ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа № 925/874/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем Гончаренко І.О. за участю представників сторін: позивача не зявився, відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОЕКСПОРТ" про стягнення 540 902 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 540 902 грн. 90 коп. попередньої оплати за договором поставки мінеральних добрив №313/02/17 від 01.02.2017року.

Представник позивача був повідомлений належним чином про час та місце проведення судового засідання, однак в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Однак, направив до дня судового засідання заяву про зменшення позовних вимог, а саме: просить стягнути з відповідача 61 771,98грн. боргу, посилаючись на часткову поставку товару відповідачем. Також представник у цій заяві просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Заява про зменшення суми позову відповідає приписам ст.. 22 ГПК України, а тому приймається судом.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечував повністю. Заперечення вмотивовано частковою поставкою товару на умовах договору, та поверненням сплачених позивачем коштів останньому. Також представник наголосив на безпідставності вимог позивача, посилаючись на не визначення сторонами дати поставки товару, а відтак відсутність зобовязання щодо його поставки на час розгляду справи.

Суд вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку ст.. 75 ГПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши представника відповідача, суд встановив наступне.

01 лютого 2017 року між ТОВ «ОСОБА_2 Україна» та ТОВ «ХІМАГРОЕКСПОРТ» було укладено Договір поставки мінеральних добрив № 313/02/17 (Договір).

Договір укладено із протоколом розбіжностей, який не було повернуто Відповідачем, однак своїми діями Відповідач схвалив Договір та фактично здійснював його виконання. Заперечень на протокол розбіжностей Позивач не отримував.

Строк дії договору сторонами визначено до 31.12.2017 р. (п. 8.1 Договору).

Відповідно до п.1.1 Договору та Додатку №1 ТОВ «ХІМАГРОЕКСПОРТ» зобов'язалось здійснити поставку мінеральних добрив в наступній кількості: 1) Карбамідо - аміачна суміш в кількості ПО тонн, 2) Аміачна вода в кількості 36 тонн, 3) Рідке комплексне добриво в кількості 30 тонн.

П. 3.1 Договору сторони визначили, що розрахунок за кожну партію товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати протягом 2-х банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури, якщо інше не передбачено Специфікацією до цього договору.

П. 4.1 договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється на підставі Специфікацій покупця форма яких встановлена в Додатку 31 до цього договору, погоджених сторонами.

Відповідно до п. 4.9. ст. 4 договору поставки №313/02/17 від 01 лютого 2017 року "Строк поставки кожної окремої партії Товару визначається в Специфікаціях на товар " .

До позовної заяви позивачем додано специфікацію від 01.02.2017 на поставку товару. В розділі 7 специфікації вказано: «термін поставки товару узгоджується сторонами додатково».

Відповідно до п.3.1 вищевказаного Договору, ТОВ «ОСОБА_2 Україна» здійснило попередню оплату товару на загальну суму 1335 800,00 гривень, що підтверджується банківською випискою за 02 лютого 2017 року. Оплата була здійснена трьома платежами відповідно до рахунків-фактур, що були оформленні Відповідачем з посиланням на укладений між сторонами Договір. Так, 02 лютого 2017 року ТОВ «ОСОБА_2 Україна» здійснило попередню оплату:

117 000,00 гривень за 36 тонн аміачної води згідно рахунку - фактури № СФ-0000041 від 01 лютого 2017 року.

396 000,00 гривень за 30 тонн рідкого комплексного добрива згідно рахунку фактури №СФ-0000042 від 01 лютого 2017 року та

822 800,00 гривень за карбамідно - аміачну суміш КАС-32 в кількості ПО тон згідно рахунку фактури № СФ-0000040 від 01 лютого 2017 року.

На виконання вищевказаних умов Договору ТОВ «ХІМАГРОЕКСПОРТ» здійснило поставку товару всього на суму 794 897,10 гривень, а саме 39,170 тонн карбамідо - аміачної суміші, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000040 від 03 лютого 2017 року на суму 292 991,60 гривень,

32,830 тонн аміачної води, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000184 від 17 березня 2017 року на суму 106 697,50 гривень, 29,940 тонн рідкого комплексного добрива, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000077 від 20 лютого 2017 року на суму 395 208,00 гривень.

Поставка підтверджується також товаро- транспортними накладними:

- № 03 022017 від 03 лютого 2017 року, та

- № 20022017 від 20 лютого 2017 року

Позивач своїм листом (вих.№2711 від 27.07.2017 року) звернувся до Відповідача з проханням здійснити зарахування оплати за товар згідно рахунку № СФ-0000040 від 1 лютого 2017 року в оплату рахунку № Х-0000035від 27 липня 2017 року в сумі 529804,4 гривні.

Відповідач на прохання Позивача замінив поставку товару на інший і 3 серпня 2017 року поставив Позивачу двадцять шість тонн нітроамофоски марки 23:13:8 на суму 239565,56 гривень, що підтверджується видатковою накладною № х-00000412 від 03 серпня 2017 року та довіреністю № 999/1 від 03.08.2017 року та 15 серпня 2017 року поставив позивачу двадцять шість тон нітроамофоски марки 23:13:8 на суму 239565,46 гривень, що підтверджується видатковою накладною № х-00000429 від 15 серпня 2017 року та довіреністю № 999/1 від 03.08.2017 року.

Також в ході розгляду справи відповідач здійснив поставку позивачу товару на суму 479130,92 грн., що не заперечується останнім.

Крім того, відповідач у відповідь на лист позивача від 04.09.2017 повернув останньому сплачені за Договором кошти в сумі 50677,48 грн. платіжним дорученням від 15.09.2017.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 625, 655, 692, 693, 712 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Зобовязання між сторонами виникли на підставі укладеного ними договору поставки від 01.02.2017р. №313/02/17. За своєю правовою природою цей договір є договором поставки.

З матеріалів справи вбачається, що строк поставки визначеного сторонами товару сторони не погодили. На момент подання позивачем позовної заяви договір поставки №313/02/17 від 01 лютого 2017 року діє. Тобто зобовязання відповідача щодо поставки товару на умовах Договору на час розгляду справи не виникло, а тому позивач не вправі вимагати повернення коштів, сплачених за Договором на умовах попередньої оплати до закінчення дії Договору.

Крім того, відповідач вже в ході розгляду справи за погодженням із позивачем здійснив поставку останньому товар на суму 479130, 92 грн. та повернув йому кошти в сумі 50677,46 грн.

Оскільки вже в ході розгляду справи позивач зменшив суму позову на 479130,92 грн., то провадження в цій частині підлягає припиненню в порядку ст.. 80 ГПК України.

Що стосується решти позовних вимог, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Статтею 7 Закону України Про судовий збір врегульовано, що закриття (припинення) провадження у справі є підставою для повернення судового збору за відповідним клопотанням сторони, крім випадків, якщо провадження у справі припинено у звязку з відмовою позивача від позову.

Позивач заяви про повернення судового збору до суду не подавав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України суд,

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення 479130,92 грн. припинити .

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.10.2017р.

СУДДЯ К.І.Довгань