ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Справа № 922/2621/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 21.06.2016р.,

від 1-го відповідача не зявився,

від 2-го відповідача (апелянт) не зявився,

від 3-го відповідача (апелянт) - ОСОБА_2 (директор),

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" (вх.№ 2880 Х/2) та апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" (вх.№ 2882 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від "06" вересня 2017 р. у справі №922/2621/17,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт", м.Київ,

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Терем.Ок", м.Харків,

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані", м. Харків,

3. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ", м. Київ,

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. (суддя Ольшанченко В.І) задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" про вжиття заходів до забезпечення позову. Накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху №I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди, №VI в літ "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м., які розташовані в м.Харкові, вул. Гоголя, буд. 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01). Заборонено ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 2. Код ) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "ТЕРЕМ.ОК" (61051, м.Харків, проспект Перемоги, буд. 55-Е. Код ) відчуження у будь-який спосіб та будь-які інші дії стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху №I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди, №VI в літ "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м., розташованих в м. Харкові, вул. Гоголя, буд. 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01). Стягувачем за цією ухвалою визначено Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Стандарт" (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, 45. Код ). Боржниками за цією ухвалою визначено: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 2. Код ) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "ТЕРЕМ.ОК" (61051, м. Харків, проспект Перемоги, буд. 55-Е. Код ). Строк пред'явлення ухвали до виконання визначено: до 07.09.2020 року.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. у справі № 922/2621/17 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні заяви позивача ПАТ "КБ Банк Стандарт" про вжиття заходів до забезпечення позову.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу 2-й відповідач з посиланням на положення ст.ст. 33, 34, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, п. 1-3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» вказує, що позивачем не надано належного обґрунтування вчинення відповідачами ТОВ "ОСОБА_4 Компані" та ТОВ Офісний центр "Теремок.ОК" дій, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, як обовязкової підстави для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" з ухвалою місцевого господарського суду також не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. у справі № 922/2621/17 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні заяви позивача ПАТ "КБ Банк Стандарт" про вжиття заходів до забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог зазначає, що накладення оскаржуваною ухвалою суду арешту на нежитлові приміщення фактично унеможливило виконання рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2017р. у справі № 922/2559/17 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. у справі №922/2621/17 господарський суд Харківської області фактично прийняв рішення про права та обовязки ТОВ "Х1", яке не було залучено до участі у справі, що є підставою для її скасування на підставі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі якщо у провадженні апеляційної інстанції вже знаходиться апеляційна скарга одного з учасників судового процесу на ухвалу або рішення місцевого господарського суду, а іншим учасником судового процесу подано апеляційну скаргу на ту ж саму або іншу ухвалу чи рішення і ця друга скарга підлягає розглядові, апеляційний господарський суд приймає її до спільного розгляду з раніше поданою і прийнятою до провадження скаргою, про що виносить відповідну ухвалу.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" та апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1", враховуючи оскарження сторонами справи одного й того процесуального документа, колегія суддів дійшла висновку про прийняття вказаних апеляційних скарг до спільного розгляду.

У відзиві на апеляційні скарги ТОВ "ОСОБА_4 Компані" та ТОВ "Х1" (вх.№10288 від 09.10.2017р., вх.№ 10289 від 09.10.2017р.) ПАТ «КБ "Стандарт" вказує на правомірність винесення ухвали господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. у справі № 922/2621/17 та відсутності підстав для задоволення апеляційних скарг. В обґрунтування своєї позиції у справі вказує, що з наданих до матеріалів справи документів, а саме, інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, висновку Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за результатами розгляду заяви, зареєстрованої в Журналі єдиного обліку за № 19005 від 08.06.2017р., а також рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2017р. у справі № 922/2559/17 вбачається спрямованість дій директора ТОВ "Х1" ОСОБА_2 за сприянням директора ТОВ "Офісний центр "Терем.Ок" і ТОВ "ОСОБА_4 Компані" ОСОБА_5 на проведення реалізації нежитлових приміщень в літ. "А-3", загальною площею 883,5 кв.м, за адресою м. Харків, вул. Гоголя, 2, у позасудовому порядку на підставі укладеного між ними договору іпотеки від 14.06.2017р.

В судовому засіданні представник ТОВ "Х1" підтримав вимоги поданих апеляційних скарг, просив суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. у справі №922/2621/17 в частині накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху №I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди, №VI в літ "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м., які розташовані в м. Харкові, вул. Гоголя, буд. 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив суд ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2017р. у справі №922/2621/17 залишити без змін.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників 1-го та 2-го відповідачів, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційних скаргах, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 31.07.2014р. № 456 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_6 Ворота" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014р. прийнято рішення № 67 про запровадження з 04.08.2014р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_6 Ворота".

28.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_6 Ворота" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" укладено договір про передачу активів і зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ "ОСОБА_6 Ворота".

Пунктом 4.1 договору встановлено, що приймаючий банк (ПАТ "Комерційний банк "Стандарт") з дня укладення сторонами цього договору, підписання Реєстру договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення та акту приймання-передавання активів та зобов'язань, набуває усіх прав та обов'язків кредитора неплатоспроможного банку (ПАТ "ОСОБА_6 Ворота") щодо боржників (позичальників), вимоги до яких передані відповідно до цього договору, разом із правами за договорами забезпечення таких вимог. Згода боржників (позичальників) та усунення змін (у тому числі доповнень) до вже укладених договорів з відповідними боржниками (позичальниками) у такому випадку не вимагається.

Так, на виконання умов кредитного договору позивачем (ПАТ "КБ "Стандарт") на адресу ТОВ "АМРБЗ" було направлено вимогу від 15.04.2015 р. №БТ 15/04-307 щодо необхідності виконання порушеного зобов'язання та сплати всієї суми простроченої заборгованості за кредитним договором, з урахуванням приписів статті 35 Закону України Про іпотеку.

Протягом встановленого тридцятиденного строку ця вимога відповідачем не була задоволена. Таким чином, позивач набув усіх прав та обовязків АТ "ОСОБА_6 Ворота" за договором невідновлювальної кредитної лінії №131 від 18.07.2012 р., укладеним між ПАТ "ОСОБА_6 Ворота" та ТОВ "АМРБЗ".

В забезпечення виконання позичальником, ТОВ "АМРБЗ", своїх зобовязань за договором кредитної лінії № 131 від 18.07.2012р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_6 Ворота" було укладено іпотечний договір № 12-120, посвідчений 18.07.2012р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 за реєстровим номером № 1383, згідно якого в іпотеку банку було передано наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху № І, ІІ, ІІІ, 2-1-:2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху № І, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1, IV, V, масандри № VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м, які розташовані в місті Харкові по вул. Гоголя, буд. 2, що належать на праві власності ТОВ "АМРБЗ".

За невиконання позичальником ТОВ "АМРБЗ" своїх кредитних зобовязань перед ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" за договором кредитної лінії №131 від 18.07.2012 р., позивач подав до господарського суду позов до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" про звернення стягнення на майно та визнання права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком за договором невідновлювальної кредитної лінії №131 від 18.07.2012 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.11.2015р. у справі №922/5125/15 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №12-120, посвідченим 18.07.2012 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 за реєстровим №1383, а саме - нежитлові приміщення, що належали на праві власності ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ", шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт", вартістю 2120000,00 грн.

Як вбачається з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та реєстру прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.06.2017р., вилучено відповідний запис за № 13933618 від 23.03.2016р. про реєстрацію за банком права власності на нежитлові приміщення із вказаного реєстру та поновлення відповідного права за ТОВ "АМРБЗ".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.06.2017р. скасовано рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017р. у справі №922/5125/15; в задоволенні заяви ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (вх.№17 від 16.02.2017р.) про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015р. у справі №922/5125/15 за нововиявленними обставинами відмовлено; рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015р. у справі №922/5125/15 залишено без змін.

Як встановлено судовою колегією, під час апеляційного перегляду рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017р. у справі №922/5125/15 на замовлення ліквідатора ОСОБА_8 вище вказане майно було відчужено в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ «АМРБЗ», яку відкрито на підставі постанови господарського суду Харківської області від 20.04.2016р. у справі № 910/2542/16.

Переможцем аукціону стало ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Терем.Ок", з яким укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 18.07.2012 р. за реєстровим №1278.

В подальшому, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Терем.Ок", 08.06.2017р. нерухоме майно передано до статутного капіталу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані", що підтверджується копією акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" від 08.06.2017р.

10.05.2017р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" (іменований - позикодавець) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Терем.Ок" (іменоване "позичальник") укладено договір позики № 01/100517, відповідно до п. 1 якого позикодавець зобовязується надати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі до 1000000,00 грн. на усну або письмову вимогу позичальника, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. У відповідності до п. 2.2 даного договору позика надається позичальнику на термін до 20.06.2017 року (а.81 матеріалів оскарження ухвали).

В забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 10.05.2017р. №01/100517 між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" (іменоване "іпотекодавець") та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" укладено договір іпотеки від 14.06.2017р., відповідно до якого іпотокодавець в іпотеку передає нежитлові приміщення 1-го поверху № І, ІІ, ІІІ, 2-1-:2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху № І, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1, IV, V, масандри №VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м, які розташовані в місті Харкові по вул. Гоголя, буд. 2, які належали іпотекодавцю (а. 82-85 матеріалів оскарження ухвали).

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Стандарт", вважаючи, що його права, як власника вказаного нерухомого майна, порушено, подало до господарського суду Харківської області позовну заяву до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Терем.Ок" та до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані", в якій просить витребувати із чужого незаконного володіння на користь позивача у відповідачів наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №І, ІІ, ІІІ, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №І, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди, №VI в літ."А-3", загальною площею 883,5 кв.м., які розташовані в м. Харкові, вул. Гоголя, буд. 2.

В забезпечення виконання судового рішення у справі № 922/2621/17 Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" до господарського суду Харківської області також подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову (вх.№ 2621/17 від 04.08.2017р.), в якому просило суд накласти арешт та заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, що стосуються предмета спору у цій господарській справі: нежитлові приміщення 1-го поверху № І, ІІ, ІІІ, 2-1-:2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху № І, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1, IV, V, масандри № VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м, які розташовані в місті Харкові по вул.Гоголя, буд. 2.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що наведені позивачем заходи є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам, сприятиме запобіганню порушенням прав позивача на час вирішення спору в суді, що відповідає правовій природі забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України від 31 травня 2011 року N 4-рп/2011 зазначено, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В іншому Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16 червня 2011 року N 5-рп/2011 викладено правову позицію, згідно з якою судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Відповідно до частини 2, 3 статті 67 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову виноситься ухвала, ухвала про забезпечення позову може бути оскаржено.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Пунктами 1, 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006р. N01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (постанова Вищого господарського суду України від 07.06.16 у справі №904/1019/16).

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування, зокрема, своїх вимог. Наведене стосується й вимог про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками визнання права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди №VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв. м., які розташовані в місті Харкові по вул. Гоголя, 2, за ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" (позивачем) на підставі рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015 р. у справі №922/5125/15, яке набрало законної сили в встановленому законом порядку, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис за №13933618 від 23.03.2016 р. про реєстрацію за банком права власності на вказане вище майно.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (вх.№17 від 16.02.2017р.) про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015р. у справі №922/5125/15 за нововиявленними обставинами постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.06.2017р. скасовано рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017р. у справі №922/5125/15 та в задоволенні заяви відмовлено; рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015р. у справі №922/5125/15 залишено без змін.

Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 20.06.2017р. до господарського суду касаційної інстанції учасниками судового процесу оскаржено не було, станом на день розгляду справи №922/2621/17 є чинним.

Разом з цим, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових праві на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником нежитлових приміщень 1-го поверху №I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди №VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв. м., які розташовані в місті Харкові по вул. Гоголя, 2, на час розгляду даної справи є ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані", про що державним реєстратором внесено запис від 09.06.2017р. за № 20903021, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01.

Судова колегія зазначає, що позовні вимоги у справі, що розглядається, мають немайновий характер у вигляді витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на користь позивача, право власності на яке відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017р. у справі №922/5125/15 та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно визначено за різними юридичними особами, у звязку з чим заходи до забезпечення позову вжиті шляхом накладення арешту на відповідне нерухоме майно знаходяться у взаємозв'язку із позовними вимогами, а відтак не вжиття заходів до забезпечення позову впливає на виконання судового рішення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до заяви від 23.06.2017р. ТОВ "Х1" запропоновано сплатити ТОВ "Офісний центр "Терем.Ок" борг за договором від 10.05.2017р. № 01/100517, який становить 945000,00 грн. на протязі 30 днів, з застереженням за наслідками невиконання вказаної вимоги в установлений строк звернути стягнення на предмет іпотеки згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 14.06.2017р. за реєстровим номером 1512, шляхом продажу предмету іпотеки, належних ТОВ "ОСОБА_4 Компані" (а. 86 матеріалів оскарження ухвали).

Обґрунтовуючи невиконанням 1-м відповідачем зобовязань за договором від 10.05.2017р. № 01/100517, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані", в якому просив суд звернути стягнення за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю X1 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 Компані, на предмет іпотеки - нежитлові приміщення 1-го поверху ПІ, 2-1-:2-6, 3-1-:3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №1, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-.16-5, 17-1, - І --3, IV, V, мансарди №УІ в літ. А-3, загальною площею 883,5 кв.м., за адресою м. Харків, вул.Гоголя,2, для задоволення вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю XI по погашенню заборгованості ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Офісний центр Терем.Ок" за договором №01/100517 від 10.05.2017р. у розмірі 945000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2017 у справі №922/2559/17 позовні вимоги задоволено повністю.

В свою чергу, звернення ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, питання щодо витребування якого на користь ПАТ "КБ "Стандарт" є предметом судового спору в межах справи №922/2621/17, свідчить про наявність волевиявлення іпотекодержателя щодо відчуження нерухомого майно на користь третіх осіб до вирішення судового спору щодо визначення законного правоволодільця спірного нерухомого майна.

Відчуження нерухомого майна без участі позивача та за умови того, що останній заявляє відповідні вимоги щодо витребування його із чужого незаконного володіння на свою користь, в разі задоволення позову може призвести до порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача щодо використання права власності.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, передбачене ст. 67 ГПК України, враховуючи невизнання відповідачами права власності на нього за ТОВ "КБ "Стандарт", а також передачу вказаного майна ТОВ "ОСОБА_4 Компані" в іпотеку за зобовязаннями, які виникли на підставі договору позики від 10.05.2017р. № 01/100517 та тривалий час не виконуються, що наділяє іпотекодержателя правом на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, є адекватним заявленим вимогам, тобто співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач.

Вжиття у наведений вище спосіб заходів до забезпечення позову забезпечить збалансованість інтересів сторін та спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" зазначає про незаконність оскаржуваної ухвали суду в частині накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху № І, ІІ, ІІІ, 2-1-:2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху № І, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1, IV, V, масандри № VI в літ. «А-3», загальною площею: 883,5 кв.м, які розташовані в місті Харкові по вул.Гоголя, буд. 2, оскільки вказаними діями фактично зупинено звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 14.06.2017р., яке здійснюється на виконання рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2017р. у справі № 922/2559/17.

З цього приводу судова колегія зазначає, що Вищий господарським судом України в п. 15 Інформаційного листа від 11.04.2005 р. N 01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" (зі змінами та доповненнями) надано розяснення щодо порядку набрання рішенням господарського суду законної сили за приписами статті 85 ГПК України.

Так, якщо апеляційну скаргу на судове рішення не подано у строк, передбачений частиною першою статті 93 ГПК, відповідне рішення набирає законної сили. У разі коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого частиною першою статті 93 ГПК строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили.

Як встановлено судовою колегією, Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк Стандарт в межах визначеного Законом строку на подання апеляційної скарги на рішення суду, визначеного ст. 93 ГПК України, подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2017 у справі № 922/2559/17 до Харківського апеляційного господарського суду, яку було прийнято судом до провадження.

Станом на час вирішено даної справи, перегляд рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2017 у справі № 922/2559/17 в апеляційному порядку не закінчено, що виключає набрання судовим рішенням законної сили та, як наслідок, наявності правових підстав для його виконання.

Отже, оцінивши доводи позивача, наведені в обґрунтування заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може суттєво утруднити виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог або взагалі унеможливити його виконання, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів особи.

З огляду на викладене, враховуючи адекватність заходу забезпечення позову, застосованого господарським судом (відповідність його вимогам, на забезпечення яких він вживається), а також те, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення вимог позивача, як особи, право власності на нерухоме майно якого визнано на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, та як засіб запобігання можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з необхідністю застосування заходу забезпечення позову щодо накладення арешту на індивідуально визначене нерухоме майно.

Так, судом накладено арешт не на все майно, визначене за відповідачем майно, а лише те, що є предметом заявлених позовних вимог, тим самим, ухвалою суду першої інстанції вірно враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просив заявник.

Крім того, оскільки предметом даного спору є нерухоме майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому Законом України від 01.07.2004р. №1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за наявності невиконаного зобовязання за договором позики від 10.05.2017р. № 01/100517, доцільним також є заборона судом відчужувати ТОВ "ОСОБА_4 Компані", як особою, право власності за якою пройшло державну реєстрацію, та ТОВ "Х1", як іпотекодержателем, спірне нерухоме майно у будь-який спосіб.

Застосування вказаних заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі, оскільки матеріали справи не місять доказів, якими підтверджується, що винесення оскаржуваної ухвали суду призведе до втручання у звичайну діяльність відповідачів, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобіганню перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Щодо посилання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" на порушення судом норм процесуального права шляхом винесення оскаржуваної ухали суду, якою вирішено права та обовязки товариства, без залучення вказаного учасника до розгляду справи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" якщо клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову подано разом з позовною заявою або викладено в цій заяві, його може бути розглянуто під час підготовки справи до розгляду в порядку статті 65 ГПК. Втім, за змістом статті 66 названого Кодексу не виключається можливість розгляду відповідного клопотання і в процесі розгляду судом господарської справи, в тому числі за результатами судового засідання, в якому спір не вирішується по суті.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що питання про забезпечення може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні в викликом представником сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Відтак стаття 67 ГПК України передбачає лише винесення ухвали про забезпечення позову, наділяє суд правом на обрання порядку розгляду заяви про вжиття забезпечення позову, зокрема, виклику сторін у судове засідання для заслуховування їх думки, зважаючи на обставини окремої справи, та не містить припису про обов'язковість проведення у зв'язку з цим судового засідання.

В частині першій статті 67 ГПК України визначено заходи забезпечення позову, до яких, зокрема, законодавець відносить заборону відповідачеві вчиняти певні дії; та заборону іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Таким чином, суд має право заборонити відповідачеві вчиняти будь-які дії, що ж до інших осіб, то їм господарський суд може забороняти лише ті дії, що стосуються предмета спору.

Враховуючи обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо заборони вчинення дій стосовно спірного нерухомого майна безпосередньо стосується предмету спору індивідуально визначеного нерухомого майна, про витребування якого з чужого незаконного володіння заявлено позов у даній справі, а також право суду вирішувати питання щодо задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову, місцевим господарським судом не було порушено вимоги положень ст. 104 ГПК України за насідками винесення оскаржуваної ухвали суду.

При цьому, як вбачається з протоколу судового засідання від 06.09.2017р. у справі № 922/2621/17 клопотання про вжиття заходів про забезпечення позову та клопотання про залучення ТОВ "Х1" до участі у розгляді справи в якості іншого відповідача було розглянуто в одному судовому засіданні в присутності директора товариства, який є законним представником на підставі установчих документів юридичної особи та з урахуванням позиції щодо наявності правових підстав для його задоволення, що не призвело до прийняття незаконного судового рішення (т.1, а.с. 188-190).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням дослідження всіх наявних матеріалів справи, а також заслухавши доводи учасників судового процесу, господарський суд апеляційної інстанції з огляду на предмет і підстави позову, їх співвідношення з видом забезпечення позову, враховуючи те, що в добровільному порядку сторонами не врегульовано спірні правовідносини, а справа в суді розглядається певний період часу, за який відповідачами можуть бути вчиненні певні дії з метою ухилення від виконання зобовязання, в результаті яких виконання рішення господарського суду може бути утруднено чи неможливе, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" та апеляційна скарга ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 06.09.2017 р. у справі №922/2621/17 залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" та апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Х1" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.2017 р. у справі №922/2621/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20.10.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко