ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 жовтня 2017 р. Справа № 902/883/17

Господарський суд Вінницької області в складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Київ

до Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради, м.Хмільник Хмільницького району Вінницької області

про стягнення 150521,05 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги громадянам, що мають пільги

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 1487 від 12.12.2016);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №02-3178/01-23 від 23.10.2017).

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з управління соціального захисту населення Хмільницької міської ради 150521,05 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року.

Ухвалою суду від 21.09.2017 порушено провадження у справі №902/883/17 з призначенням судового засідання на 24.10.2017.

На визначену судом дату з'явилися представники сторін.

19.10.2017 на адресу суду від управління соціального захисту населення Хмільницької міської ради на виконання вимог ухвали суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з останнього 137248,47 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги, з огляду на те, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду було включено суму 13272,58 грн, яка була оплачена за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян у січні 2017.

В підтвердження викладеного у відзиві відповідачем надано копію платіжного доручення №1 від 19.01.2017.

23.10.2017 представником ПАТ "Укртелеком" ОСОБА_1 подано заяву №08-2302 від 20.10.2017 (вх. канц. суду №06-52/10059/17) "про зменшення розміру позовних вимоги", яка мотивована, тим що у зв'язку з вимогою управління соціального захисту населення Хмільницької міської ради про зарахування суми в розмірі 13272,58 грн, оплачену останнім в січні 2017 в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у грудні 2016, позовні вимоги зменшуються до 137248,47 грн.

Під час слухання справи (24.10.2017) представник позивача ОСОБА_1 підтримала подану через канцелярію суду заяву про зменшення розміру позовних вимог №08-2302 від 20.10.2017. Просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 137248,47 грн.

Заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду на підставі положень ст.22 ГПК України як така, що не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

В судовому засіданні представник відповідача позов в частині стягнення основного боргу в сумі 137248,47 грн визнав, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали господарської справи з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ним за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року (включно) надано пільговим категоріям населення Хмільницької міської ради послуги звязку на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню на загальну суму 212386,28 грн, що стверджується розрахунком боргу, розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги зв'язку, на які надаються пільги тощо (а.с. 6, 9-72).

При цьому позивач вказує, що у відповідності до ст.601 ЦК України та п.8 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 між учасниками взаєморозрахунків за електроенергію здійснювалися часткові розрахунки по витратам позивача на надання послуг зв'язку на пільговій основі, що оформлено спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів державного бюджету.

В рахунок компенсації послуг, за твердженням позивача, на пільговій основі, шляхом проведення зарахування зустрічних вимог зараховано суму 11638,00 грн, (з яких частково погашено залишок боргу, який утворився на 01.09.2015).

Крім того, відповідачем було частково погашено заборгованість в серпні, вересні, жовтні, листопаді і грудні 2016 року шляхом оплат по банку на загальну суму 61866,80 грн.

Таким чином, несплачена управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради сума відшкодування компенсації витрат позивача на надання послуг зв'язку пільговим категоріям споживачів за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року (включно) становить 137248,47 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог №08-2302 від 20.10.2017).

Відтак, з огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 137248,47 грн боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі.

Слід зазначити, що вказана сума боргу визнається відповідачем в обопільно підписаному акті звірки розрахунків від 18.10.2017 року та запереченнях на позов.

З урахуванням встановлених обставин суд, розглядаючи вказаний спір, враховує наступні приписи законодавства.

Порядок компенсації витрат по пільгам з оплати за послуги зв'язку визначено у Бюджетному кодексі України, Закону України "Про телекомунікації", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", ЗУ "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Положенні про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2002 р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно зі ст.63 Закону України "Про телекомунікації" споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів регулюються Бюджетним кодексом України.

Згідно зі ст. 2 Бюджетного кодексу України видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету.

Субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Відповідно до ст.ст. 21, 23 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.30 Бюджетного кодексу України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до п.9 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги, державну підтримку громадських організацій інвалідів і ветеранів.

У п.п. "б" п.4 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим і обласних бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: республіканські Автономної Республіки Крим та обласні програми і заходи з реалізації державної політики стосовно дітей, молоді, жінок, сім'ї, в тому числі утримання та програми республіканського Автономної Республіки Крим і обласних центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Згідно із ч.1 ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою КМУ від 04.03.2002 року № 56 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до п.3 даного Порядку, головними розпорядники коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів ради, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення в м.Хмільник здійснює Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради.

За змістом п.8 згаданого Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Відповідно до п.12 Порядку суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законодавчих актів і не залежать від бажання сторін.

При цьому, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, або повне чи часткове звільнення від обов'язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Згідно з частиною шостою статті 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин першої - четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України.

За своїм правовим статусом позивач є особою приватного права, суб'єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність на власний ризик та має право на оплату наданих ним споживачам послуг у повному обсязі.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 15.08.2017 у справі № 906/1306/16.

З огляду на вищевказані обставини, заявлений позивачем позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідачем доказів щодо проведення розрахунків з позивачем суду не надано. Окрім цього, управлінням соціального захисту населення Хмільницької міської ради зауважень стосовно факту надання публічним акціонерним товариством "Укртелеком" послуг населенню на пільгових умовах в обсягах, визначених до стягнення, ні під час підписання акту звіряння розрахунків з відповідачем, ні станом на час розгляду справи не надходило.

Відсутність коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, а також з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №3-28гс12 та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі з урахуванням заяви про зменшення розміру позову в сумі 137248,47 грн підлягають задоволенню.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача згідно ст.49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради (22000, Вінницька область, Хмільницький район, м.Хмільник, 2-й поров.Пушкіна, 8; ) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бул.Т.Шевченка, 18; ) 137248,47 грн боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі та 2058,72 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30 жовтня 2017 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи