КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Справа№ 910/3199/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Троєкуров Д.О., дов. № б/н від 19.07.2017 року;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.04.2016 року

у справі № 910/3199/16 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи

ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року по справі № 910/3199/16 позов задоволено частково.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» повернути Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 - устаткування (бувше в експлуатації) на загальну суму 150 000,00 грн., а саме:

причеп платформа білого кольору 2005 року випуску, марка Hofmann серійний номер НОМЕР_4 модель П4270-2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту;

машина для розмітки доріг 2005 року випуску, марка Hofmann НІ 8, заводський номер НОМЕР_5, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту;

машина для розмітки доріг 2005 року випуску, марка Hofmann Н18-1, заводський номер НОМЕР_6. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 1 378,00 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАКИ ПЛЮС» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року по справі № 910/3199/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 року було відкладено розгляд справи на 04.10.2017 року.

04.10.2017 року в судовому засіданні було оголошено перерву в розгляді справи до 11.10.2017 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року по справі № 910/3199/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 у поясненнях, наданих у судовому засіданні 04.10.2017 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

16.12.2014 року між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 (далі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» (далі - покупець, відповідач, ТОВ «Лаки плюс») було укладено договір купівлі-продажу № 1 (далі - Договір).

За умовами Договору продавець зобов'язаний передати з моменту його підписання у власність покупцеві бувше в експлуатації устаткування на загальну суму 150 000,00 грн., перелік якого зазначено у додатку № 1 від 16.12.2014 року до даного договору, який є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язаний прийняти устаткування і зробити розрахунки за устаткування у терміни і розмірах передбачених договором.

Додатком № 1 від 16.12.2014 року до Договору встановлено наступний перелік устаткування, що продається по Договору:

Причеп платформа білого кольору 2005 року випуску, марка Hofmann серійний номер НОМЕР_4 модель П4270-2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту.

Машина для розмітки доріг 2005 року випуску, марка Hofmann Н 18, заводський номер НОМЕР_5, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту.

Машина для розмітки доріг 2005 року випуску, марка Hofmann Н18-1, заводський номер НОМЕР_6. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту.

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата за устаткування здійснюється покупцем шляхом готівкового або безготівкового розрахунку, шляхом внесення готівкових коштів у касу продавця або перерахування коштів на розрахунковий розрахунок продавця.

Згідно з п. 5.4 Договору остаточний розрахунок за продане устаткування покупець повинен здійснити не пізніше ніж 31.03.2015 року.

При цьому, п. 5.3 Договору передбачено, що момент переходу права власності на устаткування від продавця до покупця є дата підписання даного договору та додатку до нього, а саме 16.12.2014 року.

Пунктом 10.1 Договору встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Факт поставки товару позивачем та отримання його відповідачем підтверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання за Договором з оплати отриманого устаткування належним чином не виконав.

З метою, досудового урегулювання питання, позивачем було надіслано на адресу відповідача направлялися:

- вимога від 21.10.2015 року про виконання умов Договору (а.с. 22-25),

- претензія від 26.11.2015 року про сплату загальної вартості устаткування у сумі 150 000,00 грн. (а.с. 26-33).

Ані відповіді, ані доказів виконання відповідачем вимоги та претензії матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідач умови Договору щодо оплати не здійснив, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача.

Враховуючи зазначене, ТОВ «Лаки плюс» звернулося з даним позовом та просить суд зобов'язати відповідача повернути устаткування (бувше в експлуатації) на загальну суму 150 000,00 грн., а саме:

причеп платформа білого кольору 2005 року випуску, марка Hofmann серійний номер НОМЕР_4 модель П4270-2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту;

машина для розмітки доріг 2005 року випуску, марка Hofmann НІ 8, заводський номер НОМЕР_5, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту;

машина для розмітки доріг 2005 року випуску, марка Hofmann Н18-1, заводський номер НОМЕР_6. Вартість продажу 50 000,00 гривень. Технічний стан - потребує капітального ремонту.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено вище та не заперечується сторонами, позивач умови Договору щодо передачі товару виконав у повному обсязі. Відповідач, в порушення умов Договору отриманий товар не оплатив.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути йому майно передане за Договором купівлі-продажу № 1 від 16.12.2014 року.

Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 44 284,94 грн., 3% річних у розмірі 3 797,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 32 400,00 грн., оскільки дана вимога носить характер грошового зобов'язання, а позивачем обрано такий спосіб захисту порушеного права, як повернення майна (не грошове зобов'язання), тобто ці дві форми захисту порушеного права обрані позивачем є взаємовиключними.

Колегія суддів не може погодитись в повному обсязі з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Задовольняючи вимогу про витребування переданого відповідачу майна за Договором, місцевий господарський суд послався на наступні норми: ст.ст. 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 526, 610, 614, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані судом першої інстанції норми не передбачають повернення майна чи товару за договором купівлі-продажу у випадку відсутності оплати з боку покупця.

Судова колегія звертає увагу, що позивач при зверненні з позовом та в своїх поясненнях посилався, зокрема, на ч. 1 ст. 692 та ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України, як на правову підставу задоволення даної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 5.3 Договору, моментом переходу права власності на устаткування від продавця до покупця є дата підписання даного Договору та додатку № 1 до нього, а саме 16.12.2014 року. В свою чергу, п. 5.4 Договору встановлено, що остаточний розрахунок за продане устаткування покупець повинен здійснити не пізніше ніж 31.03.2015 року.

Тобто, за умовами Договору покупець (відповідач) набув право власності на устаткування 16.12.2014 року та зобов'язався його оплатити до 31.03.2015 року.

Зазначені обставини щодо моменту набуття права власності за Договором не суперечать положенням ст. 334 Цивільного кодексу України.

Як на правову підставу повернення устаткування за Договором позивач посилається на ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України, якою передбачено право вимоги продавця повернути товар, у разі прострочення оплати товару продавцем.

Судова колегія звертає увагу, що положення ст. 697 Цивільного кодексу України застосовуються у випадку прострочення оплати покупцем та збереження права власності за продавцем.

Проте, як встановлено вище, п. 5.3 Договору сторони погодили, що право власності переходить до покупця до моменту оплати товару, а отже, у даному конкретному випадку, положення ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України не може бути підставою для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача повернути устаткування передане йому позивачем за Договором.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 44 284,94 грн., 3% річних у розмірі 3 797,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 32 400,00 грн., то підстави для їх нарахування, з огляду на предмет спору та зазначені вище висновки - відсутні.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року по справі № 910/3199/16 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Суб'єкт підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року по справі № 910/3199/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

4. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаки плюс» 3 802,96 грн. судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити видачу відповідного наказу Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/3199/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 17.10.2017 року.

З оригіналом згідно, помічник судді ______________ Д.С. Артюхов