ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 жовтня 2017 р. Справа № 918/605/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення вартості не облікованої електроенергії в сумі 54256,25 грн.

В засіданні приймали участь:

від позивача: представник Піхоцький А.Л.;

від відповідача: не з'явився.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (надалі - Позивач або ПрАТ "Рівнеобленерго") звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі - Відповідач або ФОП ОСОБА_2) в якому просить стягнути з останнього вартість не облікованої електроенергії в сумі 54 256,25 грн.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що відповідачем, при користуванні електричною енергією, було порушено п. 6.40., п. 1.3., п. 5.1. п. 5.4., Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), а саме, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника, виявлено накид на ПЛ-0,4 кв Ф "ОСОБА_3" Товариства, який прокладено під землею до майданчика клубу "ІНФОРМАЦІЯ_1", про що складено відповідний Акт № R 007068 від 08.09.2016 року. Згідно Протоколу № 33 від 07.06.2017 року Відповідачу було нараховано до сплати 54 256,25 грн. вартості не облікованої електроенергії, яку останній не сплатив. Відтак, ПрАТ "Рівнеобленерго" просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 вартість не облікованої електроенергії в сумі 54 256,25 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 17.10.2017 року підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 17.10.2017 повторно не з'явився, відзиву на позов не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 976, яке наявне в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору та можливість здійснювати розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

08.09.2016 р. уповноваженими представниками ПАТ "Рівнеобленерго" під час перевірки Пейнтбольного майданчика клубу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, зафіксовано порушення п. 6.40., п. 1.3., п. 5.1. п. 5.4. ПКЕЕ, а саме, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника, виявлено накид на ПЛ-0,4 кв Ф "ОСОБА_3" Товариства, який прокладено під землею до майданчика клубу "ІНФОРМАЦІЯ_1", про що був складений відповідний Акт про порушення № R 007068 (далі - Акт) (а.с. 10-11).

07.06.2017 р. відбулось засідання комісії по розгляду Акту про порушення ПКЕЕ № R 007068 від 08.09.2016 р.

Так, за результатами розгляду Акту про порушення ПКЕЕ № R 007068 від 08.09.2016 р., комісією ПАТ "Рівнеобленерго" було прийнято рішення, оформлене Протоколом № 33 від 07.06.2017 р., яким вирішено провести нарахування ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) по пропускній здатності мережі, за період з 09.09.2015 р. по 08.09.2016 р., згідно п. 2.1 п.п. 5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Обсяг не облікованої електроенергії становить: 27 828 кВт*год, вартість не облікованої електроенергії становить: 54 256,25 грн. (а.с. 14).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" (далі - ЗУ "Про електроенергетику") споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку, а також уповноважених осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, для здійснення державного енергетичного нагляду (контролю) за дотриманням вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії в порядку, визначеному Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі перешкоджання доступу зазначених представників та уповноважених осіб до енергетичних установок споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність (ст. 27 Закону України "Про електроенергетику").

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року № 28, (далі - ПКЕЕ) ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Користування електричною енергією - споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності. Споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору (абз. 40 та абз. 78 пункту 1.2 ПКЕЕ).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що:

1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

3. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Таким чином, з огляду на вищезазначені норми, правовідносин з постачання електричної енергії виникають між постачальником електричної енергії та її споживачем.

В той же час Позивачем не доведене належними та допустимими доказами того, що в даному випадку Відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії відносно об"єкта на якому виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника.

Зокрема, на вимогу суду Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що об'єкт - Пейнтбольний майданчик клубу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1 чи електроустановки, струмоприймачі та електропроводки, на яких виявлено самовільне підключення до електричної мережі електропостачальника належать саме Відповідачу - Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 чи перебувають в його користуванні.

Саме по собі складення електропостачальником Акту про порушення правил користування електричною енергією та розгляд його Комісією, без належного встановлення особи, яка споживає (споживала) електроенергію, не є безумовною підставою для покладення відповідальності за порушення ПКЕЕ на особу, зазначену в Акті.

Як уже було зазначено вище зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однак Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що між ним та Відповідачем виникли зобов"язання у правовідносинах по постачанню електричної енергії.

Крім того суд зазначає, що відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України:

1. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

2. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

3. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов'язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов'язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Статтею 218 цього ж Кодексу встановлено, що:

1. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

2. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Позивач, всупереч наведеним нормам, не довів того, що саме Відповідач вчинив правопорушення у сфері господарювання, а саме здійснив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника, об'єкту - Пейнтбольний майданчик клубу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 4-7 цього ж Кодексу судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ж до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені ПрАТ "Рівнеобленерго" в позовній заяві, а саме те, що ФОП ОСОБА_2 споживав електроенергію з порушенням ПКЕЕ, є не обґрунтованими, безпідставними, не доведеними належними доказами, а відтак позов останнього не підлягає задоволенню.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на Позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано "19" жовтня 2017 року.

Суддя Марач В.В.