ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 7/107"Б"
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В., Удовиченка О.С.
розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос"
на постанову та ухвалуРівненського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 Господарського суду Житомирської області від 29.05.2017
за заявоюПриватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос"
до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України
прозобов'язання змінити умови правочину
у справі Господарського суду № 7/107"Б" Житомирської області
за заявою Житомирської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області
до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос"
про визнання банкрутом
в судовому засіданні взяли участь представники:

Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос": адвокат Гуртовенко Р.М. (угода про надання правової допомоги від 08.02.2017),
Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України:Гуменюк С.В. (довіреність №74-832/0/2-17 від 01.07.2017), Макаров В.В. (довіреність №14-1820/0/2-16 від 13.12.2016),
Житомирської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області: Захарко Н.В. (довіреність №13/06-25-10 від 20.04.2017),
Генеральної прокуратури України:Клюге Л.М. (посвідчення №014652 від 17.01.2013).
В С Т А Н О В И В :

ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.06.2004 порушено провадження у справі № 7/107"Б" про банкрутство Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" (далі - боржника, ПП "ВКФ "Геліос") за заявою Житомирської ОДПІ (далі - ініціюючого кредитора) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011) (далі - Закон про банкрутство) (том 1, а.с. 1).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.07.2004, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26.10.2004, за результатами проведення підготовчого засідання визнано безспірними вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 1 003 206, 93 грн., розпорядником майна призначено Вербила Ю.В. (том 1, а.с. 81 - 82, 109а, 154 - 157); ухвалою місцевого господарського суду від 10.02.2005 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника (том 1, а.с. 166).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 18.02.2005 боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Вербила Ю.В. (том 1, а.с. 175).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.09.2013 залучено до участі у справі Адміністрацію Державної прикордонної служби України (том 14, а.с. 121 - 123).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013, яку залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014, затверджено мирову угоду від 26.12.2013, укладену між боржником і кредиторами та погоджену Адміністрацією Державної прикордонної служби України 27.12.2013; провадження у справі припинено (том 15, а.с. 160 - 165, том 16, а.с. 72 - 77, том 17, а.с. 63 - 69).

26.05.2017 ПП "ВКФ "Геліос" звернулося до місцевого господарського суду з позовною заявою про зобов'язання змінити умови правочину, в якій позивач просив зобов'язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України змінити шляхом підписання окремого правочину (договору) між Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України та Приватним ПП "ВКФ "Геліос" умови про розподіл часток в об'єкті будівництва за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20, замовником будівництва якого є Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, що визначені в пункті 3.12 Додатку №1 до Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 у справі №7/107"Б", встановивши розподіл часток між сторонами, відповідно до Договору про розподіл часток у редакції, запропонованій боржником у прохальній частині позовної заяви (вх. №02-20/268/17) При цьому позивач не просив розглянути даний спір позовного провадження в межах справи про банкрутство (том 18, а.с. 13 - 50).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.05.2017 (суддя Лозинська І.В.) відмовлено в прийнятті даної позовної заяви ПП "ВКФ "Геліос" до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов'язання Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України змінити шляхом підписання окремого правочину (договору) між Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України та ПП "ВКФ "Геліос" умови про розподіл часток в об'єкті будівництва за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20, замовником будівництва якого є Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, що визначені у пункті 3.12 Додатку №1 до мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 у справі №7/107"Б", встановивши розподіл часток між сторонами в редакції, запропонованій позивачем в Договорі про розподіл часток; матеріали позовної заяви разом з оригіналом квитанції №6 від 23.05.2017 повернено ПП "ВКФ "Геліос" (том 17, а.с. 193 - 194).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду про відмову у прийнятті до розгляду позовної заяви в межах справи №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу від 29.05.2017, а справу направити до місцевого господарського суду для розгляду по суті у позовному провадженні, мотивуючи порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало, на його думку, у позбавленні ПП "ВКФ "Геліос" права на судовий захист його порушених прав шляхом звернення до господарського суду з позовом до замовника будівництва про зобов'язання змінити умови укладеної в межах справи про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос" Мирової угоди шляхом укладення Договору про розподіл часток в об'єкті будівництва у зв'язку із суттєвою зміною конфігурації та площі об'єкта будівництва.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Саврій В.А., судді: Дужич С.П., Мамченко Ю.А.) апеляційну скаргу ПП "ВКФ "Геліос" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 29.05.2017 у справі №7/107"Б" - без змін (том 18, а.с. 91 - 93).

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 03.07.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 29.05.2017 про відмову у прийнятті позовної заяви, а позовну заяву направити до місцевого господарського суду для розгляду по суті, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статей 9, 124 Конституції України, статей 202, 611, 626, 651, 652 Цивільного кодексу України, статей 35, 38, 39 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник зазначив, що відмовляючи у прийнятті позовної заяви, суди не з'ясували підстав та предмета позову, у зв'язку з чим дійшли помилкового висновку про пред'явлення ПП "ВКФ "Геліос" позовних вимог до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов'язання змінити умови правочину (мирової угоди), як боржником, в межах справи №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", провадження у якій припинено ухвалою місцевого господарського суду від 31.12.2013 у зв'язку із затвердженням Мирової угоди між боржником та кредиторами. При цьому, ПП "ВКФ "Геліос" доводить, що звертаючись до місцевого господарського суду з позовними вимогами, воно мало на меті захистити свої порушені права та інтереси при розгляді судом його вимог в порядку позовного провадження, а не в межах провадження у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос". Також, скаржник доводить безпідставність посилання судів на положення статті 39 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 про правові наслідки невиконання боржником умов мирової угоди та підстави для визнання укладеної в процедурі банкрутства мирової угоди недійсною чи її розірвання, оскільки у позовній заяві ПП "ВКФ "Геліос" зазначило про цивільно-правові підстави для зміни умов Мирової угоди в частині розподілу часток в об'єкті будівництва із відповідачем як замовником будівництва. Відтак, за твердженням позивача, судами порушено норми ГПК України щодо підвідомчості спорів про зміну умов господарського договору господарським судам та позбавлено його права на судовий захист порушених прав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 03.07.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 29.05.2017 на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представників ПП "ВКФ "Геліос" - адвоката Гуртовенка Р.М., Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України - Гуменюка С.В. та Макарова В.В., Житомирської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області - Захарко Н.В. та прокурора Генеральної прокуратури України Клюге Л.М., дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Положеннями статті 41 ГПК України передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статей 35, 37 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, мирова угода у справі про банкрутство є домовленістю між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство.

Отже, ухвала суду про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та кредиторами у справі про банкрутство, є за своєю правовою природою судовим рішенням, яким завершується провадження у справі про банкрутство у зв'язку з відновленням платоспроможності боржника, що виключає в подальшому можливість вирішення господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство такого боржника інших спорів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою місцевого господарського суду від 22.06.2004 порушено провадження у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос" за заявою ініціюючого кредитора за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013; постановою місцевого господарського суду від 18.02.2005 боржника визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру (том 1, а.с. 1, 175).

Отже, в процедурі банкрутства ПП "ВКФ "Геліос" застосовувалися положення Закону про банкрутство в редакції Закону України №2343-ХІІ до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011, чинним з 19.01.2013.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою місцевого господарського суду від 31.12.2013, залишеною без змін постановою апеляційного суду від 02.07.2014 та постановою касаційного суду від 02.12.2014, затверджено мирову угоду від 26.12.2013, укладену між боржником і кредиторами та погоджену Адміністрацією Державної прикордонної служби України 27.12.2013; провадження у справі припинено (том 15, а.с. 160 - 165, том 16, а.с. 72 - 77, том 17, а.с. 63 - 69).

Матеріалами справи підтверджуються та судами встановлено обставини звернення 26.05.2017 ПП "ВКФ "Геліос" до місцевого господарського суду з позовною заявою про зобов'язання змінити умови правочину, в якій позивач просив зобов'язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України змінити шляхом підписання окремого правочину (договору) між Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України та Приватним ПП "ВКФ "Геліос" умови про розподіл часток в об'єкті будівництва за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20, замовником будівництва якого є Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, що визначені в пункті 3.12 Додатку №1 до Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 у справі №7/107"Б", встановивши розподіл часток між сторонами, відповідно до Договору про розподіл часток у редакції, запропонованій боржником у прохальній частині позовної заяви (том 18, а.с. 13 - 50).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на даний час відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні Мирової угоди, затвердженої ухвалою місцевого господарського суду від 31.12.2013 у справі №7/107"Б", так як суттєво змінилася конфігурація та площа об'єкта будівництва, замовником якого є відповідач.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви до розгляду в межах справи №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос", місцевий господарський суд виходив з того, що положеннями статті 39 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 передбачено виключні підстави для поновлення провадження у справі про банкрутство після його припинення у зв'язку із затвердженням мирової угоди, серед яких відсутня така підстава як заявлення боржником вимоги про зміну умов мирової угоди у зв'язку з істотною зміною обставин, що існували на момент її укладення у справі про банкрутство.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції за змістом ухвали від 29.05.2017 та зазначив, що позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір про зміну умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 у справі №7/107"Б", саме в межах справи №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос" з огляду на обставини її укладення між боржником та кредиторами та затвердження господарським судом у справі №7/107"Б" про банкрутство ПП "ВКФ "Геліос".

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, вважає, що вони зроблені з порушенням положень статей 43, 101 ГПК України з огляду на таке

Положеннями статті 1 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ підприємств, установ та організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, пред'явлення позову є процесуальною формою реалізації позивачем права на захист своїх порушених чи оспорюваних прав, що здійснюється позивачем на власний розсуд із зазначенням відповідачем особи, яка такі права порушила чи оспорює.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до місцевого господарського суду з позовною заявою про зобов'язання змінити умови правочину, позивач - ПП "ВКФ "Геліос" зазначив відповідачем Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України та визначив предметом спору укладення сторонами Договору про розподіл часток в об'єкті будівництва за адресою: м. Житомир, вул. Народицька, 20, замовником будівництва якого є відповідач, що визначені в пункті 3.12 Додатку №1 до Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.12.2013 у справі №7/107"Б", з цивільно-правових підстав (істотна зміна обставин, що існували при укладенні Мирової угоди у справі про банкрутство позивача) (том 18, а.с. 13 - 50).

У судовому засіданні Вищого господарського суду України від 24.10.2017 представник ПП "ВКФ "Геліос" - адвокат Гуртовенко Р.М. підтвердив, що звертаючись до місцевого господарського суду з позовом до Державної прикордонної служби України, ПП "ВКФ "Геліос" мало на меті захистити свої, на його думку, порушені права та інтереси при розгляді господарським судом його вимог в порядку позовного провадження, а не в межах провадження у справі №7/107"Б" про банкрутство, яке здійснювалося щодо боржника - ПП "ВКФ "Геліос" та було припинено ухвалою місцевого господарського суду від 31.12.2013 у зв'язку із затвердженням мирової угоди.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій в порушення вимог 41, 43, 101 ГПК України щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи у належній формі судового процесу відмовили позивачу у прийнятті до розгляду в межах справи про банкрутство його позовної заяви про зміну умов мирової угоди, тоді як її було заявлено до розгляду в окремому позовному провадженні із зазначенням іншою стороною спору відповідача, що свідчить про ухилення судів від виконання обов'язку щодо здійснення правосуддя та про позбавлення права позивача на судовий захист його порушених прав.

В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії"). Відтак, рішення судів, прийняті з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням фактичних обставин справи, які є предметом спору, не можуть вважатися такими, що відповідають вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

З огляду на таке, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанову апеляційного суду від 03.07.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 29.05.2017 у справі №7/107"Б" необхідно скасувати, а позовну заяву Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" про зобов'язання змінити умови правочину передати до Господарського суду Житомирської області для розгляду у позовному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" задовольнити.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 29.05.2017 у справі №7/107"Б" скасувати.

Позовну заяву Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Геліос" про зобов'язання змінити умови правочину передати до Господарського суду Житомирської області для розгляду.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

О.С. Удовиченко