ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № 5011-28/10974-2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Коваленка В.М., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Київського міського центру зайнятості
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 12.06.2017
у справі № 5011-28/10974-2012 господарського суду міста Києва
за заявоюліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю науково - дослідного та технічного центру "Ротор" арбітражного керуючого Голінного А.М.
доКиєво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області
провідшкодування вартості транспортного засобу
в межах справи№ 5011-28/10974-2012 господарського суду міста Києва
за заявою Публічного акціонерного товариства "Уктранснафта", в особі Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" Публічного акціонерного товариства "Уктранснафта"
доТовариства з обмеженою відповідальністю науково - дослідного та технічного центру "Ротор"
провизнання банкрутом
Представники сторін в судове засідання не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Уктранснафта", в особі Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" Публічного акціонерного товариства "Уктранснафта" звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю науково - дослідного та технічного центру "Ротор" (далі за текстом - ТОВ НДТЦ "Ротор", боржник) з урахуванням приписів ст.ст. 1, 3-14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду міста Києва від 13.11.2013 у справі №5011-28/10974-2012 ТОВ НДТЦ "Ротор" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ронського Р.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2015 у справі №5011-28/10974-2012 призначено ліквідатором ТОВ НДТЦ "Ротор" арбітражного керуючого Голінного А.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі про банкрутство №5011-28/10974-2012 (суддя Яковенко А.В.) відмовлено ліквідатору ТОВ НДТЦ "Ротор" арбітражному керуючому Голінному А.М. у прийнятті заяви про відшкодування вартості транспортного засобу в межах справи №5011-28/10974-2012 про банкрутство ТОВ НДТЦ "Ротор".

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, 15.05.2017 Київський міський центр зайнятості звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 про відмову у прийнятті позовної заяви, справу в цій частині направити до місцевого суду для вирішення питання щодо прийняття заяви до розгляду в межах провадження у справі №5011-28/10974-2012 про банкрутство ТОВ НДТЦ "Ротор". В апеляційній скарзі також заявлено клопотання про відновлення строку апеляційного оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012 (головуючий суддя Пантелієнко В.О., суддя Доманська М.Л., суддя Верховець А.А.) на підставі п.4 ч.1 ст. 97 ГПК України відхилено клопотання Київського міського центру зайнятості про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012; апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012 (з доданими до неї матеріалами) повернуто Київському міському центру зайнятості.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Київський міський центр зайнятості звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012, справу в частині поданої апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у даній справі направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо прийняття вказаної скарги.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 53, 93, 98 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку винесену судом апеляційної інстанції ухвалу, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За приписами статті 93 ГПК України апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку або таке клопотання було відхилено.

Частиною першою статті 53 ГПК України визначено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Про поновлення або про відмову в поновленні пропущеного строку зазначається відповідно в ухвалі апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження (стаття 98 ГПК) або про її повернення (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи №5011-28/10974-2012 ухвала господарського суду міста Києва, яку оскаржував Київський міський центр зайнятості в апеляційному порядку, винесена 03.04.2017.

Однак, судом другої інстанції встановлено, що Київським міським центром зайнятості в клопотанні про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги зазначено, що ознайомився із змістом оскаржуваної ухвали від 03.04.2017 - 25.04.2017, а подано до суду апеляційну скаргу лише 15.05.2017, тобто з пропуском 5-ти денного терміну оскарження.

Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011р., колегія суддів звертає увагу, що частиною третьою статті 22 ГПК України на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Судом апеляційної інстанції також зазначено, що зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Таким чином, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду в оскаржуваній ухвалі від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012 дійшла висновку, що причину пропуску строку на оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 03.04.2017 не можна визнати поважною, а тому апеляційна скарга Київського міського центру зайнятості не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана ухвала Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012 не відповідає вимогам процесуального права а також Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", підлягає скасування виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем і в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості,що узгоджується також зі статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 3 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Разом з тим, Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції передбачено, що кожний у випадку спору про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і неупередженим судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 ст. 41 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Учасниками у справі про банкрутство є сторони (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

Відповідно до вимог п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство" юридичні та фізичні особи, акціонери, учасники господарських товариств, що не мають статусу сторони чи учасника у справі про банкрутство, не мають права на оскарження судових рішень у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, Київський міський центр зайнятості у тексті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012 зазначив, що ухвалою господарського суду міста Києва від 28.01.2013 у даній справі визнано грошові вимоги скаржника до ТОВ НДТЦ "Ротор", та відповідно оскаржувана ухвала суду першої інстанції зачіпає права та інтереси заявника апеляційної скарги як учасника провадження у справі №5011-28/10974-2012 про банкрутство ТОВ НДТЦ "Ротор".

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в порушення вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" судом апеляційної інстанції в оскаржуваної ухвалі взагалі не перевірено та не надано правової оцінки статусу Київського міського центру зайнятості у даній справі про банкрутство та, відповідно, наявності у останнього права на оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012, було відправлено з пропуском строку лише 25.04.2017 в одному примірнику без уточнення адресата.

На оригіналі ухвали господарського суду м. Києва від 03.04.2017 відсутні відмітки про направлення копії ухвали іншим учасникам провадження у справі про банкрутство, зокрема комітету кредиторів банкрута, який в силу вимог ч. 6 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" представляє інтереси всіх кредиторів під час проведення процедур банкрутства.

Однак, судом другої інстанції взагалі не проаналізовано доводи скаржника, щодо того, що копія даної ухвали на адресу Київського міського центру зайнятості не надходила.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду в оскаржуваній ухвалі від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012 встановила, що Київським міським центром зайнятості в клопотанні про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги зазначено, що останній ознайомився із змістом оскаржуваної ухвали від 03.04.2017 - 25.04.2017.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України, що такий висновок суду апеляційної інстанції не підтверджується матеріалами апеляційної скарги, копія якої долучена до матеріалів справи №5011-28/10974-2012, адже скаржником в апеляційній скарзі було зазначено не про факт його ознайомлення зі змістом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 25.04.2017, а про виникнення можливості такого ознайомлення, у зв'язку із оприлюдненням саме 25.04.2017 ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012, що була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі судових рішень 21.04.2017, тобто поза межами процесуального строку на її оскарження, на що заявник звертає увагу і в касаційній скарзі.

Отже, посилання суду апеляційної інстанції на ознайомлення заявника скарги із змістом оскаржуваної ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012 саме 25.04.2017, як на єдину підставу для відмови заявнику в відновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги, є безпідставними та не відповідають фактичним матеріалам апеляційного оскарження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду вважає, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання Київського міського центру зайнятості про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №5011-28/10974-2012, судом апеляційної інстанції були порушені норми процесуального права, а також права, закріплені в ст. 129 Конституції України, ст. 6 і 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують особі доступ до справедливого правосуддя.

За таких обставин, оскаржувана ухвала Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу засновника Київського міського центру зайнятості задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі №5011-28/10974-2012 скасувати.

Справу № 5011-28/10974-2012 передати на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді В.М. Коваленко

В.Я. Погребняк