РІШЕННЯ

11.10.2017Справа №910/16475/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/16475/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Плюс», м. Київ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

про стягнення 15 721,40 грн.,

за участю представників:

позивача - Бурдейної Н.В. (довіреність від 24.05.2017 №б/н);

відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТС Плюс» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємець): 10 857,70 грн. заборгованості, яка утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 15.05.2016 №468КХ (далі - Договір); 719,13 грн. 3% річних; 887,26 грн. пені; 3 257,31 грн. штрафу, а всього 15 721,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.10.2017.

Позивач 09.10.2017 подав суду документи, підготовлені на виконанням вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 11.10.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалу Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, який повернуто з адреси Підприємця з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.05.2016 Товариством (продавець) і Підприємцем (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- продавець передає у власність, а покупець приймає та оплачує товар на умовах, визначених у Договорі (пункт 1.1 Договору);

- ціни на товар встановлюються продавцем в прайс-листі (не є додатком до Договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних (пункт 2.1 Договору);

- покупець здійснює розрахунки за товар на умовах, визначених сторонами у додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору (пункт 4.1 Договору);

- у разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки (пункт 7.1 Договору);

- у випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше ніж на 60 календарних днів вважається, що покупець необґрунтовано відмовився від оплати товару та зобов'язаний сплатити на користь продавця, крім установленої Договором пені (пункт 7.1 Договору), штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та не оплаченого в строк товару (пункт 7.4 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року; якщо по закінченню строку дії Договору жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати Договір, останній вважається кожен раз продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах (пункт 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме: від позивача - заступником директора Венгловським Є.Є., який діяв на підставі довіреності від 03.03.2014 №б/н, та від відповідача - особисто Підприємцем, яка діяла на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, сторонами підписано додаток від 15.05.2016 №1 до Договору, за умовами пункт 2 якого покупець здійснює розрахунки за товар, отриманий відповідно до Договору, протягом 21 календарного дня.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 22 932,07 грн., що підтверджується видатковими накладними від 10.02.2017 №393508 на суму 17 120,06 грн., від 21.02.2017 №422314 на суму 2 567,74 грн., від 02.03.2017 №449931 на суму 3 244,27 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 11.09.2017 відповідачем було сплачено позивачу за вказаними накладними 12 074,40 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 857,70 грн.

Отже, позивач належним чином виконав умови Договору та здійснив поставку товару, що підтверджується документами, долученими до справи.

Відповідач же в свою чергу за поставлений товар не розрахувався.

За таких обставин позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 10 857,70 грн. є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню.

Крім суми основної заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача 719,13 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він правильний, а тому стягненню з відповідача підлягає 719,13 грн. 3% річних.

Що ж до стягнення 887,26 грн. пені і 3 257,31 грн. штрафу, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з пунктом 7.1 Договору у разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Відповідно до пункту 7.4 Договору у випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше ніж на 60 календарних днів вважається, що покупець необґрунтовано відмовився від оплати товару та зобов'язаний сплатити на користь продавця, крім установленої Договором пені (пункт 7.1 Договору), штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та не оплаченого в строк товару.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені і періодів її нарахування, а також розрахунок суми штрафу, суд дійшов висновку про те, що вони правильні, у зв'язку з чим стягненню з відповідача підлягає 887,26 грн. пені і 3 257,31 грн. штрафу.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04071, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Плюс» (03115, м. Київ, вул. Миколи Краснова, 27; ідентифікаційний код 36264680): 10 857 (десять тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 70 коп. заборгованості; 719 (сімсот дев'ятнадцять) грн. 13 коп. 3% річних; 887 (вісімсот вісімдесят сім) грн. 26 коп. пені; 3 257 (три тисячі двісті п'ятдесят сім) грн. 31 коп. штрафу і 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Згідно з частиною п'ятою статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 19.10.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук