КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р. Справа№ 910/3468/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

від позивача: Самокиша В.Ю. - представник;

від відповідача-1: Чугунов М.В. - представник;

від відповідача-2: Войцеховський О.В. - представник;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився;

від третьої особи-4: Дєміров І.В. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа"

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 13.06.2017р.

у справі № 910/3468/17 ( суддя Курдельчук І.Д.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа", Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МВ"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротекс-Миколаїв", Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Світанок", Товариство з обмеженою відповідальністю "Райз-Південь",

про стягнення 237 599 082, 85 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про визнання недійсним пункту 6.2 генерального договору від 01.08.2008 № 805/6/18/8-101

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ"

про визнання зобов'язання припиненим

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МВ" про стягнення 233 537 623,57 грн. заборгованості з кредиту за генеральним договором від 01.08.2008 № 805/6/18/8-101 про здійснення кредитування (далі - Генеральний договір; Кредитний договір); 3 981 285,71 грн. заборгованості з відсотків за користування кредитом; 33 444,44 грн. заборгованості з пені за несвоєчасне повернення кредиту; 46 729,13 грн. заборгованості з пені за несвоєчасне повернення відсотків; а всього, 237 599 082, 85 грн.

24.05.2017 ТОВ "Агро-МВ" подало до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним пункту 6.2 Генерального договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 вказану зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду разом з первісним позовом.

13.06.2017 ТОВ "Агро-Альфа" подало суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ "Агро-МВ" про визнання зобов'язання ТОВ "Агро-МВ" за договором поруки від 14.09.2010 № 805/15/08.1/10-308 з усіма додатками та змінами, укладеного ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ "Агро-МВ" та ТОВ "Агро-Альфа" припиненим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 вказану зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду разом з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2017р. у справі № 910/3468/17 первісний позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 233 537 623 грн. 57 коп. заборгованості за кредитом, 3 981 285 грн. 71 коп. заборгованості з процентів за користування кредитними коштами, 33 444 грн. 44 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 46 729 грн. 13 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів та 240 000 грн. судового збору.

Рішенням суду у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним пункту 6.2 генерального договору від 01.08.2008 № 805/6/18/8-101 відмовлено повністю.

Також рішенням суду у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа" до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" про визнання зобов'язання припиненим відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач-1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення повністю та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» повністю, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Відповідач-1 в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем до позовної заяви додано копії меморіальних ордерів, які засвідчені невстановленою особою, підпис особи не засвідчений банківською печаткою, повноваження даної особи не перевірені.

Крім того, апелянт зазначає, що в меморіальних ордерах в графі «платник» зазначено ТОВ «Агро-Альфа», а в графі «отримувач» ПАТ «Укрсоцбанк», що свідчить про те, що підприємство позик не отримувало.

Апелянт зазначає, що оскільки банківські операції щодо спірного кредитного договору здійснювались безпосередньо ПАТ «Укрсоцбанк», відповідач не може їх самостійно надати в якості доказів. Місцевий суд в порушення процесуальних норм самоусунувся від покладених на нього нормами ГПК України обов'язів щодо сприяння сторонам у здійсненні їх процесуальних прав та відмовив у задоволенні клопотання про витребування виписок і належним чином оформлених меморіальних ордерів, незважаючи на те, що відповідачі вказували безпосередньо на неможливість з»ясувати факт і розмір боргу з наявних у матеріалах справи документів.

Крім того, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що спірним договором та договором поруки при обрахунку відсотків використовується формула з урахуванням плаваючої ставки «LIBOR(12m)», яка була не сталою, а змінною напротязі всього періоду дії договорів і прямо впливає на суму боргу. Однак позивачем не вказано в розрахунках, яким чином і в яких розмірах врахована наведена ставка при обрахунку розміру заборгованості по відсотках.

На думку апелянта, умови п.6.2 договору викладеного в новій редакції, суперечать чинному законодавству в частині визначення розміру пені, яка нараховується за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань. Однак місцевим судом було відмовлено відповідачам у призначенні судово-економічної експертизи, чим порушено права відповідачів.

В судове засідання представники третьої особи-1,2,3 не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників позивача, відповідача-1, відповідача-2, третьої особи-4, враховуючи, що всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники третіх осіб -1,2,3 не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, враховуючи строки розгляду справи, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 05.10.2017 року за відсутності представників третіх осіб-1,2,3.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МВ" підтримав клопотання від 05.10.2017, подане через відділ документального забезпечення суду про витребування у позивача оригіналу Генерального договору №805/6/18/8-101 від 01.08.2008 р. укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Агро-Альфа», з усіма додатками та змінами до нього - для огляду в судовому засіданні; договір між банківською установою та позичальником про відкриття банківського (поточного) рахунку; платіжні доручення позичальника на підтвердження ініціювання перерахування коштів в рамках Генерального договору №805/6/18/8-101 від 01.08.2008 р., укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Агро-Альфа»: оригінали (з печаткою банківської установи та підписами відповідальних осіб) для огляду в судовому засіданні та копії з них - для приєднання до матеріалів справи; меморіальні ордери на підтвердження здійснення операції з перерахування коштів (від банківської установи до позичальника; та інші банківські операції) в рамках Генерального договору №805/6/18/8-101 від 01.08.2008 р., укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Агро-Альфа»: оригінали (з печаткою банківської установи та підписами відповідальних осіб) для огляду в судовому засіданні та копії з них - для приєднання до матеріалів справи; виписки по рахунку: оригінали (з печаткою банківської установи та підписами відповідальних осіб) для огляду в судовому засіданні та копії з них - для приєднання до матеріалів справи.

Суд, вислухавши думку представника відповідача-1, який підтримав клопотання представника відповідача-2, вислухав думку третьої особи-4 та думку представника позивача, який заперечує проти заявленого клопотання,оскільки банк виконав свої зобов»язання повністю, в матеріалах справи міститься належним чином завірені копії.

Колегія, порадившись на місці, ухвалила відкласти вирішення зазначеного клопотання відповідача-2, розпочати розгляд справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи-4, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія встановила наступне.

01.08.2008 ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та ТОВ "Агро-Альфа" (позичальник) було укладено Генеральний договір № 805/6/18/8-101 про здійснення кредитування (із змінами та доповненнями) за умовами якого:

- кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти в доларах США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених Кредитним договором та додатковими договорами до нього надати позичальнику кредит із загальною сумую кредиту еквівалентну 10 100 000 доларів США з можливістю отримувати в гривні та доларах США та з терміном кредиту до 31.12.2026 (пункт 1.1 Кредитного договору в редакцій додаткового договору від 17.08.2015 № 43);

- процентна ставка для часток в доларах США є змінюваною і складається з: (і) маржі 8,55% річних та (іі) ставки Libor. При цьому, максимальний розмір, до якого може бути збільшена процентна ставка для часток в доларах США складає 14% річних (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 Кредитного договору у редакції додаткового договору від 27.12.2013 №41);

- процентна ставка для часток у гривні отриманих до 26.12.2013 є фіксованою та становить 18 % (підпункт 5.2.2 пункту 5.2 кредитного договору у редакції додаткового договору від 25.12.2014 №42);

- в разі несплати позичальником в належний строк або термін будь-якої суми за цим договором, позичальник сплачує банку на його вимогу неустойку, що належить до сплати в останній робочий день кожного календарного тижня (якщо інше не погоджено з Банком) на рахунок, визначений Банком, з простроченої суми за період з дати прострочення оплати до дати фактичної оплати включно за ставкою, яка складається з: подвійної облікової ставки Національного банку України та 15 відсотків річних. Строк позовної давності до вимог, що пов'язані з неустойкою, зазначеною в цьому пункті, а також строк нарахування такої неустойки становить 3 (три) роки (пункт 6.2 кредитного договору);

- в забезпечення зобов'язань позичальника за договором позичальник надає/забезпечує надання Банку застави майнових прав на майбутній урожай сільськогосподарської продукції (пшениця, жито, кукурудза, ячмінь, овес, просо, соняшник, соя, ріпак тощо) відповідно до структури посівних площ на відповідний сільськогосподарський рік та середньої врожайності за останні три роки. Заставна вартість сільськогосподарської продукції визначається на рівні ринкової вартості (з урахуванням ПДВ), визначеної за даними загальнодоступних джерел інформації, а саме: АПК-Інформ або Агро-сфера, або інших аналогічних джерел за визначенням Банку. Така застава повинна становити заставу з найвищим пріоритетом обтяження. Таке заставне майно повинно бути застрахованим фінансово стабільною та надійною страховою компанією, прийнятною для Банку, проти втрати або пошкодження та інших ризиків, як буде прийнятно для Банку, та Банк повинен мати статус вигодонабувача (бенефіціара) за такими страховими договорами та полісами (підпункту (h) пункту 9.1 розділу 9 кредитного договору (в редакції додаткового договору від 25.12.2014 №42);

- Кредитний договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими на те представниками сторін та скріплення їх печатками та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 7.3 кредитного договору).

Кредитний договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частини 1 і 2 статті 554 даного Кодексу передбачають, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

14.09.2010р. між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитодавець), ТОВ "Агро-Альфа" (позичальник) та ТОВ "Агро-МВ" (поручитель) було укладено Договір поруки № 805/15/08.1/10-308 (із змінами і доповненнями), за умовами якого:

- поручитель поручається перед Банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов'язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором (пункт 1.1 Договору поруки);

- Договір поруки набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором та за договором поруки (пункт 6.1 Договору поруки).

Договір поруки підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін.

Відповідно до умов укладеного договору кредитування позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в частині надання кредиту в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач -1 в порушення умов договору, починаючи з січня 2017 року, припинив здійснювати оплати за Кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджено, що остання оплата була здійснена 29.12.2016.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до підпункту (іі) пункту 9 додаткового договору від 17.08.2015 №43 до генерального договору № 805/6/18/8-101 про здійснення кредитування від 01.08.2008 ( в редакції від 27.12.2013) до 30 вересня 2015 року позичальник зобов'язаний укласти з Банком договори застави майнових прав на майбутній урожай 2016 року сільськогосподарської продукції, передбачені підпунктом (h) пункту 9.1 розділу 9 Генерального договору.

Однак, позичальник вказану умову не виконав та відповідні договори застави не уклав, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до підпункту (е) пункту 10 генерального договору випадком невиконання позичальником умов Генерального договору вважається, зокрема, втрата забезпечення, а саме втрачається можливість із будь-якої причини звернути стягнення за будь-яким із забезпечувальних документів, або такий предмет застави перестає існувати чи іншим чином стає недоступним для Банку із будь-якої причини.

Позичальником не виконуються зобов'язання, визначене в підпункті (g) пункту 8.2 Генерального договору, а саме забезпечення щоквартального проведення через рахунки відкриті в Банку, грошових розрахунків позичальника в сумі не меншій 25 000 000 грн. або їх еквівалент за офіційним курсом Національного банку України, що діяв на дату надходження грошових коштів. Якщо зазначений в цьому пункті обсяг розрахунків через рахунки, що відкриті в Банку, не буде виконуватися, цим позичальник погоджується на першу вимогу Банку сплатити штрафну санкцію у сумі 0,25% за квартал від розміру фактичної заборгованості за кредитом на кінець звітного кварталу.

Штрафні санкції за невиконання даних зобов'язань по вимогам Банку, позичальником також не погашені.

Відповідно до підпункту (с) пункту 10 додаткового договору від 27.12.2013 № 41 до генерального договору № 805/6/18/8-101 про здійснення кредитування від 01.08.2008 випадком невиконання позичальником умов генерального договору вважається невідповідність дійсності заяв та гарантій, а саме представлення, гарантія або запевнення, зроблене повторно (або вважається зробленим) у будь-якому фінансовому документі або у зв'язку з будь-яким фінансовим документом, є невірним в будь-якому відношенні в момент, коли воно зроблене або повторено або вважається зробленим або повтореним.

Згідно з підпунктом (iv) пункту 10.2 додаткового договору від 27.12.2013 № 41 до генерального договору № 805/6/18/8-101 про здійснення кредитування від 01.08.2008 банк має право у будь-який час після настання випадку невиконання вимагати дострокового погашення кредиту і в такому випадку кредит повинен бути достроково погашений позичальником зі сплатою всіх належних до сплати процентів та інших платежів, передбачених договором.

У зв'язку із невиконанням позичальником зобов'язань за генеральним договором 21.12.2016 банком було надіслано вимогу на адресу позичальника щодо дострокового погашення кредиту на загальну суму 235 485 381,94 грн.

Вказана вимога 27.12.2016 надійшла до відділення зв'язку за місцем одержання, таким чином датою її отримання вважається 27.12.2016 у відповідності до пункту 11.5 додаткового договору від 27.12.2013 № 41 до генерального договору № 805/6/18/8-101 про здійснення кредитування від 01.08.2008.

Однак, ТОВ "Агро-Альфа" залишило вказану вимогу без відповіді та належного реагування.

16.02.2017 Банк надіслав на адресу ТОВ "Агро-МВ" (поручителя) у відповідності до пункту 1.3 Договору поруки (у редакції від 27.12.2013) вимогу про виконання порушеного зобов'язання від 13.02.2017 №08.41-186/67-2521.

Вказана вимога була залишена ТОВ "Агро-МВ" без відповіді та належного реагування.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною другою статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість ТОВ «Агро-Альфа» перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором складає 233 537 623, 57 грн. за кредитом та 3 981 285,71 грн. за відсотками.

ТОВ "Агро-Альфа" подало до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ "Агро-МВ" про визнання зобов'язання ТОВ "Агро-МВ" за договором поруки від 14.09.2010 № 805/15/08.1/10-308 з усіма додатками та змінами, укладеного ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ "Агро-МВ" та ТОВ "Агро-Альфа" припиненим.

Колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

ТОВ "Агро-Альфа" вказує на те, що оскільки розрахунок пені розпочався з 01.11.2016, то закінчився шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, за загальним правилом порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки, при цьому лише у разі якщо такий строк у договорі поруки не встановлений застосовується шестимісячний строк, що обраховується з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Пунктом 3.8 договору про внесення змін № 1 від 27.12.2013 до договору поруки № 805/15/08.1/10 від 14.08.2010 сторони договору визначили строк його дії до 26.12.2019 з дня підписання договору поруки. Тобто строк, встановлений у договорі поруки закінчується 26.12.2019 року.

Отже, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування шестимісячного строку, оскільки в договорі поруки встановлений строк, який не сплинув.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги щодо припинення поруки не підлягають задоволенню, оскільки є не обґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що первісні позовні вимоги про стягнення з відповідачів за первісним позовом солідарно на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 233 537 623, 57 грн. та відсотками за кредитом у розмірі 3 981 285,71 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне погашення загальної заборгованості за кредитом, що складає 33 444,44 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 46 729,13 грн.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" звернулось до місцевого господарського суду у даній справі з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним пункту 6.2 генерального договору від 01.08.2008 № 805/6/18/8-101, посилаючись на те, що умови вказаного пункту суперечать чинному законодавству в частині визначення розміру пені.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( ч.1-5 ст. 203 ЦК України)

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 230 ГК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин, яким є відповідач, зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 343 ГК України та ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку про те, що пунктом 6.2 генерального договору № 805/6/18/8-101 від 01.08.2008 (в редакції додаткового договору від 27.12.2013 № 41) відповідає вимогам чинного законодавства України і підстав для визнання його недійсним немає.

Крім того, підстави для застосування строку позовної давності відсутні, оскільки сторони письмово погодили збільшення такого строку.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, колегія приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 33 444, 44 грн. заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту та 46 729,13 грн. заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення відсотків, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МВ" про витребування у позивача додаткових доказів, задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи по суті спору, а відповідачами не надано суду контррозрахунку або документального підтвердження того, що розрахунок заборгованості не підтверджується документально. Задоволення зазначеного клопотання призведе лише до затягування розгляду справи.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки відповідачем-1 не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість вимог позивача та про відсутність заборгованості, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МВ" про витребування додаткових документів залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа" на рішення Господарського суду м.Києва від 13.06.2017р. у справі № 910/3468/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 13.06.2017р. у справі № 910/3468/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3468/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх