Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

?19? жовтня 2017 року справа № 927/930/17

Позивач: Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради

17500, м. Прилуки, вул.. Садова,104

Відповідач: Прилуцький агротехнічний коледж

17500, м. Прилуки, вул.. Київська,178

Про стягнення 145955,61 грн.

Суддя Н.О.Скорик

Представники сторін:

Від позивача : ОСОБА_1 дов. № 48 від 13.01.2017

Від відповідача : не зявився

Суть спору:

Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради подано позов до Прилуцького агротехнічного коледжу про стягнення 121404,44 грн. заборгованості за надані комунальні послуги згідно договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 166 від 26.04.2011, 16368,72 грн. пені, 6300,35 грн. інфляційних, 1882,10 грн. 3% річних.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції № 552.

Від відповідача 17.10.2017 на поштову та електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до поданого відзиву відповідач проти суми заборгованості за надані комунальні послуги в розмірі 121404,44 грн., 6300 інфляційних та 1882,10 грн. 3% річних не заперечує.

Проти нарахування пені відповідач заперечив, посилаючись на те, що останні є незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству, оскільки можливі збитки позивача від несвоєчасної сплати коштів компенсуються інфляційними та 3% річних. Також відповідач посилається на незначний період прострочення, часткову оплату вартості комунальних платежів, майновий стан відповідача, який є бюджетною установою та на те, що штрафні санкції не передбачені в кошторисі. Крім того, відповідач зазначає, що заборгованість виникла внаслідок недостатнього фінансування та нескоординованих кошторисних призначень на 2017 рік.

Відповідач в відзиві на позов заявив клопотання про зменшення розміру пені на 99%.

Представник позивача проти клопотання заперечив.

19.10.2017 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання № 674 від 18.10.2017 про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечив.

Суд клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності представника задовольнив.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

Встановив:

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

26.04.2011 між Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (далі - позивач) та Прилуцьким агротехнічним коледжем (далі - відповідач) укладено договір № 166 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до умов якого виконавець (позивач) зобовязувався надати абоненту (відповідачу) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії , постачання гарячої води (при технічній можливості) та холодної води і водовідведення, а абонент (відповідач) зобовязувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до розділу 4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунки за послуги абонентом здійснюються: - розрахунок за отримані послуги проводиться абонентом в термін не пізніше останнього розрахункового дня місяця. У разі неотримання рахунка до 20-го числа місяця розрахункового періоду абонент повинен звернутися в абонвідділ (бухгалтерію) виконавця для отримання інформації про належну до оплати суму. Неотримання рахунку не звільняє абонента від своєчасної оплати (п. 4.1. договору).

Відповідно до виставлених позивачем рахунків (а.с25-40) позивачем надавались, а відповідачем отримувались послуги з централізованого теплопостачання за адресами: м. Прилуки, вул.. Садова,60, м. Прилуки, вул.. Миколаївська,139 в період з січня 2017 по квітень 2017, включно. Вартість послуг за вказаний період становила 129113,90 грн. При цьому, згідно наданих письмових пояснень представника позивача, в лютому місяці 2017 було виконано перерахунок вартості теплової енергії, а саме знято нарахування, виконанні по нормі та проведено нарахування згідно теплового лічильника (сума нарахувань за січень 2017 зменшилась).

Згідно поданого позивачем розрахунку та платіжних доручень, наданих відповідачем № 90 від 28.02.2017 на суму 1617,80 грн, №89 від 28.02.2017 на суму 6091,66 грн відповідачем частково сплачена вартість теплової енергії в сумі 7709,46 грн.

Таким чином, вартість неоплаченої теплової енергії становить 121404,44 грн., яку і предявлено позивачем до стягнення.

На момент винесення рішення судом відповідач не надав доказів сплати заборгованості, суму заборгованості визнав.

Відповідно до ст.. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення 6300,35 грн. інфляційних за період прострочення виконання грошового зобовязання за період з 01.02.2017 по 31.07.2017, включно та 1882,10 грн.3% річних за період прострочення виконання грошового зобовязання за період з 02.02.2017 по 28.08.2017, включно.

Відповідач доказів сплати даних сум нарахувань не надав, зазначені суми визнав.

Судом, при дослідженні доказів і перевірці нарахувань встановлено, що сума інфляційних за заявлений позивачем період становить 6616,37 грн., але, оскільки позивачем предявлено і підтримано в судовому засіданні вимоги в частині стягнення інфляційних в сумі 6300,35 грн., останні підлягають задоволенню і стягненню з відповідача в розмірі 6300,35 грн.

При розрахунку 3% річних позивачем невірно визначена загальна кількість днів прострочення, а саме, замість 208 днів, річні нараховані за 229 днів.

За таких обставин, за період прострочення виконання грошового зобовязання з 02.02.2017 по 28.08.2017 сума річних становить 1691,47 грн.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 1691,47 грн.

Враховуючи визнання відповідачем позову в частині боргу, річних і інфляційних на підставі ст.. 78 Господарського процесуального кодексу України, позовні вимоги позивача про стягнення 121404,44 грн. боргу, 6300,35 грн. інфляційних підлягають задоволенню в повному обсязі, в частині 3% річних частковому в сумі 1691,47 грн.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 7.2. договору сторони встановили, що в разі несвоєчасної оплати у строк, зазначений у розділі 4 даного договору, абонент сплачує на користь виконавця, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, в який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, заборгованість сплачується з врахуванням офіційно встановленого індексу інфляції відповідно до чинного цивільного законодавства України.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення 16368,72 грн. пені за прострочку виконання грошового зобовязання в період з 02.02.2017 по 28.08.2017.

Оскільки позивачем при здійсненні розрахунку невірно визначена кількість днів нарахування, сума пені в розрахунку за вказаний період складає 14888,89 грн. Згідно поданого позивачем розрахунку і визначених ним календарних періодів нарахування, загальна кількість днів фактично складає 208, замість 229.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України також визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приймаючи до уваги доводи відповідача, що поставка теплової енергії здійснювалась для потреб неприбуткової організації, а також те, що нараховані позивачем інфляційні втрати та три відсотки річних, які суд визнав обґрунтованими до стягнення, частково компенсують збитки позивача у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, суд доходить висновку за можливе зменшити розмір пені заявленої позивачем до стягнення на 80% керуючись нормами ст.83 п.3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України. За таких обставин,клопотання відповідача про зменшення пені підлягає частковому задоволенню, пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 2977,78 грн.

Відповідачем подано заяву про відстрочку виконання рішення. Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що сплата боргу без відстрочення унеможливить виплату заробітної плати працівникам коледжу, оплати інших комунальних послуг, а також зробить неможливою підготовку закладу до нового опалювального сезону. При цьому, відповідач не визначив період відстрочення виконання рішення та суми, а зазначив тільки про відстрочення рішення відповідно до бюджетних асигнувань на рахунок коледжу.

Представник позивача в судовому засіданні проти заяви клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення заперечив,оскільки в клопотанні не зазначено строку відстрочення, виняткових обставин, терміну бюджетних асигнувань та часу можливої оплати.

Враховуючи вищевикладене, судом клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення відхилено.

Крім того, пунктом 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам гідно ст.. 49 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 526,546,549,551,901,903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49,78,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ПРИЛУЦЬКОГО АГРОТЕХНІЧНОГО КОЛЕДЖУ, м. Прилуки, . Київська,178, код 00729149 на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПРИЛУКИТЕПЛОВОДОПОСТАЧАННЯ» ПРИЛУЦЬКОЇ ОСОБА_2, м. Прилуки, вул. Садова,104, код 32863684, 121404,44 грн. боргу, 1691,47 грн. річних, 6300,35 грн. інфляційних, 2977,78 грн. пені,2164,28 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 23.10.2017

Суддя Н.О. Скорик