання відповідачем вимоги про оплату спірної заборгованості 28.07.2017.

Всупереч вимог законодавства відповідач зобов'язання не виконав неналежним чином та не погасив заборгованість перед позивачем.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).

За змістом частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі по тексту - Порядок), відповідно з вказаним порядком встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів і здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України. Пунктом 2 постанови, встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктами 3, 4 Порядку передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевий держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення; а перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя;

Згідно з пунктами 5, 7, 8 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення); Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби; отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпровідного доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до статі 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Посилання відповідача на неналежне бюджетне фінансування суд вважає безпідставним.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, висновок місцевого господарського суду, що витрати за надані на пільгових умовах телекомунікаційні послуги споживачам, які проживають на території Центрального району м. Дніпра мають бути відшкодовані головним розпорядником коштів місцевого бюджету, яким є відповідач є вірним та обґрунтованим, а відповідні доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що «...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відсутність бюджетних коштів на відповідні цілі передбачених у видатках Державного бюджету України на 2016 рік не є підставою для звільнення від відповідальності відповідача за порушення зобов'язання (Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 по справі №905/2358/16).

Чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян при цьому, зобов'язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання (Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2017 по справі №927/1039/17).

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи Скаржника зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують висновків до яких дійшов суд апеляційної інстанції переглядаючи справу у відповідності до вимог частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду щодо стягнення 238962,52грн. заборгованості по витратах відсутні, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. у справі № 904/7800/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017р. у справі № 904/7800/17 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 24.10.2017р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов