ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року Справа № 904/5457/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Кощеєва І.М.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

За участю представників сторін:

від відповідача-2: ОСОБА_1, довіреність №229 від 30.05.2017 р., представник;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року у справі № 904/5457/17

за позовом DVS Company Limited, Нікосія, Кіпр

до відповідача - 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси", м. Дніпро

відповідача - 2: Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

відповідач - 3: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали"

про визнання недійсним договору поруки №121-П-2 від 25.05.2009 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року у даній справі (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено.

Визнано недійсним Договір поруки № 121-П-2 від 25.05.2009 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" на користь DVS Company Limited, 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.) - судового збору.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.) - судового збору.

Рішення мотивовано тим, що оскаржуваний договір суперечить умовам договору поставки.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційної інстанції звернулось Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року справі 904/5457/17 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року у справі №904/5457/17 були порушені положення ст.ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України, ст.ст. 92,203, 215 ЦК України, не вірно встановлені всі обставини у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у від 06.07.2017 у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Пархоменко Н.В., Коваль Л.А., апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 17.07.2017 року

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду Дніпропетровської області розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.08.2017 року.

Розпорядженням виконуючого обов'язки керівника апарату суду від 15.08.2017 року, у зв'язку з відпусткою судді Коваль Л.А., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/5457/17, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Кощеєва І.М., Пархоменко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.09.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.09.2017 року, у зв'язку з відпусткою судді Коваль Л.А., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/5457/17, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Кощеєва І.М., Пархоменко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.10.2017 року та залучено у якості відповідача -3 Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.10.2017 року.

25.10.2017року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник ПАТ "ВТБ Банк" надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог з посиланням на норми законодавства, інші представники сторін у судове засідання не з'явилися про час дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від представника DVS Company Limited адвоката ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку із знаходженням останнього на лікарняному, однак, колегія суддів відхиляє дане клопотання, оскільки адвокат ОСОБА_2 не надав доказів знаходження його на лікарняному. Він був присутній раніше у судових засіданнях і надавав пояснення по суті справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року у справі №904/5457/17 слід скасувати, в задоволенні позовних вимог - відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2007 р. між DVS Company Limited (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" (продавець, відповідач-1) укладений Контракт №20/01-1 (далі - Контракт), за умовою п.1.1. якого продавець продав, а покупець купив продукцію виробництва ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат"/ продавця, іменується в подальшому товар, на умовах, обговорених нижче та в Додатках до даного Контракту, які є його невідємною частиною.

22.11.2008 р. між позивачем та відповідачем-1 укладено Додаткову угоду № 7-2 до Контракту, якою викладено п. 10.2. Контракту в наступній редакції: "Приймаючи до уваги загальну вартість даного Контракту, його сторони домовились, що продавець не має права до виконання всіх зобовязань по цьому Контракту, без письмової згоди з покупцем, укладати з третіми особами будь-яких договорів забезпечення (в тому числі: поруки, гарантії, завдатку) на суму понад 1 000 000,00 грн., для забезпечення будь-яких зобовязань не за даним Контрактом."

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2016 р. у справі № 904/7012/16 через порушення обсягів поставок за вказаним Контрактом DVS Company Limited стягнуто з ТОВ "Проско ресурси" грошову суму.

25.05.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" (відповідач-1, поручитель), Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (відповідач-2, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кольорові метали" (позичальник) укладений Договір поруки № 121-П-2 від (далі Договір поруки), за яким ТОВ "Проско ресурси" поручається перед ПАТ "ВТБ Банк" за зобовязаннями ТОВ "Кольорові метали", які походять з кредитних догорів № 10-06-4/121к-07 від 11.04.2007 р. та № 79/07В від 13.12.2007 р. на загальну суму понад 7 000 000,00 грн. доларів США.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач-1 не повідомив позивача про укладення Договору поруки № 121-П-2 від 25.05.2009 р., що є порушенням вимог п. 10.2 Контракту в редакції Додаткової угоди до Контракту, що стало підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Винесення рішення суду справі № 904/8322/15 про стягнення з ТОВ "Проско ресурси" на підставі Договору поруки грошових коштів є обставиною, яка значно ускладнює можливість своєчасного та повного повернення грошових коштів DVS Company Limited за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2016 р. у справі № 904/7012/16, що значним чином впливає на майновий стан позивача.

Проте з таким висновком місцевого господарського суду неможливо погодитися з наступних підстав.

Так, юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України).

При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі, вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Крім того, управління товариством також здійснюють його органи загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України).

Дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

Проте для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою з огляду на порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі факт перевищення чи обмеження цивільної дієздатності юридичної особи.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно, тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в цивільної дієздатності товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах з юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 ЦК України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, обумовлених договором, і чи настали такі наслідки насправді.

Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема необхідно встановити, чи виконала третя особа свої обовязки за договором, у який спосіб у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором майном, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Проте судом першої інстанції при судовому розгляді цього зроблено не було.

Також статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В п.п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом; відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, у випадках і в межах встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи і вище встановлено колегією суддів, з метою забезпечення інтересів сторін договору поставки від 20.12.2007 року його сторони вжили заходів щодо, так би мовити, забезпечення інтересів покупця (отримувача товару) він же позивач, шляхом зазначення у додатковій угоді від 23.11.2008 року про обмеження права відповідача -1 без письмової згоди з позивачем укладати будь - які інші забезпечувальні договори ( в тому числі поруки) на суму понад 1 000 000 грн. (а.с.15).

Вжиття такого заходу сторонами не можна визнавати розумним, пропорційним, оскільки така заборона не має на меті захист права позивача як отримувача товару щодо отримання ним якихось компенсаційних виплат чи вартісних відшкодувань у разі порушення умов договору відповідачем -1, проте дійсність такого договору не оспорюється і в силу презумпції дійсності правочину такий договір є дійсним.

Така редакція договору кваліфікується колегією суддів як обмеження цивільної дієздатності сторони по договору у вигляді позбавлення права Продавця (відповідача - 1 ) до виконання всіх зобов'язань за контрактом від 20.12.2007 року без письмової згоди з Покупцем ( позивачем) укладати з третіми особами договори забезпечення на суму понад 1 000 000,00 грн.

Не вдаючись у правову оцінку правомірності такого обмеження, колегія суддів зазначає, що такі обмеження цивільної дієздатності не мають юридичної сили для третіх осіб.

Так, згідно зі ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Заслуговують на увагу також доводи скаржника про наявність судового рішення, за яким стягнуто з відповідача - 1 у тому числі як з поручителя за оспорюваним договором поруки, отже встановлено дійсність оспорюваного договору в преюдиційному рішенні господарського суду, про що в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду взагалі не йдеться і цьому не дано жодної оцінки.

Не досліджено також питання обізнаності скаржника щодо обмеження цивільної дієздатності відповідача - 1 як юридичної особи і не спростовано твердження про необізнаність скаржника з такими обмеженнями, що свідчить про його добросовісність, а відтак про те, що обмеження повноважень представництва не мають для скаржника юридичної сили.

Оскільки такі обставини встановлені сторонами у договорі, який розповсюджує свою юридичну дію тільки на них, а скаржник не є його стороною, то він не може нести негативні наслідки у вигляді недійсності укладеного з ним пізніше договору поруки тільки через, те що його сторона порушила умови раніше укладеного нею контракту, про що скаржнику не було відомо і не могло бути відомо.

У будь якому випадку суперечність умов оспорюваного договору іншому договору, як вважає місцевий господарський суд, неналежне виконання умов іншого договору не може бути підставою для визнання недійсним договору, укладеного пізніше з третьою особою.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого господарського суду, відмови у задоволенні вимог через їх необгрунтованість.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача-2, а саме 800, 00 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 1760,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року у справі № 904/5457/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017р. у справі №904/5457/17 скасувати.

У задоволенні позову DVS Company Limited про визнання недійсним договору поруки №121-П-2 від 25.05.2009, який укладений між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" - відмовити.

Стягнути з DVS Company Limited, (15, Agiou Pavlou Street, Ledra House, 1105 Nicosia, Bank of Cyprus LTD, 28 Michalacopoulou Str. Ayii Omoloyitae, СY-1075 Nicosia, Сyprus, USD ACC.: 10, USD IBAN: СY 58 0020 0155 04 1006, EUR ACC.: 43, EUR IBAN: СY 73 002 0195 0000 3570 0680 1043 SWIFT: BCYP CY 2N (Нікосія, Кіпр)) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченко/ вул. Пушкінська, 8/26; ) 2560,00 грн. (дві тисячі п'ятсот шістдесят грн. 00 коп.) - судового збору

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 27.10.2017 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.М. Кощеєв