РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/7650/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в порядку регресу 25 652,64 грн.

Суддя О.М. Ярмак

представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Будя К.С. (за довіреністю)

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 25 652,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування своєму страхувальнику по договору № 28-2701-15-00073 від 11.09.2015 у зв'язку з ДТП 26.08.2016, набув право вимоги до відповідача, як страховика винної в ДТП особи за полісом АК/1225885 на підставі ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/7650/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 13.06.2017.

13.06.2017 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Ярмак О.М. з лікарняного справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2017.

05.07.2017 позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та заяву про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку з оплатою відповідачем суми 13343,21 грн. відшкодування просить стягнути з відповідача 12309,43 грн. Заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою від 11.07.2017 розгляд справи відкладено на 25.07.2017.

24.07.2017 від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

У судовому засіданні 25.07.2017 представник відповідача подав заяву про залучення до участі у справі свого страхувальника - ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача з метою з'ясування обставин укладення полісу АК/1225885.

Ухвалою від 25.07.2017 судом продовжено строк розгляду спору, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, розгляд справи відкладено на 29.08.2017.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує з тих підстав, що станом на ДТП 26.08.2017 поліс АК/1225885 не було укладено, оскільки інформації з бази ProfitSoft та з бази МТСБУ вбачається, що інформація про поліс внесено 06.09.2016 та 07.09.2016 відповідно; вказує, що поліс не містить даних про номер і вид платіжного документу про сплату страхової премії, а також не підписаний страхувальником, у зв'язку з чим вважає, що поліс № АК/1225885 є нікчемним та не створює жодних правових наслідків.

У судове засідання 29.08.2017 позивач представника не направив, подавши заяву про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою суду від 29.08.2017 розгляд справи відкладено на 14.09.2017.

11.09.2017 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, розгляд справи просив відкласти з огляду на необхідність часу для подання доказів та підготовки до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.09.2017 розгляд справи відкладено на 03.10.2017.

26.09.2017 до суду вдруге надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника та просив стягнути з відповідача суму 12 309,43 грн. відшкодування.

У судовому засіданні 03.10.2017 проти позову заперечував, подав письмовий відзив на позовну заяву.

Позивач свого представника у засідання суду не направив, витребуваних ухвалою суду від 14.09.2017 документів не надав.

Третя особа в засідання не з'явилася, пояснень по суті спору не надала.

Ухвалою суду від 14.09.2017, враховуючи відсутність доказів часткового погашення відповідачем боргу, неявку уповноваженого представника третьої особи, розгляд справи відкладено на 03.10.2017.

У судовому засіданні 03.10.2017 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому пояснює, що відповідно до Звіту №265 від 05.12.2016 вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля, з урахуванням зносу, склала 13 343,43 грн., не заперечує факт оплати позивачу суми 13 343,43 грн. відшкодування, проте заявляє про нікчемність полісу № АК/1225885, оскільки вказаний поліс не містить підпису страхувальника.

Ухвалою суду від 03.10.2017 розгляд справи відкладено на 10.10.2017.

У судовому засіданні 10.10.2017 представник відповідача проти позову заперечив.

Позивач свого представника у засідання суду не направив.

Третя особа письмових пояснень на позов не надала, свого представника у засідання суду не направила, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2701-15-00073 від 11.09.2015 (далі - договір страхування), згідно якого застрахованим транспортним засобом вказаний автомобіль марки Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

26.08.2016 в м.Біла Церква Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 та транспортного засобу Мерседес Бенс державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2016 у справі № 357/9727/16-п дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6, яку визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) укладено договір страхування, страхувальник як потерпілий у вказаній ДТП звернувся до страховика із заявою про факт настання події, яка має ознаки страхової.

За результатами здійснення огляду застрахованого транспортного засобу 26.09.2016 страховиком складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

Відповідно до рахунка № НОМЕР_3 від 29.08.2016 на ремонт пошкодженого автомобіля Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сформованого СП у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна Мерседес Бенц», вартість його ремонту склала 27197,64 грн.

На підставі вказаного рахунка страховиком складено страховий акт № ЦРКА-2513 від 05.09.2016 з визначеною у ньому сумою страхового відшкодування в розмірі 25652,64 грн.

згідно з платіжним дорученням № 16292 від 07.09.2016 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 25652,64 грн.

Оскільки на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мерседес Бенс державний реєстраційний номер НОМЕР_2, водія якого визнано винним у вчиненні ДТП, була застрахована відповідачем - ПАТ «Київський страховий дім» на підставі договору (полісу) № АК/1225885 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить стягнути з відповідача суму 25 652, 64 грн. відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Приватне акціонерне товариство "СК "Українська страхова група", здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП (26.08.2016) цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи ОСОБА_6 щодо експлуатації транспортного засобу марки Мерседес Бенс державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АК/1225885 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності по майну на суму 100 000,00 грн. та нульовою франшизою.

Отже, відповідач є особою, на яку полісом № АК/1225885 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля Мерседес Бенс державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на час спірної ДТП.

При зверненні з позовом позивач просив стягнути суму 25652,64 грн. відшкодування, проте у процесі розгляду сплави, позивач повідомив про часткову оплату відповідачем суми 13 343,43 грн. відшкодування, проте доказів оплати не надав, та зменшив позовні вимоги до 12309,43 грн.

Відповідач факту часткової виплати страхового відшкодування у розмірі 13 343,43 грн. не заперечує, пояснює, що відповідна виплата здійснена з урахуванням Звіту № 265 від 05.12.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з вирахуванням зносу склала 13 343,43 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 має строк експлуатації 7 років.

Суд приймає в якості в якості доказу визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля наданий відповідачем Звіт № 265 від 05.12.2016 на суму.

Відповідно до ч.1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Оскільки позивач та відповідач підтверджують факт оплати суми 13 343,43 грн. відшкодування, враховуючи зазначені обставини, умови полісу № АК/1225885, Звіт № 265 від 05.12.2016 та положення чинного законодавства, суд встановив що відповідач виконав свої зобов'язання щодо відшкодування в порядку регресу вартості ремонтних робіт пошкодженого в ДТП 26.08.2016 автомобіля Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та правомірно відшкодував позивачу 13 343,43 грн.

Таким чином заявлені позивачем 12309,43 грн. є необґрунтованими та недоведеними належними засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову в позові повністю.

Щодо посилання відповідача на нікчемність полісу № АК/1225885 суд зазначає наступне.

Доказів визнання недійсним у судовому порядку полісу АК/1225885, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою-шостою статті 203 цього Кодексу. Також, вказаною статтею встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У проведеному Верховним Судом України аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, зазначено, що форма договору страхування є письмовою, причому недотримання цієї вимоги, встановленої статтею 981 Цивільного кодексу України, робить такий договір нікчемним.

Згідно з частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 981 Цивільного кодексу України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Однак, у листі Верховного суду України від 24.11.2008 року «Практика розгляду судами цивільних справи про визнання правочинів недійсними» зазначено, що судам потрібно мати на увазі, що за винятком випадків, прямо передбачених у законодавчих актах, недодержання сторонами простої письмової форми правочину не призводить до його недійсності. За загальним правилом, у разі виникнення спору таке порушення позбавляє сторони права посилатися для підтвердження вчинення правочину і дійсності його умов на показання свідків, але не перешкоджає сторонам надавати письмові й інші докази, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 2.1. та 3.4.4. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг №566 від 09.07.2010 року, інформацію про укладені поліси вносить сам страховик, яким цей поліс укладено. Згідно з п. 3.4.2. цього Положення на страховикові лежить обов'язок щодо внесення інформації про втрату полісу.

Відповідач сам підтверджує, що згідно інформації з бази ProfitSoft та з бази МТСБУ інформація про поліс була внесена 06.09.2016 та 07.09.2016 відповідно, що спростовує його доводи про те, що поліс укладений до моменту настання ДТП.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про страхування" договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Як зазначено в пункті 10 даного полісу зазначено, що страховий платіж у сумі 541,73 грн. сплачено 24.08.2016 року. Крім того, спірний поліс підписаний та скріплений печаткою ПрАТ « СК«Український страховий дім».

Таким чином, ПрАТ «СК «Український страховий дім» підтвердило факт внесення страхового платежу у сумі 541,73 - 24.08.2016 року, засвідчивши даний факт підписом та скріпивши його печаткою.

Натомість, відповідач не надав суду доказів втрати печатки ПрАТ «СК «Український страховий дім», доказів наявності службового розслідування за фактом незаконного використання печатки або заволодіння печаткою товариства іншими особами.

Твердження відповідача про непідписання полісу страхувальником ОСОБА_1, суд оцінює критично, оскільки до матеріалів справи надано лише копії полісу АК/1225885 із приміткою :залишається у страховика, оригінал для огляду не надано, письмових пояснень третя особа ОСОБА_1 суду не надала.

Крім того, засвідчення полісу підписом працівника та печаткою ПрАТ «Київський страховий дім» без підпису страхувальника свідчить про недбале ставлення працівників до своїх посадових обов'язків.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що відповідачем зроблено не було.

Виходячи з вищевикладеного суд зазначає, що відповідач не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про нікчемність полісу АК/1225885.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.10.2017.

Суддя О.М. Ярмак