РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017Справа №910/17595/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Груп»

про стягнення 576253 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Щербань Д.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Коблай І.Р. (представник за довіреністю), Депутат О.П. (директор).

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2016 позов у справі №910/17595/16 було задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Груп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд» 29241 грн. 44 коп. - суму основного боргу, 2503 грн. 10 коп. - пеню, 3% річних в розмірі 600 грн. 85 коп., інфляційні втрати в розмірі 1597 грн. 03 коп. та 509 грн. 11 коп. - витрати по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову суд відмовив.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 вказане рішення залишено без змін.

Постановою від 09.08.2017 Вищий господарський суд України рішення Господарського суду міста Києва та постанову Київського апеляційного господарського суду у справі №910/17595/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог - скасував, та передав у цій частині справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, згідно повторного автоматизованого розподілу справа №910/17595/16 надійшла на новий розгляд до судді Сташківа Р.Б., та була прийнята ним до провадження.

Вимоги позову, у направленій на новий розгляд частині, мотивовані, зокрема, укладенням між сторонами угоди щодо зміни реквізитів Позивача для перерахування коштів з 01.12.2015, та невиконанням Відповідачем зобов'язань щодо перерахуванням коштів на ці реквізити, а отже Позивач вважає, що зобов'язання з перерахування 500000 грн. не припинено виконанням, проведеним належним чином, тому просить суд стягнути цю суму коштів та нараховані санкцій, а разом 576253 грн.

Відповідач вимоги позову відхиляє, зокрема, оскільки вважає перерахування 500000 грн. на вказані у договорі, до внесення змін, реквізити належним виконанням, так як кошти Позивачем повернуті не були, а отже має місце прийняття кредитором виконання зобов'язання.

Заява Позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно Відповідача судом розглянута та відхилена, оскільки матеріали справи не містять доказів, що невжиття таких заходів може призвести до утруднення або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а саме - що Відповідачем вчиняються дії по зняттю кошів з рахунків або інші дії з грошовими коштами, які мають наслідком зменшення суми коштів настільки, що її буде недостатньо для виконання рішення у випадку задоволення вимог повністю. При цьому, судом враховано перебування на рахунку Позивача перерахованих Відповідачем 500000 грн. коштів. Окремо, щодо накладення арешту на майно, то у суду наразі також відсутні підстави для вжиття такого заходу забезпечення позову через недоведеність недостатності грошових коштів у Відповідача для виконання рішення суду. Зміна Відповідачем місця реєстрації підприємства недостатності грошових коштів не доводить. У зв'язку з відмовою у забезпеченні позову сплачена Позивачем сума судового збору за звернення до суду з даною заявою відноситься на рахунок Позивача та не відшкодовується.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2015 між Відповідачем, як замовником, та Позивачем, як підрядником, було укладено договір №02/10 (далі - Договір), за умовами якого підрядник зобов'язався виконати роботи з термосанації будівлі дошкільного навчального закладу №406 за адресою вул. Дубініна Володі, буд.13 в м. Києві.

У подальшому сторонами Договору було укладено додаткову угоду №1 від 03.12.2015 до Договору, відповідно до якої у зв'язку зі збільшенням обсягів робіт з термосанації будівель бюджетної сфери (дошкільний навчальний заклад № 406, за адресою вул. Дубініна Володі, 13 у Голосіївському районі м. Києва) та збільшенням договірної ціни на 512846,71 грн. сторони домовились внести зміни до пункту 3.1. Договору та викласти його у такій редакції: «Договірна ціна, визначена виходячи з обсягів робіт, складається з витрат підрядника та вартості робіт, що виконуються підрядником за цим договором та становить 2009241,44 грн.».

Відповідно до п. 3.10 Договору підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акти приймання виконаних робіт по формі КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт та витрати по формі КБ-3.

Згідно з п. 3.11 Договору оплата виконаних робіт здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами зазначених у п. 3.10 Договору документів за умови наявності на рахунку замовника коштів на фінансування робіт.

Позивачем було виконано роботи, обумовлені договором, на загальну суму 2009241,44 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат та актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та є належними доказами виконання Позивачем договірних зобов'язань.

Відповідачем натомість було перераховано Позивачу, як в оплату по Договору, 1980000 грн., а саме: 380000 грн. та 500000 грн. на розрахунковий рахунок в ПАТ «АВАНТ БАНК», і 700000 грн. та 400000 грн. на р/р в ПАТ «КБ «Приватбанк».

Відтак, різниця між сумою виконаних робіт та перерахованими коштами, як в оплату по Договору, становила 29241,44 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2016 у даній справі, у частині, яка залишена без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 та Вищого господарського суду України від 09.08.2017, було присуджено стягнути: 29241 грн. 44 коп. - суму основного боргу за виконані роботи (вищесказану різницю між сумою виконаних робіт та перерахованими коштами), а також нараховані на цю суму у зв'язку з її несвоєчасним перерахуванням: 2503 грн. 10 коп. пені, 600 грн. 85 коп. 3% річних та 1597 грн. 03 коп. втрат від інфляційні.

Предметом нового розгляду у даній справі є решта позовних вимог, у яких рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2016 було відмовлено, а саме: 500000 грн. заборгованості, а також нараховані на цю суму у зв'язку з її несвоєчасним перерахуванням: 43562,65 грн. пені, 10317,15 грн. 3% річних та 22373,20 грн. втрат від інфляції.

При новому розгляді справи судом встановлено, що 01.12.2015 між сторонами Договору було укладено додаткову угоду №1 (далі - Угода), якою сторонами були внесені зміни до Договору в частині реквізитів Позивача, що стосувалися зміни розрахункового рахунку Позивача, на той, який був відкритий ним в ПАТ КБ «Приватбанк».

Указані нові реквізити Позивача про зміну його розрахункового рахунку на новий відкритий ним в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок, також були зазначені в укладеній у подальшому додатковій угоді №1 від 03.12.2015 до Договору.

У судовому засіданні 09.10.2017 директор Відповідача на запитання суду підтвердив підписання Угоди та додаткової угоди №1 від 03.12.2015, вказавши, що при підписанні не докладно ознайомився з їх змістом, оскільки одночасно підписував багато документів. Судом такі пояснення заслухані, проте відхилені, оскільки при підписі директор мав змогу ознайомитись з документами, отже неознайомлення було його свідомою дією, тому наслідки такої дії покладаються на Відповідача відповідно; з цих самих підстав судом відхилені пояснення Відповідача щодо відсутності у нього оригіналів вказаних угод, оскільки при підписанні він міг запитати для себе другий оригінал цього двостороннього документу.

Згідно з п. 2 Угоди вона є невід'ємною частиною Договору, набирає чинності з моменту її підписання та діє в межах, визначених дією Договору.

Незважаючи на умови Угоди щодо зміни реквізитів Позивача для перерахування коштів з 01.12.2015 (з дати укладення Угоди), та незважаючи на зазначення нових реквізитів у подальшій додатковій угоді №1 від 03.12.2015 до Договору, Відповідачем 24.12.2015 було перераховано Позивачу 500000 грн. в оплату за Договором, на попередній розрахунковий рахунок Позивача, який був раніше вказаний у Договорі до внесення у ньому змін (рахунок у ПАТ «Авант банк»). Перерахування підтверджено залученою до справи випискою банку, призначення платежу: «Передплата за будівельні роботи зг.дог. № 02/10 від 01.10.2015 у т.ч. ПДВ 20% - 83333,33 грн.».

Спірним між сторонами спору при новому розгляді даної справи є те, чи перерахування суми коштів у розмірі 500000 грн., як в оплату за Договором, на попередній розрахунковий рахунок Позивача, який був раніше вказаний у Договорі до внесення у ньому змін (рахунок у ПАТ «Авант банк»), було належним виконанням умов Договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

При цьому, за приписами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №904/5381/14.

Нормами глави 48 ЦК України визначено такі принципи (умови) належного виконання зобов'язання: виконання зобов'язання належними сторонами (ст. 527 ЦК України); виконання у належний спосіб (ст. 529 ЦК України - виконання зобов'язання частинами); належний строк (термін) виконання зобов'язання (ст. 530 ЦК України); належне місце виконання зобов'язання (ст. 532 ЦК України), а також щодо належного предмета.

Згідно з ч. 1 ст. 523 ЦК України виконання за грошовим зобов'язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання.

При виконанні грошового зобов'язання у безготівковій формі місцем виконання слід вважати банк, який відкрив кредитору розрахунковий рахунок, на який за умовами зобов'язання повинен бути здійснений переказ грошових коштів.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Враховуючи положення наведених вище норм закону, перерахування Відповідачем 500000 грн., як в оплату за Договором, на попередній розрахунковий рахунок Позивача, який був раніше вказаний у Договорі до внесення у нього змін (рахунок у ПАТ «Авант банк»), не було належним виконанням встановленого Договором зобов'язання, оскільки з внесенням змін у Договір шляхом укладення Угоди сторони чітко передбачили, що виконанням зобов'язання належним чином буде перерахування коштів в оплату виконаних по Договору робіт на вказані у Угоді банківські реквізити Позивача - розрахунковий рахунок Позивача, відкритий ним в ПАТ КБ «Приватбанк», та у подальшому підтвердили чинність цих реквізитів в додатковій угоді №1 від 03.12.2015 до Договору.

Отже, зобов'язання Відповідача щодо перерахування Позивачу 500000 грн. заборгованості з оплати виконаних робіт не припинено виконанням, проведеним належним чином у розумінні ст. 599 ЦК України, а неналежне виконання зобов'язання (перерахування на інший, ніж вказано у Договорі, з урахуванням внесених Угодою змін, рахунок) обгрунтвоано не прийнято Позивачем, оскільки не є належним виконанням.

При цьому, обставина неповернення Позивачем Відповідачу 500000 грн., перерахованих неналежним, у розумінні умов з урахуванням внесених Угодою змін, чином - на інший ніж сторони погодили рахунок, не є прийняттям Позивачем від Відповідача такого перерахування як «виконання зобов'язання», оскільки у ПАТ «АВАНТ-БАНК» на підставі постанови Правління НБУ від 29 січня 2016 р. № 44 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (рішення від 29 січня 2016 р. № 96) було запроваджено тимчасову адміністрацію. Відтак, розпорядження коштами, які перебували на рахунку Позивача у ПАТ «АВАНТ-БАНК», вже відбувалося за рішеннями іншої ніж Позивач особи -за рішеннями призначеного Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасового адміністратора банку.

Разом із цим, предметом даного спору не є вимоги Відповідача до Позивача щодо повернення коштів у сумі 500000 грн., як таких, що перебувають на рахунку Позивача без належної правової підстави, або щодо зарахування між сторонами зустрічних однорідних вимог на суму 500000 грн., тому у межах даного спору оцінка таким правовідносинам сторін та правомірності їхніх вимог не надається.

Отже, наявність у Відповідача не погашеної заборгованості в сумі 500000 грн. за виконанні по Договору роботи Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована; розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим; тому позовні вимоги про стягнення 500000 грн. заборгованості підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення передбаченої умовами Договору пені, а також втрат від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Розрахунок пені, втрат від інфляції та 3% річних судом також перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 43562,65 грн. пені, 10317,15 грн. 3% річних та 22373,20 грн. втрат від інфляції визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті, але до уваги не приймаються, як такі, що на результат вирішення спору (задоволення переданих на новий розгляд позовних вимог з вищеописаних підстав) впливу не мають.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а також на наслідками розподілу між сторонами судового збору після направлення справи на новий розгляд суд відшкодовує Позивачу за рахунок Відповідача сплачені суми судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг. Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов у частині стягнення 500000 грн. заборгованості, 43562,65 грн. пені, 10317,15 грн. 3% річних та 22373,20 грн. втрат від інфляції задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Груп» (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, будинок 18, квартира 1; ідентифікаційний код 32073593) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд» (04655, м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 72, офіс 307; ідентифікаційний код 25594710) 500000 (п'ятсот тисяч) грн. заборгованості, 43562 (сорок три тисячі п'ятсот шістдесят дві) грн. 65 коп. пені, 10317 (десять тисяч триста сімнадцять) грн. 15 коп. 3% річних, 22373 (двадцять дві тисячі триста сімдесят три) грн. 20 коп. втрат від інфляції, а також 8643 (вісім тисяч шістсот сорок три) грн. 80 коп. судового збору за подання позову, 10068 (десять тисяч шістдесят вісім) грн. 22 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 10983 (десять тисяч дев'ятсот вісімдесят три) грн. 52 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.10.2017

Суддя Сташків Р.Б.