ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 916/1999/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Е 100 УА

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одеський кабельний завод „Одескабель

про стягнення 22851,79грн.

Суддя: Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 07.07.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності

В судовому засіданні 17.10.2017р. приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 07.07.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності

Суть спору: про стягнення з ПАТ „Одеський кабельний завод „Одескабель на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Е 100 УА 18063,28грн. заборгованості, 2262,41грн. відсотків, 2626,10грн. втрат від інфляції.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в їх обґрунтування зазначає, що між ТОВ „Е 100 УА та ПАТ „Одескабель було укладено договір №КОМ-15534/16 від 11.03.2016р., за яким ТОВ „Е 100 УА зобовязався за дорученням ПАТ „Одескабель, за винагороду, від свого імені, але за рахунок ПАТ організувати придбання останнім в Е 100 Baltia OЬ та Е 100 Polska Sp. z o. o, товарів та/або послуг в торговельних точках мережі станцій для забезпечення обслуговування автотранспортних засобів ПАТ „Одескабель за межами митної території України. Позивачем умови договору №КОМ-15534/16 від 11.03.2016р. були виконанні на суму 168157,06грн., про що сторонами складено акти та звіт комісіонера. На оплату власних послуг позивач виставив відповідачу рахунки, за якими відповідачем здійснено часткову оплату на загальну суму 150093,78грн., у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість в сумі 18063,28грн.

З приводу заперечень відповідача щодо здійснення транзакцій 04.08.2016р. по картці №155340022, 02.07.2016р. по картці №155340089, так як автомобіль НОМЕР_1, закріплений за карткою №155340089, на дату вчинення транзакції не знаходився на території її здійснення, позивач зазначає, що картки були фактично передані відповідачу разом із пін-кодами до них, останній про їх втрату або крадіжку позивача не повідомляв та мав забезпечити їх використання уповноваженими особами. Крім того, позивач вказує, що застосування паливних карток №№155340022, 155340089 мало місце на автоматичній АЗС, де відсутній оператор та паспортні дані предявника, реєстраційний номер машини ніким не звіряється і в систему не вноситься. Предявник карти повинен самостійно вставити картку в картоприймач на колонці АЗС та ввести пін-код, у звязку з чим проведення такої транзакції підтверджується чеком та скриншотом з програмної бази процесингу, що не містить підпису водія транспортного засобу. Позивач вказує, що підтвердити фактичне отримання пального на АЗС не має можливості, так як відеофайли зберігаються протягом двох тижнів.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 07.09.2017р. за вх.№19222/17, письмові пояснення від 17.10.2017р. за вх.№22014/17, в яких вказує, що не заперечує проти жодної трансакції, які були ним прийняті та оплачені, у звязку із реальним їх чиненням, але заперечує проти вимог позивача оплатити трансакції від 02.07.2016р. та від 04.08.2016р., так як не придбавало та не споживало пальне у Республіці Болгарія та Нідерландах за допомогою паливних карток №№155340089, 155340022, оскільки водії, яким були передані картки в названі дати перебували поза межами Болгарії та Нідерландів. Між тим відповідач не вбачає можливості передачі картки №155340089 водієм ОСОБА_3 третім особам, так як він 02.07.2016р. перебував у Республіці Білорусь, а 03.07.2017р. повернув картку начальнику транспортної служби ПАТ „Одескабель. Одночасно, відповідач наголошує на тому, що транспортний засіб, за яким була закріплена картка №155340022, був відчужений 07.07.2016р., тобто, майже за місяць до вчинення трансакції, а картка системи Е100 після продажу вказаного ТЗ була повернута начальнику ТЕС ПАТ „Одескабель та в подальшому не використовувалась, знаходилась в сейфі начальника ТЕС, отже перебувала в Україні. Як вказує відповідач, він у телефонному режимі та за допомогою електронного листування одразу ж після спірних трансакцій, 04.07.2016р. та 09.08.2016р. звертався до позивача з проханням надати відеофайли, але таке прохання задоволено не було. На думку відповідача, твердження позивача щодо двотижневого терміну зберігання відеоматеріалів документально не підтверджене.

Відповідач зазначає, що факт відображення спірних трансакцій у звітах комісіонера можливий у звязку із технічним збоєм роботи системи Е100 або дією злочинців, які, імовірно, маючи достатній рівень знань у сфері виготовлення подібних карток та будучи обізнаними із роботою вказаної системи могли виготовити дублікати карток та використовувати їх у своїх злочинних цілях.

Клопотання позивача від 07.09.2017р. за вх.№19297/17, від 02.10.2017р. за вх.№20958/17, від 17.10.2017р. за вх.№22091/17 про долучення документів до справи були судом задоволені.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

11.03.2016р. між ТОВ „Е100 УА (комісіонер) та ПАТ „Одеський кабельний завод „Одескабель (комітент) було укладено договір №КОМ-1553/16, відповідно до умов якого комісіонер за дорученням комітента, за винагороду, від свого імені, але за рахунок комітента організовує придбання комітентом в Е 100 Вaltia OЬ та Е 100 Polska Sp. z o. o. товарів та послуг в торговельних точках мережі станцій для забезпечення обслуговування автотранспортних засобів комітента за межами митної території України (п.1.1. §1 договору).

У п.1 преамбули договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. визначено, що система Е 100 усі субєкти господарювання: учасники системи, які можуть вести облік угод з комітентами за допомогою карт, у тому числі, організації, які займаються реалізацією нафтопродуктів та інших видів палива, наданням сервісних послуг, послуг платних стоянок, наданням платного проїзду автомагістралями та інших послуг.

Крім того, у п.п.6, 8, 10, 11 преамбули договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. сторони визначили наступні терміни: карта ідентифікаційна, бонусна, облікова, ко-бредингова пластикова карта Е100, яка є бездокументарною підставою для здійснення угод, технічним засобом обліку укладених угод, проте не виконує платіжних функцій; предявник карти уповноважений представник комітента, що предявив карту для здійснення угоди поставки товарів або надання послуг у мережі станцій; карт-чек документ, який отримується за допомогою механічного імпринтера, заповнюється оператором АЗС та підписується предявником карти (повним підписом), що підтверджує факт предявлення карти представником комітента та проведення комітентом трансакції по карті Е100; чек електронного терміналу документ, отриманий за допомогою електронного терміналу, який підписується предявником карти (прізвище), що підтверджує факт предявлення карти представником комітента та проведення комітентом трансакції по карті Е 100.

Відповідно до п.п.2, 3, 3.1., 3.2., 3.5. §1 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. право власності на товари та послуги переходить безпосередньо до комітента в момент отримання товарів та послуг. Комісіонер здійснює посередницькі функції. З метою організації процесу отримання та споживання комітентом за межами митної території України товарів та послуг комісіонер за плату надає комітенту послуги наступним чином. Комісіонер передає та/або активує комітенту пластикові карти системи Е100, які комітент використовує для обліку спожитих у торговельних точках товарів та послуг. Отримання комітентом товарів та послуг можливе тільки після того, як пред'явник карти здійснив операцію введення даних карти в систему Е100 у торговельній точці. Введення даних здійснюється із застосуванням пін-коду, який передається комітенту разом з картами. Карти системи Е100 є інструментом доступу комітента до товарів та послуг у торговельних точках мережі станцій, та з їхньою передачею починається надання послуг з придбання комітентом товарів та послуг у торговельних точках мережі станцій. Послуги вважаються наданими комісіонером у повному обсязі, коли комітент за межами митної території України отримав та спожив товари та послуги, які бажав придбати, що підтверджується підписами та печатками сторін у відповідних документах, передбачених цим договором. Комісіонер надає комітенту за підсумками поточного місяця звіт комісіонера в рамках виконання цього договору.

Комітент постачає картами водіїв автомобілів та інших уповноважених осіб, що обслуговують автомобілі та/або перевезення. Такі особи є пред'явниками карти. Пред'явники карт за допомогою працівників торговельних точок мережі станцій вводять дані карт у систему Е100 та отримують обрані товари та послуги в рамках цього договору. Працівники торговельних точок мережі станцій видають пред'явникам карти карт-чеки та/або чеки електронного терміналу, у яких відображені дані про асортименти та кількість отриманих пред'явником карти товарів та послуг у рамках цього договору. Такі документи повинні строго зберігатися пред'явниками карти та передаватися комітенту з метою обліку отриманих та спожитих товарів та послуг з використанням карт. У відповідності з існуючими правилами (вимогами) у торговельній точці мережі станцій пред'явник карти ставить свій підпис на платіжних документах. Підписані пред'явником карти документи та/або підтверджені введенням пін-коду транзакції вважаються прийнятими та відображаються у звіті комісіонера. Комітент зобов'язаний ретельно зберігати карти, щоб захистити їх від викрадення або іншої втрати. За збереження в таємниці пін-кодів комітент несе відповідальність самостійно (п.п.6.2., 6.3., 6.4., 6.5. §1 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р.).

Відповідно до п.п.1, 3, 4, 6, 7, 8 §2 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. видача комітенту карт здійснюється на підставі заяви про видачу карт. При наявності в комітента карт, виданих йому іншим учасником системи Е100 або відповідно до іншого договору, укладеним з учасником системи Е100, здійснюється їхня активація для роботи з комісіонером на підставі відповідної заяви комітента. Заява про активацію карт є документальним підтвердженням факту використання комітентом карт, перелічених у такій заяві. Передача карт комітенту здійснюється на підставі акту прийому-передачі карт, за винятком випадків передбачених пунктом 1 цього параграфа договору. Підписання сторонами акту прийому-передачі карт так само як користування комітентом картою для здійснення хоча б однієї угоди засвідчує введення цього договору в дію та розглядається як прийняття комітентом усіх умов цього договору. Комітент не отримує право власності на отримані ним від комісіонера карти. Цим пунктом комітент заявляє, що будь-яка особа - фактичний пред'явник карти, виданої на підставі цього договору комітенту, - є повноважним представником комітента. Контроль за використанням карт уповноваженими особами лежить винятково на комітенті. Карти, що видані комітенту комісіонером або активовані за його заявою, у порядку передбаченому пунктом 1 цього параграфа, реєструють всі операції з відпуску товарів та послуг у системі Е100, які здійснені з використанням таких карт, та є технічними засобами обліку цих угод. Карти не є платіжним інструментом або кредитною картою, вони служать тільки (єдино) для ідентифікації комітента та обліку здійснених угод. Комітент зобовязаний негайно повідомити комісіонера за телефоном „гарячої лінії, зазначеному на карті, та за допомогою передачі повідомлення на електронну адресу про кожен випадок втрати карти (наприклад, втрата, викрадення) або її браку.

Як то передбачено п.п.1, 2, 3, 4 §3 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р., умови оплати товарів та послуг, угоди з придбання яких обліковуються з використанням виданих комітенту карт, сервісних зборів у частині, що не врегульована цим параграфом, будуть регулюватись сторонами в додатку №1 до цього договору. У випадку надання WEB-послуг умови оплати WEB-послуг будуть регулюватись сторонами у відповідному додатку до цього договору та цим параграфом. Розрахунки за товари та послуги, що передані комітенту за цим договором, а також надані WEB-послуги в рамках цього договору, здійснюються в національній валюті України гривні. Розмір комісійної винагороди визначається в додатку №1 до цього договору. Виплата комісіонерові комісійної винагороди здійснюється в національній валюті України гривні. Всі платежі за цим договором повинні бути здійснені комітентом на підставі наданих рахунків-фактур у формі безготівкового розрахунку на поточний рахунок комісіонера, зазначений у договорі. Ціна отримуваних та спожитих комітентом товарів та послуг за цим договором визначається за цінами, що діють в системі Е100. За підсумками кожного розрахункового періоду комісіонер надає комітенту рахунки-фактури та деталізацію щодо отриманих з використанням карт товарів та послуг у рамках цього договору.

Згідно п.п.1, 2, 3 §6 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. комітент здійснює контроль за використанням переданих йому комісіонером карт тільки уповноваженими особами комітента (у т.ч. введення пін-коду) та несе повну майнову відповідальність за всі угоди, здійснені з використанням виданих йому карт, із застереженням п.9 §2. У випадку виникнення розбіжностей щодо законності вчинення угоди за картою (у т.ч. щодо повноважень особи, яка предявила), карт-чек або чек електронного терміналу є достатнім підтвердженням вчинення угоди з придбання товарів та/або послуг за такою карткою комітентом. Аналіз підпису предявника карти, виданої комітенту, на сліпі (чеку) не є предметом цього договору. Факт використання карти, виданої комітенту, має переважну силу в будь-яких спірних ситуаціях. У випадку невиконання або неналежного виконання комітентом свого обовязку з оплати рахунків-фактур у встановлені в додатку №1 строки комітент зобовязаний сплатити суму боргу за рахунком-фактурою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також пятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, починаючи з дня, наступного за днем, в який фактично повинна була надійти оплата.

У п.1 §8 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. сторони визначили, що договір укладений на невизначений строк.

Згідно п.п.2, 3, 4 додатку №1 до договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. сторонами встановлено 2 розрахункових періоди: перший з 1 числа по 15 число поточного місяця, та другий з 16 числа по останній день поточного місяця. Оплата вартості товарів та/або послуг, придбаних для комітента, а також вартість понесених витрат комісіонера, повязаних з придбанням товарів та/або послуг у рамках виконання цього договору здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15 календарних днів з моменту виникнення в комітента обовязку з оплати, на підставі виставленого комісіонером рахунка-фактури з деталізованими розшифруваннями. Порядок розрахунків за договором відстрочка платежу. Комітент має право вносити авансові платежі. Розмір комісійної винагороди комісіонера становить 0,5% від вартості придбаних комітентом товарів та/або послуг, у тому числі сервісних зборів та WEB-послуг.

Також сторонами до договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. підписано специфікації від 11.03.2016р., від 01.04.2016р., від 01.05.2016р., від 01.06.2016р.

11.03.2016р. ПАТ „Одескабель подало ТОВ „Е 100 УА заяву про активацію карт, виданих йому відповідно до укладеного між ними договору поставки №15534/16 від 11.03.2016р., згідно акту прийому-передачі карт від 11.03.2016р., для їх використання в рамках договору комісії №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р.

За актом прийому-передачі від 11.03.2016р., складеним на виконання умов договору поставки №15534/16 від 11.03.2016р., ТОВ „Е 100 УА передало ПАТ „Одескабель карти №№155340014, 155340022, 155340030, 155340048, 155340055, 155340063, 155340071, 155340089, 155340097, 155340105, 155340113, 155340121, 155340139, 155340147, 155340154.

Згідно актів прийому-передачі (повернення) карт від 27.09.2016р., від 03.10.2016р. ПАТ „Одескабель повернуло ТОВ „Е 100 УА всі карти, які отримало за актом від 11.03.2016р.

Виконуючи договір комісії позивач набув у Е 100 Baltia OЬ товари та послуги для відповідача, в підтвердження чого до справи подано рахунок-фактуру №BG665/718656 від 15.07.2016р. та додаток до нього, акти прийому-передачі товарів №9/1 від 15.07.2016р., №9/2 від 15.07.2016р., платіжні доручення в іноземній валюті або банківських металах №151 від 28.07.2016р., №152 від 28.07.2016р., заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів №№319,320 від 26.07.2016р., розшифрування платежу по ним.

На підтвердження надання відповідачу послуг по договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. позивачем до справи подано підписані сторонами звіти комісіонера №13560 від 31.03.2016р., №14110 від 15.04.2016р., №14757 від 30.04.2016р., №15354 від 15.05.2016р., №15992 від 31.05.2016р., №17312 від 30.06.2016р., акти надання послуг №№13193, 13560 від 31.03.2016р., №№13836, 14110 від 15.04.2016р., №№14371, 14757 від 30.04.2016р., №№15015, 15354 від 15.05.2016р., №№15622, 15992 від 31.05.2016р., №№16935, 17312 від 30.06.2016р., акти звірки взаєморозрахунків за березень 2016р., квітень 2016р., травень 2016р., червень 2016р., видаткові накладні №15015 від 15.05.2016р., №15622 від 31.05.2016р., №16935 від 30.06.2016р., акти прийому-передачі товарів №15015 від 15.05.2016р., №15622 від 31.05.2016р., №16935 від 30.06.2016р. на загальну суму 90775,36грн.

В підтвердження надсилання відповідачу звітів комісіонера, актів надання послуг за липень, серпень 2016р. позивач подав копії курєрських накладних та реєстри документів для передачі ПАТ „Одескабель до них, які не містять ані підпису курєра про прийняття відправлення для вручення адресату, ані підпису відповідача про їх отримання.

Позивачем відповідачу було виставлено рахунки на оплату вартості наданих послуг №№13193, 13560 від 31.03.2016р., №№13836, 14110 від 15.04.2016р., №№14371, 14757 від 30.04.2016р., №№15015/1, 1515/2, 15354 від 15.05.2016р., №№15622/1, 15622/2, 15992 від 31.05.2016р., №№16273/1, 16273/2, 16637 від 15.06.2016р., №№16935/1, 16935/2, 17312 від 30.06.2016р., №№17595/1, 17595, 17960 від 15.07.2016р., №№18262, 18657 від 31.07.2016р., №№18960/1, 18960/2, 19340 від 15.08.2016р., №№19639, 20051 від 31.08.2016р. на загальну суму 168157,06грн.

За платіжними дорученнями №№5203, 5204 від 14.04.2016р., №№5402, 5409 від 27.04.2016р., №№5562, 5561 від 13.05.2016р., №№5747, 5754, 5753 від 26.05.2016р., №№5995, 5997, 5996 від 10.06.2016р., №№6199, 6200 від 29.06.2016р., №6218 від 30.06.2016р., №№6418, 6419, 6420 від 14.07.2016р., №№6618, 6620, 6619 від 28.07.2016р., №№6925, 6924 від 25.08.2016р., №№9270, 9271, 9272 від 15.02.2017р. відповідачем оплачено надані позивачем послуги на загальну суму 150093,78грн.

Відповідач 22.07.2016р. виставив позивачу претензію №22072016, де вказав, що трансакція від 02.07.2016р. не була дійсною, так як в даному проміжку часу автомобіль НОМЕР_1 знаходився поза територією Болгарії, у звязку з чим листами №69/юр від 17.08.2016р., №73 від 05.09.2016р. запитав у позивача відеофайли з камер спостереження АЗС у Нідерландах від 04.08.2016р., АЗС у Болгарії від 02.07.2016р. Крім того, у листі №135 від 27.12.2016р. відповідач повідомив позивача, що ніколи не направляв автомобілі у Нідерланди. Електронними листами від 04.07.2016р., від 09.08.2016р., від 10.08.2016р., від 22.08.2016р. відповідач просив позивача надати відомості стосовно спірних трансакцій.

Підтверджуючи власні заперечення проти факту придбання пального 02.07.2016р. та 04.08.2016р., відповідач подав до справи наказ генерального директора ПАТ „Одескабель №10/1-АХ від 11.03.2016р. щодо порядку зберігання та видачі карток системи Е100 на підприємстві, наказ генерального директора ПАТ „Одескабель №10/2-АХ від 11.03.2016р. щодо закріплення карток системи Е100 за транспортними засобами ПАТ „Одескабель.

Також відповідач подав до справи докази перебування 02.07.2016р. транспортного засобу та водія, якому була передана картка системи Е100 №155340089, поза межами Республіки Болгарія, а саме: накази начальника транспортно-експедиційної служби ПАТ „Одескабель №272 від 17.06.2016р. та №272а від 17.06.2016р. щодо направлення водія ОСОБА_3 у відрядження на автомобілі марки „Вольво (д.н. АА 2587ІО) з 18.06.2016р. на 15 днів та з 17.06.2016р. на 17 днів, акти приймання-передачі (повернення) картки системи Е100 за №155340089 від 17.06.2016р. та від 03.07.2016р., звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №8 від 04.07.2016р., посвідчення про відрядження від 17.06.2016р., докази перебування водія ОСОБА_3 та ТЗ „Вольво (д.н. АА 2587ІО) 02.07.2016р. у Республіці Білорусь уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії 10203К №0024427, товарну накладну №0190749 від 02.07.2016р.

Крім того, відповідач вказуючи про перебування транспортного засобу та водія, якому була передана картка системи Е100 поза межами Нідерландів, подав до суду акти приймання передачі (повернення) картки системи Е100 №155340022 від 07.07.2016р. та від 16.07.2016р., договір купівлі-продажу №07-07/16 від 07.07.2016р. про продаж транспортного засобу марки „Вольво (д.н. 40097ОВ).

На підтвердження фактичного отримання відповідачем 02.07.2016р. пального позивач надав копію скриншоту „Петрол АД (м. Софія), із якого вбачається отримання пального за картою №155340089 у кількості 559,980л.

Супровідним листом №1-1/16/88 від 31.10.2016р. Е 100 Baltia OЬ надало позивачу інформацію щодо угод ПАТ „Одеський кабельний завод „Одескабель по набуттю товарів та/або послуг за період з 11.03.2016р. по 27.10.2016р., із якої вбачається, що 02.07.2016р. та 04.08.2016р. за картками №№155340089, 155340022 отримувалось дизельне пальне.

У звязку з неповною оплатою відповідачем наданих позивачем комісійних послуг та поставленого товару позивач звернувся до відповідача із претензією №1 (вих.№129) від 26.10.2016р., листом №142 від 25.01.2017р. з вимогою оплатити виниклу заборгованість.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені ТОВ „Е 100 УА позовні вимоги про стягнення з ПАТ „Одеський кабельний завод „Одескабель 18063,28грн. заборгованості, 2262,41грн. відсотків, 2626,10грн. втрат від інфляції неправомірними, такими, що невідповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до ст.1011, ч.1 ст.1012 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

За положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.1013 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Якщо комісіонер поручився за виконання правочину третьою особою, він має право на додаткову плату. Якщо договором комісії розмір плати не визначений, вона виплачується після виконання договору комісії виходячи із звичайних цін за такі послуги.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1014 ЦК України комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

Комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента. Якщо при прийнятті комісіонером майна, що надійшло від комітента, або майна, що надійшло для комітента, будуть виявлені недостача або пошкодження, а також у разі завдання шкоди майну комітента комісіонер повинен негайно повідомити про це комітента і вжити заходів щодо охорони його прав та інтересів. Комісіонер, який не застрахував майно комітента, відповідає за втрату, недостачу, пошкодження майна комітента, якщо він був зобов'язаний застрахувати майно за рахунок комітента відповідно до договору або звичаїв ділового обороту. Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим (ч.ч.1, 2, 3 ст.1021 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст.1022 ЦК України).

Положеннями ч.ч.1, ч.2 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, договір №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р., підписані сторонами звіти комісіонера, акти надання послуг, акти звірки взаєморозрахунків, видаткові накладні, акти прийому-передачі товарів підтверджують факт надання позивачем відповідачу послуг комісіонера та набуття відповідачем на цій підставі у власність товарів в період з березня 2016р. по червень 2016р. на загальну суму 150093,78грн., а також подані до справи платіжні доручення свідчать про оплату відповідачем їх в цій сумі.

Звідси, з врахуванням відсутності підписаних сторонами актів за липень, серпень 2016р. спірною сумою є вартість наданих відповідачу послуг позивачем за вказаний період, яку позивач визначає у сумі 18063,28грн., що складає вартість трансакцій за 02.07.2016р., 04.08.2016р.

Умови п.3 §3 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. та п.2 додатку №1 до договору встановлюють, що обовязок відповідача сплатити вартість наданих послуг та товарів виникає після отримання ним рахунка на їх оплату. Так, матеріали справи не містять доказів вручення/надсилання позивачем відповідачу рахунків по трансакціям 02.07.2016р. та 04.08.2016р., із чого суд не має можливості визначити дату, з якої відповідач був обізнаний із вимогою позивача платити за спірні трансакції від 02.07.2016р. та від 04.08.2016р., але із позиції самого відповідача, яка викладена у відзиві та доданому до нього листуванні, вбачається факт обізнаності відповідача із вказаними сумами.

Так, подані відповідачем докази у сукупності вказують на належну організацію збереження карток системи Е 100, а саме, по підприємству видано накази №№10/1-АХ, 10/2-АХ від 11.03.2016р., якими визначено порядок зберігання та видачі карток системи Е100, закріплено картки системи Е100 за транспортними засобами ПАТ „Одескабель. Як свідчать накази ПАТ „Одескабель №272 від 17.06.2016р. та №272а від 17.06.2016р. щодо направлення водія ОСОБА_3, якому було передано картку системи Е100 №155340089 у відрядження на автомобілі марки „Вольво (д.н. АА 2587ІО), акти приймання-передачі (повернення) картки системи Е100 за №155340089 від 17.06.2016р. та від 03.07.2016р., уніфікована митна квитанція МД-1 серії 10203К №0024427, товарна накладна №0190749 від 02.07.2016р., автомобіль НОМЕР_2 із водієм ОСОБА_3 02.07.2016р. перебував у Республіці Білорусь, а вже 03.07.2017р. перетнув митний кордон України (Чернігівська митниця ДФС), у звязку з чим вказаний автомобіль та водій не могли відвідувати АЗС у Болгарії 02.07.2016р. Поряд із цим, суд звернув увагу на те, що згідно організаційно-розпорядчих документів про відрядження ОСОБА_3 він мав з 17.06.2017р. на протязі 17 днів здійснювати рейси у Румунію, Болгарію та Турцію за маршрутом Україна (Одеса) Молдова-Румунія-Болгарія-Турція та в зворотньому напрямку, але згідно до офіційних міжнародних перевізних документів опинився 02.07.2017р. у Білорусії, що знаходиться у протилежному напрямку від визначеного водієві маршруту.

На противагу наведеному та документально обґрунтованому відповідачем факту неперебування автомобіля марки „Вольво, д.н. АА 2587ІО, та водія ОСОБА_3 у Болгарії 02.07.2016р., позивач, вказуючи про фактичне отримання відповідачем 02.07.2016р. пального на АЗС Болгарії подав копію скриншоту „Петрол АД (м. Софія), із якого вбачається отримання пального за картою №155340089 у кількості 559,980л., однак, вказаний скріншот не містить підпису отримувача.

Також, не може слугувати доказом набуття відповідачем пального 02.07.2016р. у Болгарії супровідний лист №1-1/16/88 від 31.10.2016р. Е 100 Baltia OЬ та додана до нього інформація в табличному вигляді щодо угод ПАТ „Одеський кабельний завод „Одескабель по набуттю товарів та/або послуг за період з 11.03.2016р. по 27.10.2016р. з огляду на наступне.

У п.2 §6 договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р. сторони передбачили, що у випадку виникнення розбіжностей щодо законності вчинення угоди за картою (у т.ч. щодо повноважень особи, яка предявила), карт-чек або чек електронного терміналу є достатнім підтвердженням вчинення угоди з придбання товарів та/або послуг за такою карткою комітентом. Аналіз підпису предявника карти, виданої комітенту, на сліпі (чеку) не є предметом цього договору. Факт використання карти, виданої комітенту, має переважну силу в будь-яких спірних ситуаціях. Тобто, дана умова договору визначає, що єдиними доказами вчинення угоди з набуття пального 02.07.2016р. за картою №155340089 є карт-чек або чек електронного терміналу, безвідносно до особи, що підписала такі чеки, але із обовязковою наявністю підпису на карт-чеку (п.10 преамбули договору №КОМ-1553/16 від 11.03.2016р.).

Позивачем до справи не подано карт-чек або чек електронного терміналу з АЗС у Зафирово (Болгарія), а отже, не доведено суду проведення господарської операції 02.07.2016р. відповідачем на згаданій АЗС.

Також, не надано позивачем карт-чеку або чеку електронного терміналу з трансакції по карті системи Е100 №155340022 на АЗС у Нідерландах 04.08.2016р., тоді як подані відповідачем акти приймання передачі (повернення) картки системи Е100 №155340022 від 07.07.2016р. та від 16.07.2016р., договір купівлі-продажу №07-07/16 від 07.07.2016р. про продаж транспортного засобу марки „Вольво (д.н. 40097ОВ), за яким була закріплена дана карта, вказують на те, що після продажу вказаного авто карта з 16.07.2016р. перебувала у фактичному володінні начальника ТЕС ПАТ „Одескабель ОСОБА_4, доказів виїзду якого за межі України суду не подано.

За таких обставин, позивач не довів суду належними та беззаперечними доказами факт заборгованості відповідача в сумі 18063,28грн. за трансакції від 02.07.2016р. та від 04.08.2016р. по картам Е 100 №№155340089, 155340022 та комісійним за них, у звязку з чим у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2262,41грн. відсотків, 2626,10грн. втрат від інфляції, нарахованих на суму, що заявлена позивачем до стягнення як основна заборгованість.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення основного боргу, як такого, існування якого не доведено позивачем, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 2262,41грн. відсотків, 2626,10грн. втрат від інфляції, оскільки вони мають похідний характер від основного зобовязання.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, вони непідлягають судом задоволенню.

Згідно ст.49 ГПК України витрати позивача, понесені на сплату судового збору за розгляд судом даної справи в сумі 1684грн. відносяться за рахунок платника.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Е 100 УА повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук