ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 916/259/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Вовк І.В.,
Грек Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 та рішення господарського суду Одеської області від 12.04.2017 у справі № 916/259/17

за позовомпублічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ"
допублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"
простягнення 17 563, 98 грн.,
представники сторін у судове засідання не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення 17 563, 98 грн. вартості нестачі вугілля.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.04.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.06.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовником) та публічним акціонерним товариством "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" (виконавцем) 31.12.2013 укладено договір № 13-15/77-У, відповідно до умов якого замовник зобов'язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов'язані зі збагаченням вугілля, та прийняти концентрат. Виконавець зобов'язався прийняти вугілля, здійснити його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в терміни та на умовах, обумовлених даним договором а/або специфікацією. Датою поставки вугілля виконавцю вважається дата фактичної передачі (поставки) вугілля у погоджене місце поставки, яка зазначається в накладній у графі 51 "календарний штемпель прибуття вантажу" станції "Родинська" Донецької залізничної дороги "Укрзалізниці", яка свідчить про приймання вантажу станцією.

Між замовником та виконавцем 29.04.2016 укладено специфікацію на перевезення вантажу, відповідно до умов якої, з урахуванням додаткової угоди від 30.06.2016, виконавець зобов'язався прийняти вугілля, характеристики якого передбачені п. 1 специфікації, здійснити його збагачення на фабриці та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення вугілля концентрат замовнику на умовах, передбачених в листах-замовленнях.

За твердженням позивача, останній відповідно до Технічних умов завантажив вугілля кам'яне марки Г 0-100, а саме: у вагон № 53527255 в кількості 61 900 кг по накладній № 49755192 від 26.07.2016, у вагон № 55022636 в кількості 63 800 кг по накладній № 49867948 від 30.07.2016 та передав вказаний вантаж для перевезення відповідачу. Згідно з накладними навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача. На станції Родинська Донецької залізниці, залізниця прийняла для перевезення зазначене вугілля і зобов'язалась доставити його на станцію Нікель-Побузький Одеської залізниці на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Побужський феронікелевий комбінат".

Відповідно до довідок публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" від 02.11.2016 № 1/3590, № 1/3591 вартість 1 т відвантаженого вугілля у вагоні № 55022636 по накладній № 49867948 та у вагоні № 5327255 по накладній № 49755192 становить 1 860 грн. з урахуванням ПДВ.

На станції Знам'янка Одеської залізниці складено комерційні акти від 28.07.2016 АА №032799/200 та від 02.08.2016 АА №032802/20.

Відповідно до комерційного акта від 28.07.2016 АА №032799/200 та актів загальної форми станції Знам'янка від 27.07.2016 № 80524, № 52043, вагон № 53527255 відчеплений на ваги перевірки, при переважуванні на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 77 050 кг, тара - 22 200 кг, нетто - 54 850кг, що менше вантажного документу на 7 050 кг. На поверхні вантажу мається воронкоподібне поглиблення ліворуч за ходом поїзда над 1,2-ми люками довжиною 300 мм, шириною 2 600 мм, глибиною до полу, над 3,4-ми люками мається виїмка довжиною 500 мм, шириною 500 мм, глибиною 400 мм. Просипання вантажу відсутнє. Маються старі сліди просипання вантажу на поперечних балках та візках вагона. Щілина між кришками 1,2,3,4 люків ліворуч за ходом поїзда та поперечними балками шириною 30 мм, довжиною 1000 мм, закладена дошками та ганчір'ям. Поверхня вантажу маркована поперечними смугами трикутної форми, нанесеними катком. В місці поглиблення доступ до вантажу усунуто шляхом нанесення маркування вапном. Люки щільно зачинені. У розділі "Є" зроблена відмітка станції призначення, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акта не виявлено.

Згідно з комерційним актом від 02.08.2016 АА №032802/203, актів загальної форми станції Знам'янка від 01.08.2016 № 80720 та від 02.08.2016 № 52064, вагон № 55022636 відчеплений на ваги перевірку. При перевірці виявлено - навантаження рівномірне вище бортів 100 мм, брутто - 83 850 кг, тара - 23 700 кг, нетто - 60 150 кг, що менше вантажного документу на 3 650 кг. На поверхні вантажу мається виїмка за ходом поїзда над 5,6,7 довжиною 4 000 мм, ширину вагона, глибиною 500мм. Просипання вантажу немає. Поверхня вантажу маркована бороздами трикутної форми. В місцях виїмки маркування відсутнє. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно зачинені.

Посилаючись на те, що вартість недостачі, виявленої у вагоні № 55022636, з урахуванням норми природної втрати становить 5 602, 32 грн., у вагоні № 53527255 - 11 961, 66 грн., у зв'язку з чим відповідачем завдано позивачу збитків на суму 17 563, 98 грн., останній звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обставиною, яка спричинила складення актів загальної форми, зважування вагону та подальше складання комерційних актів стала комерційна несправність вагону, а саме: наявність ознак не збереженості навалочного вантажу при перевезенні у вагоні відкритого типу, що відповідно до ст.ст. 110-114 Статуту залізниць України виключає можливість притягнення залізниці, як перевізника, до відповідальності за нестачу вантажу.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

На підставі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів.

Статтею 31 Статуту передбачено, що придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 33 Статуту відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відповідно до пп. а) ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

На підставі ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Судами обох інстанцій встановлено, що відповідно до актів загальної форми № 52043, № 80524, № 80720, № 52064 форми ГУ-23 та акта № 239 про технічний стан вагону форми ГУ-106 вагони технічно справні, однак містять комерційну несправність.

Так, обставиною, що спричинила складення актів загальної форми, зважування вагону, та подальше складання комерційних актів стала комерційна несправність вагону, а саме: наявність ознак не збереженості навалочного вантажу при перевезенні у вагоні відкритого типу.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що викладені обставини відповідно до ст.ст. 110-114 Статуту виключають можливість притягнення залізниці, як перевізника, до відповідальності за нестачу вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Так, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у вигляді відшкодування збитків.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем вини перевізника у втраті вантажу, суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у позові.

Інші доводи скаржника спростовані апеляційним господарським судом.

Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене та межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного та рішення місцевого господарських судів у даній справі, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами норм матеріального та/або процесуального права, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків місцевого та апеляційного господарських судів.

Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 - без змін.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Вовк І.В.
Грек Б.М.