КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Справа№ 910/15143/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Кучерявий Д.В. (дов. від 01.09.2017 р.);

від відповідача: Задорожній Р.О. (дов. від 01.06.2017 р.);

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.09.2017р.

по справі № 910/15143/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України"

до публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний"

про стягнення 38 283 304,50 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Шампань України" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" про стягнення 31 350 000,00 грн. заборгованості, 2 190 436,00 грн. інфляційних витрат, 584 913,70 грн. 3 % річних та 4 157 954,80 грн. пені, загальною сумою 38 283 304,50 грн. у зв'язку з невиконанням зобов'язань з оплати за договором поставки №45 від 09.12.2016 року.

Позивач разом із позовною заявою подав до господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, в якій просив суд з метою забезпечення позову до вирішення спору по суті накласти арешт на:

1) грошові кошти в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., або еквівалент вказаних сум у будь-яких інших іноземних валютах, що будуть виявлені державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно на грошові кошти на рахунках публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "СТОЛИЧНИЙ" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 30373419), відкритих в:

- ПАТ "УкрСиббанк" у м. Києві (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, МФО 351005), а саме: на поточних рахунках № 9300 та № 9300;

- ПАТ "Дойче Банк ДБУ" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 20, МФО 380731), а саме на рахунках № 0500, код валюти 840; № 0501, код валюти 980; № 0502, код валюти 978.

2) на все майно в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., що буде виявлено державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2017 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України" про забезпечення позову задоволено частково, з метою забезпечення позову до набрання рішенням законної сили накладено арешт на грошові кошти в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн. на рахунках публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "СТОЛИЧНИЙ" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 30373419), які відкрито в ПАТ "УкрСиббанк" у м. Києві (04070, м.Київ, вул. Андріївська, 2/12, МФО 351005), а саме: на поточних рахунках №9300 та №9300 та в ПАТ "Дойче Банк ДБУ" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 20, МФО 380731), а саме на рахунку №0501, код валюти 980, та будь-яких інших рахунках відповідача, які будуть виявлені державним виконавцем при виконанні даної ухвали, а у разі недостатності або відсутності таких коштів накладено арешт на майно публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "СТОЛИЧНИЙ" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 30373419) в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., що буде виявлено державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо.

Не погоджуючись з ухвалою суду, публічне акціонерне товариство "Київський завод шампанських вин "Столичний" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 08.09.2017 р. у справі № 910/15143/17 та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ТОВ «Шампань України» відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником не надано жодного доказу в розумінні ст. 33 ГПК України на підтвердження наявності фактичних, реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання відповідачем рішення господарського суду в майбутньому. Також апелянт зазначив, що не було дотримано судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали принципу адекватності заходу забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2017 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" та призначено апеляційну скаргу до розгляду.

03.10.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

12.10.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли доповнення до відзиву.

В судовому засіданні 17.10.2017 р. представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки сума заявленого позову є значною, існує реальна загроза виникнення неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову через відсутність у відповідача грошових коштів та майна, на які відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" може бути звернено стягнення. Відповідач має реальну можливість вільно розпоряджатися своїми грошовими коштами або продати належне йому майно, що призведе до погіршення його майнового стану, а відтак до неможливості або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Також, в додаткових поясненнях позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що відповідач вже більше 9 місяців не виконує свої договірні зобов'язання щодо здійснення оплати за договором поставки; зі звітності відповідача, розміщеної на загальнодоступному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України вбачається, що відповідач реалізував виробленої продукції на 267 млн. грн., тоді як за початку до кінця 2016 р. грошові зобов'язання відповідача збільшились з 164 449 тис. грн. до 183 486 тис. грн., що свідчить, що відповідач не розраховується з кредиторами.; відповідач має значну заборгованість перед іншими кредиторами, що, зокрема, підтверджується провадженнями, які перебувають в господарському суду міста Києва, а саме справи № № 910/16011/17, 910/15793/17, 910/15143/17, 910/15786/17, 910/16014/17, 910/15790/17; відповідач є орендарем цілісного майнового комплексу, орендна плата якого збільшилась у лютому 2017 року, одразу після настання строку щодо оплати товару по договору поставки, та відповідач є учасником судових проваджень у спорі з Фондом державного майна України стосовно оціночної вартості цілісного майнового комплексу, що орендує відповідач.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, враховуючи пов'язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність утруднення виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, прийшов до висновку, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню частково шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову, а у разі недостатності або відсутності таких коштів шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., що буде виявлено державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо.

Проте, колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст. 67 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначалося, позивач заявив вимогу про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» в межах суми стягнення - 38 283 304,50 грн.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 31 350 000,00 грн. заборгованості, 2 190 436 грн. інфляційних витрат, 584913, 70 грн. 3 % річних та 4 157 954, 80 грн. пені, всього на суму 38 283 304,50 грн. у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань з оплати за договором поставки № 45 від 09.12.2016 року.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (підп. 7.1. п. 7) зазначено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Разом з тим, апеляційний господарський суд зауважує, як вказує позивач у позовній заяві, підставою для звернення із позовом до суду стало невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, оскільки відповідач на момент звернення позивача до суду з даним позовом не вчинив ніяких дій по сплаті коштів не лише у повному обсязі, але й частково.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів сплати суми заборгованості у будь - якому розмірі, що було підтверджено й представником відповідача у судовому засіданні 17.10.2017р.

Позивач, в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що відповідач вже більше 9 місяців не виконує свої договірні зобов'язання щодо здійснення оплати за договором поставки, тоді як зі звітності відповідача, розміщеної на загальнодоступному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України вбачається, що відповідач реалізував виробленої продукції на 267 млн. грн., тоді як з порівняння фінансових показників з початку до кінця 2016 р. вбачається, що грошові зобов'язання відповідача збільшились з 164 449 тис. грн. до 183 486 тис. грн., що свідчить про те, що відповідач не розраховується з кредиторами, а навпаки нарощує борг і відповідно отримує можливість здійснити погашення зобов'язань дружнім кредиторам, ігноруючи інших, що також підтверджується спорами, які розглядаються в господарському суді міста Києва у справах № № 910/16011/17, 910/15793/17, 910/15143/17, 910/15786/17, 910/16014/17, 910/15790/17. Крім того позивач вказав, що напередодні укладення спірного договору з позивачем, відповідачем було укладено короткостроковий кредитний договір на суму 18 млн. грн. зі строком погашення до 31.10.2017 р. При цьому, відсутність спорів з банком кредитором дає підстави стверджувати, що кредит обслуговується, регулярно сплачуються відсотки за його користування, в той час як заборгованість перед позивачем продовжує існувати.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач також зазначає, що відповідач є орендарем цілісного майнового комплексу, орендна плата якого збільшилась у лютому 2017 року, одразу після настання строку щодо оплати товару по договору поставки, та відповідач є учасником судових проваджень у спорі з Фондом державного майна України стосовно оціночної вартості цілісного майнового комплексу, що орендує відповідач, стосовно чого в засобах масової інформації в мережі Інтернет була розміщена інформація мажоритарним акціонером відповідача щодо демонтажу поставленого в орендне приміщення обладнання та можливості банкрутства підприємства.

Враховуючи вищевикладені факти, позивач вважає, що без вчинення заходів забезпечення позову відповідач здійснить погашення за зобов'язаннями перед третіми особами, зробивши неможливим погашення боргу перед позивачем.

А тому, суд першої інстанції обґрунтовано припустив, що невжиття заходів до забезпечення позову може суттєво утруднити виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог або взагалі унеможливити його виконання.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн. на рахунках публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний", які відкрито в ПАТ "УкрСиббанк" у м. Києві, а саме: на поточних рахунках №9300; №9300 та в ПАТ "Дойче Банк ДБУ", а саме на рахунку №0501, код валюти 980, та будь-яких інших рахунках відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із задоволенням вимоги позивача в частині накладення арешту на все майно публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо., з огляду на наступне.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" встановлено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16, зокрема, визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК); достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Проте, позивач в обґрунтування своєї заяви в частині накладення арешту на все майно в порушення ст. 33, 34 ГПК України не навів обґрунтувань та не надав відповідних доказів щодо доведеності факту вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію (відчуження) майна ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» та того, що майно може зникнути.

Разом з тим, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не пов`язані з предметом позову, оскільки позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості, тобто грошова вимога, а доказів на підтвердження того, що у відповідача на рахунках у банках відсутні грошові кошти, не подано.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів з'ясування відсутності чи наявності грошових коштів на рахунках відповідача у межах розміру суми позовних вимог, на які можна було б накласти арешт, а тому колегія суддів вважає передчасним висновок суду про можливість накладення арешту на все майно (рухоме та нерухоме) відповідача у межах суми позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала господарського суду міста Києва від 08.09.2017р. у справі № 910/15143/17 в частині накладення арешту на майно публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., що буде виявлено державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм процесуального права, відповідно, у задоволенні заяви позивача в цій частині слід відмовити. В іншій частині ухвалу господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою частково і підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала господарського суду міста Києва від 08.09.2017 р. підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" на ухвалу господарського суду міста Києва 08.09.2017 року у справі № 910/15143/17 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду міста Києва 08.09.2017 року у справі № 910/15143/17 скасувати в частині накладення арешту на майно публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., що буде виявлено державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо.

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України" про накладення арешту на все майно публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн., що буде виявлено державним виконавцем при виконанні даної ухвали, в тому числі, але не виключно: транспортні засоби, готова продукція, продукція незавершеного виробництва, виноматеріали, купажні суміші, комплектуючі для виробництва вин ігристих та шампанських, тощо.

У решті вимог, щодо накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення 38 283 304,50 грн. на рахунках публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "СТОЛИЧНИЙ" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 30373419), які відкрито в ПАТ "УкрСиббанк" у м. Києві (04070, м.Київ, вул. Андріївська, 2/12, МФО 351005), а саме: на поточних рахунках №9300 та №9300 та в ПАТ "Дойче Банк ДБУ" (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 20, МФО 380731), а саме на рахунку №0501, код валюти 980, та будь-яких інших рахунках відповідача, які будуть виявлені державним виконавцем при виконанні даної ухвали - ухвалу господарського суду міста Києва від 08.09.2017 р. у справі № 910/15143/17 залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України" (68454, Одеська область, Арцизький р-н, с. Надеждівка, вул. Центральна, 75, ідентифікаційний код юридичної особи 00413143) на користь публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 30373419) 800,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/15143/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко