ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2017 р.Справа № 924/858/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Потічок", м. Снятин, Івано-Франківська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро МКС", с. Коричинці, Деражнянського району

про стягнення 91460,00 грн. - основного боргу, 129,00 грн. - пені, 774,00 грн. - 3% річних, 1649,21 грн. - інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 91460,00 грн. - основного боргу, 129,00 грн. - пені, 774,00 грн. - 3% річних, 1649,21 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання договору купівлі-продажу №02/09-2016 від 02.09.2016р. щодо розрахунку за придбаний у ТОВ "Терра-Потічок" товар - сільськогосподарської культури сою у розмірі 91460,00 грн. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань по договору купівлі-продажу №02/09-2016 від 02.09.2016р. нарахував на заборгованість 129,00 грн. пені, 774,00 грн. 3% річних, 1649,21 грн. інфляційних втрат.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі та наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, письмовий відзив на позов не подав. Повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, йому направлено ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи за адресою, яка згідно витягу з ЄДР є його реєстраційною адресою. Повідомлення ж за реєстраційною адресою, відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є належним повідомленням про розгляд справи в суді.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

02.09.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Терра-Потічок" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агро МКС" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець передає покупцю сою (товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості 14950 тонн; ціна за одну тонну: 10800,00 грн. в т.ч. ПДВ (п. 1.1, 1.1.3-1.1.4 договору).

Відповідно до п. 3 договору покупець оплачує товар у національній валюті України шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

У випадку невиконання чи неналежного виконання умов даного договору винна сторона відшкодовує іншій стороні понесені у зв'язку з цим збитки, а саме сплачує на користь постраждалої сторони пеню в розмірі 0,1% від розміру та вартості понесених збитків (п.4 договору).

17.10.2016р. укладено додаткову угоду №1 до договору №02/09-2016 купівлі-продажу від 02.09.2016р, згідно якої предмет договору викладено в наступній редакції: "1.3 Відповідно до даного договору поставка та оплата за товар відбуватиметься наступним чином:

1.3.1. Перша частина товару у кількості 6,4815 тонни, продавець продає, а покупець зобов'язується прийняти її в рахунок погашення заборгованості продавця перед покупцем у розмірі 70000,00 грн. за раніше укладеним договором №13 про надання засновником поворотної фінансової допомоги від 15.09.2015 року та додатковою угодою №1 від 12.09.2016 року.

1.3.2. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту отримання товару. Після отримання товару покупець не буде мати ніяких претензій до продавця щодо зобов'язань передбаченими умовами договору №13 про надання засновником поворотної фінансової допомоги від 15.09.2015 року та додатковою угодою №1 від 12.09.2016 року.

1.3.3. Друга частина товару у кількості 8,4685 тонни, продавець продає, а покупець зобов'язується прийняти її та оплатити товар у розмірі 91460,00 коп.

1.3.4. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту зарахування грошових коштів на рахунок продавця.

1.3.5. У випадку отримання товару без попереднього зарахування грошових коштів на рахунок продавця, - покупець зобов'язаний перерахувати кошти на рахунок продавця до 31 травня 2017 року".

Також, вказаною додатковою угодою внесено зміни до п. 4.1 розділу 4 договору "відповідальність сторін" та викладено в новій редакції: "4.1 У випадку невиконання чи неналежного виконання умов даного договору винна сторона зобов'язана сплатити щомісячно 0.5% від суми боргу постраждалій стороні".

Вказана угода підписана обома сторонами та скріплена їх печатками.

Продавець поставив покупцю товар (сою) у кількості 14,950 тонн на суму 161460,00 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними №99 від 17.10.2016р. (на 6,4815 тонн сої), №100 від 17.10.2016р. (на 8,4685 тонн сої), та видатковою накладною №20 від 17.10.2017р.

Господарська операція відображена у податковій накладній №19 від 17.10.2016р.

17.10.2016р. між позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 15.09.2015р. - 17.10.2016р., відповідно до якого борг відповідача станом на 17.10.2016р. становив 91460,00 грн.

07.06.2017р. та 14.07.2017р. позивач направляв на адресу відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар в розмірі 91460,00 грн. Однак, вимоги виконано не було.

За порушення строків оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу від 02.09.2016р. №02/09-2016 та додаткової угоди №1 до договору позивач, з посиланням на п. 4.1 договору, нарахував відповідачу пеню в сумі 129,00 грн. (з 01.06.2017р. по 12.09.2017р. (103 дні). Також, позивач заявив до стягнення 774,00 грн. - 3% річних (за період з 01.06.2017р. по 12.09.2017р.) та 1649,21 грн. - інфляційних втрат (за червень - липень 2017 року)

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Укладений у даній справі правочин, з якого виникли взаємні права та обов'язки, за своїм змістом і правовою природою підпадає під правове регулювання глави 54 ЦК України "Купівля-продаж" (ст. ст. 655 - 712).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За вимогами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Зі змісту умов укладеного договору купівлі-продажу, в редакції додаткової угоди, вбачається, що продавець, яким виступає позивач, зобов'язався продати товар, а покупець, яким виступає відповідач, зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість. При цьому, сторони узгодили, що перша частина товару, яка буде поставлена позивачем, відповідачем приймається в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем за раніше укладеним договором про надання поворотної фінансової допомоги. Натомість, другу частину товару, яку позивач зобов'язався поставити відповідачу, відповідач мав оплатити у строк, встановлений договором.

Факт належного виконання позивачем умов договору в частині поставки відповідачу товару у кількості та вартістю, що була погоджена сторонами, підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними та видатковою накладною. Господарські операції за договором купівлі-продажу внесено позивачем до податкової накладної. У той час, як матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов договору в частині повної оплати поставленого товару. Факт наявності боргу у відповідача документально підтверджений, про його наявність свідчить також оформлений сторонами акт звірки взаєморозрахунків.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 91460,00 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У договорі купівлі-продажу сторони передбачили відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов договору у вигляді сплати пені, встановивши її розмір 0,1%. У подальшому, в додатковій угоді пункт про можливість нарахування пені сторони змінили, встановивши інший розмір нарахувань - 0,5%.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд погоджується із заявленим до стягнення розміром, оскільки пеня не перевищує встановленої Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" подвійної облікової ставки НБУ, та період на який нарахована пеня не перевищує шестимісячного строку від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

У застосуванні індексації враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд погоджується з нарахуваннями позивача.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Потічок", м. Снятин, Івано-Франківська область до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро МКС", с. Коричинці, Деражнянського району про стягнення 91460,00 грн. - основного боргу, 129,00 грн. - пені, 774,00 грн. - 3% річних, 1649,21 грн. - інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро МКС" (Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці, вул. Незалежності, 1; код 39987944) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Потічок" (Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Трудова, 50, корпус Б; код 37322025) 91460,00 грн. (дев'яносто одну тисячу чотириста шістдесят гривень 00 коп.) - основного боргу, 129,00 грн. (сто двадцять дев'ять гривень 00 коп.) - пені, 774,00 грн. (сімсот сімдесят чотири гривні 00 коп.) - 3% річних, 1649,21 грн. (одну тисячу шістсот сорок дев'ять гривень 21 коп.) - інфляційних втрат, 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 4 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу рекомендованим з повідомленням на адресу: 78300, Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Трудова, 50, корпус Б,

3 - представнику позивача - ОСОБА_1 рекомендованим з повідомленням на адресу: Івано-Франківська область, м. Снятин, вул. Широка, 1 "Г",

4 - відповідачу рекомендованим з повідомленням на адресу: 32225, Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці, вул. Незалежності, 1).