РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017Справа №910/16146/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Київобленерго»
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдинг»
Простягнення 37 310,80 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Матинченко Н.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдинг» про стягнення 12 880,40 грн боргу за використану активну електроенергію, 14 970,69 грн боргу за реактивну електроенергію, 4 112,08 грн пені, 4 440,30 грн інфляційного збільшення суми боргу та 907,33 грн 3 % річних.

Ухвалою суду від 25.09.2017 порушено провадження у справі № 910/16146/, розгляд справи призначено на 13.10.2017.

У судовому засіданні 13.10.2017 представник позивача надав усні пояснення, в яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в дане судове засідання не з'явилися, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1 постанови №18 від 26.12.2011 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судом зазначається, що хвалу про порушення провадження у справі відповідачу було надіслано за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12. Ухвала про порушення провадження у справі відповідачем була отримана, 29.09.2017, що засвідчується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до рекомендацій та роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених зокрема у п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18), якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно з підпунктом 3.9.2 Постанови №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.10.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдинг» (споживач) було укладено договір № 0371 про постачання електричної енергії, відповідно до п.1.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 1600 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Згідно п.1.2 договору № 0371 від 08.12.2014 точка продажу електричної енергії встановлюється згідно акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід'ємною частиною даного договору.

За умовами п.7.1 договору № 0371 від 08.12.2014 облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушеня споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку №5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

У п. 7.2 договору № 0371 від 08.12.2014 вказано, що у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж електропередавальної організації та споживача обсяг, спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показників розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та згідно з додатком №8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача».

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та згідно умов Додатку №6 «Порядок зняття показників розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку» оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної енергії (у разі потреби за ініціативою постачальника) (п.7.5 договору № 0371 від 08.12.2014).

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2014.

Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов (п.9.4 договору № 0371 від 08.12.2014).

У додатку №4 до договору № 0371 від 08.12.2014 контрагентами погоджено порядок розрахунків за активну електроенергію.

Згідно п.1.1 вказаного додатку розрахунковий період встановлено споживачу з 25 числа календарного місяця до 25 числа наступного місяця.

Обсяг спожитої електричної енергії для внесення авансового платежу визначається на основі обсягу договірної величини на відповідний розрахунковий період. Порядок оплати за активну електроенергію проводиться у формі авансової оплати та планових платежів за остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду. Зокрема, авансовий платіж на зарезервований обсяг споживання аварійної броні вноситься до третього дня поточного періоду; авансовий платіж на зарезервований обсяг споживання екологічної броні вноситься до третього дня поточного періоду; авансовий платіж на поточне споживання розрахункового періоду 100% повинен бути оплачений до дати початку розрахункового періоду; остаточний розрахунок здійснюється протягом п'яти операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду (п.1.2, 2.1 договору № 0371 від 08.12.2014).

У додатку №5 до договору № 0371 від 08.12.2014 сторонами визначено порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.

У додатку №6 до спірного правочину контрагентами було погоджено порядок зняття показників розрахункових приладів обліку електричної енергії та форму звіту про показники приладів обліку.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 0371 від 08.12.2014 як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За твердженнями позивача, на оплату спожитої за період з 02.08.2016 по 31.08.2017 електричної енергії та реактивні перетоки Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» було виставлено рахунки. Зокрема, на оплату електричної енергії на загальну суму 12 880,40 грн та реактивних перетоків - 14 970,69 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив оплати за поставлену електричну енергію, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдинг» про стягнення 12 880,40 грн боргу за використану активну електроенергію, 14 970,69 грн боргу за реактивну електроенергію, 4 112,08 грн пені, 4 440,30 грн інфляційного збільшення суми боргу та 907,33 грн 3 % річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи юридичних фактів.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення заборгованості, насамперед, повинно бути доведено факт виникнення між сторонами взаємних прав та обов'язків щодо постачання електричної енергії та оплати реактивних перетоків, обсяги поставленого (спожитого) товару та наявність обов'язку відповідача здійснити їх оплату, строк виконання якого настав.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основного боргу у розмірі 12 880,40 грн за активну електричну енергію та 14 970,69 грн за реактивну електроенергію, та у зв'язку з тим, що відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдинг» суми основного боргу у розмірі 27 851,09 грн за активну електричну та реактивну енергію визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» просить суд стягнути з відповідача 907,33 грн три відсотки річних та 4 440,30 грн інфляційних нарахувань, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору про постачання електричної енергії № 0371 від 08.12.2014.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають задоволенню повністю у розмірі 907,33 грн, а вимоги про стягнення інфляційних нарахувань частково в розмірі та 4 408,01 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлену електричну енергію, керуючись пунктом 4.2.1. договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 4 112,08 грн. пені (згідно наданого позивачем розрахунку).

Позивач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених в додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що позивачем розрахунок здійснено вірно, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю у розмірі 4 112,08 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдинг» (місцезнаходження: 03151, м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Народного ополчення, 11-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б; поштова адреса: 04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-а, ) 27 851 (двадцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят одну) грн 09 коп. основного боргу, 907 (дев'ятсот сім) грн. 33 коп. три відсотки річних, 4 408 (чотири тисячі чотириста вісім) грн 01 коп. інфляційних нарахувань, 4 112 (чотири тисячі сто дванадцять) грн 08 коп. пені та 1 598 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто вісім) грн 52 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

18.10.2017

Суддя Спичак О.М.