ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р.Справа № 922/2832/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Головного територіального управління юстиції у Харківський області, м. Харків
про про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №01-16/2306 від 24.04.2017

відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю №131 від 29.12.2016

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Харківський області суми заборгованості за перевищення договірних величин в сумі 2728,53 грн., суму за індексом інфляції - 4,28 грн., по пені -1,65 грн. та 3 % річних - 0,19 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Акціонерна компанія "Харківобленерго" вказує на те, що Споживачем у лютому 2017, березні 2017, квітні 2017 та травні 2017 року використана електрична енергія в обсягах, що перевищують договірні величини.

Розгляд справи було призначено на 19.09.2017.

Відповідачем було надано суду відзив на позовну заяву (вх. №29664 від 13.09.2017) відповідно до якого останній заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що перевищення договірних величин за період з лютого по червень 2017 року ним було сплачено у повному обсязі, а також, на те, що з розрахунку суми за індексом інфляції - 4,28 грн., по пені -1,65 грн. та 3 % річних - 0,19 грн., наданого Позивачем не зрозуміло період за який було здійснено такий розрахунок.

Вказаний відзив було досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке розпочалося 19 вересня 2017 року було оголошено перерву до 12 жовтня 2017 року для надання Позивачем пояснень стосовно відзиву Відповідача.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Також представник Позивача подав до суду пояснення на відзив Відповідача (вх. №33462 від 12.10.2017), які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між АК "Харківобленерго" (надалі - Позивач, Постачальник) та ГУ юстиції у Харківській області (надалі - Відповідач, Споживач) було укладено Договір від 13.06.2008 № 17154 на постачання електричної енергії (далі Договір).

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 № 575/97-ВР та «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі - «Правила»), договір про постачання електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Зокрема, укладення Договору № 17154 означає, що між АК «Харківобленерго» та Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області досягнуто згоди за усіма його умовами.

Пунктом 1 Договору від 13.06.2008 визначено, що Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 до цього Договору, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 2.3.3 Договору від 13.06.2008 Споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 Порядку розрахунків (далі Додаток № 2) .

Згідно з пунктом 5 Додатку № 2 остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється Постачальником електричної енергії відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію, який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО Харківенергозбут рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

У разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.

Згідно з пунктом 7.4 Договору від 13.06.2008 перевірка стану розрахунків за електроенергію проводиться щомісячно та оформлюється двостороннім актом звірки між Споживачем та Постачальником. Один екземпляр цього акту звірки, у відповідності до пункту 7 Додатку № 2 до цього Договору, Споживач зобов'язаний повернути Постачальнику підписаним в термін 10 днів з дня отримання.

Позивачем зазначає, що Споживачем у лютому 2017, березні 2017, квітні 2017 та травні 2017 року використана електрична енергія в обсягах, що перевищують договірні величини.

У відповідності до додатку № 1 до Договору від 13.06.2008 договірні величини електроспоживання на 2017 рік становлять: з січня по березень 2017 - 575 кВт/год. та квітень - травень - 430 кВт/год.

При цьому, установами юстиції спожито в лютому - 1093 кВт/год., у березні - 578 кВт/год., у квітні - 998 кВт/год. та у травні - 836 кВт/год.

За таких обставин, Позивач просить стягнути за лютий 2017 року - перевищення на 518 кВт/год. на суму 964, 29 грн.; березень 2017 року - перевищення на 3 кВт/год. на суму 5,56 грн.; квітень 2017 року - перевищення на 568 кВт/год. на суму 1024, 16 грн.; травень 2017 року - перевищення на 406 кВт/год. на суму 734, 52 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи суд виходить з наступного.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання, енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк (дату).

Як вбачається з матеріалів справи, АК «Харківобленерго», як Постачальник, виконав свої зобовязання по Договору у повному обсязі, та здійснив у період з березня 2017 року по червень 2017 року станом на 01.07.2017 відпуск електричної енергії Споживачу у повному обсязі.

Ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 № 575/97-ВР передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною. Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до Порядку постачання електричної енергії споживачам від 16.06.2005 № 473 (далі - Порядок) встановлено порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії та потужності для споживачів, а саме: п. 7 передбачає - енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами).

Відповідно до абзацу 6 п. 4.2 «Правил» та п. 5.1 Договору між сторонами визначені договірні величини споживання електричної енергії (додаток 1).

У лютому 2017 року відповідно до додатка 1 встановлено договірну величину у розмірі 575 кВт/год.

Згідно зі звітом за березень 2017 р. Відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 1093 кВт/год.

Таким чином, Відповідач перевищив договірні величини споживання на 518 кВт/год. Так 1093 кВт/год. (фактично спожита кількість е/е) - 575 кВт/год. ( договірна величина е/е) = 518 кВт/год. (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 «Правил» Позивачем складене повідомлення від 10.03.2017 за № 2371 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за лютий 2017 р., яким до відома Відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 518 кВт/год., вартість якої складає 969,85 грн.

Як вказує Позивач, Відповідач частково оплатив заборгованість в сумі 5,56 грн. залишок боргу складає 964,29 грн.

У березні 2017 року відповідно до додатка 1 встановлено договірну величину у розмірі 575 кВт/год.

Згідно зі звітом за березень .2017 р. Відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 578 кВт/год.

Таким чином, Відповідач перевищив договірні величини споживання на 3 кВт/год. Так 578 кВт/год. (фактично спожита кількість е/е) - 575 кВт/год. ( договірна величина е/е) = 3 кВт/год. (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 «Правил» Позивачем складене повідомлення від 10.04.2017 за № 3316 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за березень 2017 р., яким до відома Відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 3 кВт/год., вартість якої складає 5,56 грн.

У квітні 2017 року відповідно до додатка 1 встановлено договірну величину у розмірі 430 кВт/год.

Згідно зі звітом за травень 2017 р. Відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 998 кВт/год.

Таким чином, Відповідач перевищив договірні величини споживання на 568 кВт/год. Так 998 кВт/год. (фактично спожита кількість е/е) - 430 кВт/год. ( договірна величина е/е) = 568 кВт/год. (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 «Правил» Позивачем складене повідомлення від 10.05.2017 за № 4162 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за квітень 2017 р., яким до відома Відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 568 кВт/год., вартість якої складає 1024,16 грн.

У травні 2017 року відповідно до додатка 1 встановлено договірну величину у розмірі 430 кВт/год.

Згідно зі звітом за травень 2017 Відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 836 кВт/год.

Таким чином, Відповідач перевищив договірні величини споживання на 406 кВт/год. Так 836 кВт/год. (фактично спожита кількість е/е) - 430 кВт/год. ( договірна величина е/е) = 406 кВт/год. (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 «Правил» Позивачем складене повідомлення від 12.06.2017 за № 5016 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за травень 2017 р., яким до відома Відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 406 кВт/год., вартість якої складає 734,52 грн.

В своїх запереченнях, Відповідач вказує на те, що заборгованість за актом приймання-передачі електричної енергії за лютий 2017 року у лютому 2017 року, відповідно до якого ним було використано 1093 кВт/год. на суму 2046,42 грн., була оплачена Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.04.2017 № 107, № 224 та № 409.

Заборгованість згідно актів приймання-передачі електричної енергії за березень, квітень та травень 2017 року, відповідно до яких протягом березня спожито 578 кВт/год. електроенергії на суму 1070,63 грн., протягом квітня - 998 к/Вт на суму 1799,49 грн. та травня - 736 к/Вт на суму 1512,45 грн., також сплачена з урахуванням перевищених величин, що підтверджується платіжними дорученнями від 26.04.2017 № 227, № 113, № 415; від 04.05.2017 № 286, № 143, № 558; від 01.06.2017 № 449, № 223 та 730.

Стосовно обставин, повідомлених Відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо відсутності заборгованості за перевищення величин споживання, суд зазачає наступне.

Як вбачається з наданих суду доказів, протягом спірного періоду Відповідачем дійсно було проведено часткове погашення заборгованості за спожиту електричну енергію, а саме : платіжними дорученнями № 103 від 15.03.2017, № 221 від 15.03.2017, № 29 від 15.03.2017, № 107 від від 27.04.2017, № 227 від 27.04.2017, № 415 від 27.04.2017, № 143 від 05.05.2017, № 286 від 05.05.2017, № 558 від 05.05.2017, № 223 від 02.06.2017, № 449 від 02.06.2017, № 730 від 02.06.2017.

У платіжних дорученнях Споживач чітко вказує «призначення платежу», тобто вищезазначеними платіжними дорученнями сплачено борг за електричну енергію, а не за ППЕ, як зазначає Відповідач.

Згідно Додатку № 2 до Договору № 17154 від 13.06.2008 п. 4.5 у платіжному дорученні Споживач чітко вказує в розділі призначення платежу: - за який вид нарахувань проводиться оплата, (види нарахувань вказані в п.4.1), а саме в п.4.1 зазначено: Оплата за такі види нарахувань, як, зокрема, плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання Постачальника у відповідному банку.

Відповідачем платіжним дорученням № 1 ВОQ56302 від 11.05.2017 сплачено заборгованість по ППЕ в сумі 5 грн. 56 коп., де чітко вказано призначення платежу, але ця сума не є предметом спору, що вказано в позові.

Таким чином, суд не приймає заперечення відповідача щодо відсутності у нього заборгованості перед Позивачем.

Посилання Відповідача про те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що Позивач підтверджує сплату рахунків за спожиту електричну енергію за період з березня 2017 по червень 2017 року в повному обсязі (арк. 4 позовної заяви), також не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи, що Відповідачем не надано суду належних доказів оплат за ППЕ, заборгованість перед АК Харківобленерго за ППЕ складає 2728,53 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за перевищення договірних величин в розмірі 2728,53 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 0,19 грн., інфляційних втрат в сумі 4,28 грн. та пені в сумі 1,65 грн., суд встановив зазначає наступне.

Позивач, посилаючись на приписи статті 625 ЦК України, просить стягнути з Відповідача 3 % річних за прострочення оплати за електричну енергію у розмірі 0,19 грн. інфляційних втрат - 4,28 грн. та пеню в сумі 1,65 грн.

В обґрунтування вказаних вимог посилається саме на те, що рахунки за спожиту електричну енергію за період з березня 2017 по червень 2017 сплачені Відповідачем з порушенням строків встановлених договором, (а саме протягом 10 днів з дня його отримання) а.с. 6, про, що надав розрахунок заборгованості з зазначеннями дат її виникнення та дат її оплати Відповідачем (а.с. 21).

Крім того, факт порушення строків оплат Відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме копіями рахунків та платіжних доручень, які були надані сторонами.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобовязання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, виконання своїх зобов'язань за договором, яке виконано боржником з порушенням строків, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на які заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період прострочення платежу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.5 цього Договору, з порушенням термінів визначених додатком № 2 Порядок розрахунків, споживач сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується Споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений додатком № 2 Порядок розрахунків, до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Отже, в зв'язку з тим, що рахунки за спожиту електричну енергію за період з березня 2017 по червень 2017 сплачені з порушенням строків встановлених договором, (а саме протягом 10 днів з дня його отримання), Відповідачу нараховані пеня в сумі 1,65 грн., 3% річних в сумі 0,19 грн., індекс інфляції в сумі 4,28 грн.

Водночас, суд зазначає, що визначення періоду на який нараховуються санкції, річні та інфляційні (а.с. 22, 23, 24) є правом Позивача, суд лише перевіряє вірність такого нарахування та вірність визначення періоду в межах передбачених законом.

Таким чином, за наявності встановленого факту несвоєчасної сплати відповідачем за надані позивачем послуги згідно Договору перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних та пені за допомогою програми ОСОБА_4, враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, Інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, нараховані за період, в який була наявна заборгованість у Відповідача, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 0,19 грн., інфляційних втрат в сумі 4,28 грн. та пені в сумі 1,65 грн., а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню, а заперечення Відповідача в цій частині є безпідставними.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ Ощадбанк, МФО 351823, код 00131954 - суму заборгованості за перевищення договірних величин в розмірі 2728,53 грн.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на п/р 5 в АТ «ОСОБА_5 Аваль», м. Києва, МФО 380805, код 00131954 - суму за індексом інфляції в розмірі 4,28 грн., пеню в розмірі 1,65 грн. та за 3 % річних в розмірі 0,19 грн.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на п/р 5 в АТ «ОСОБА_5 Аваль», м. Києва, МФО 380805, код 00131954 - 1600 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_1