19 жовтня 2017 року Справа № 913/1355/16
Провадження № 4/913/1355/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз", м. Сєвєродонецьк Луганської області
до Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради, м. Брянка Луганської області
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
Орган оскарження Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 409 283 грн. 31 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання Бережна Л.В.
у засіданні брали участь:
від позивача (стягувача) представник не прибув;
від відповідача (боржника) представник не прибув;
від третьої особи (органу оскарження) представник не прибув.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" 02.08.2017 (згідно поштового штемпеля) звернулось до господарського суду Луганської області відповідно до ст. 121-2 ГПК України зі скаргою від 01.08.2017 № б/н, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області щодо повернення наказу без виконання незаконними та зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області прийняти до виконання наказ господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16.
На обґрунтування вимог за скаргою позивач вказує, що на виконання рішення суду від 09.02.2017 Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" видано наказ від 21.02.2017 № 913/1355/16, який 13.07.2017 відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 предявлено до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області. Листом від 25.07.2017 № 12-11/2348 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області повернуто наказ позивачу без виконання з огляду на недотримання відповідачем п. 11 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, яким встановлено, що установи, які переміщені на контрольовану територію, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством.
Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначено Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників".
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних установ, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі Порядок), передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.
У пункті 6 Порядку передбачено перелік документів, які стягувач подає органу Казначейства.
Підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві органом Казначейства визначені підпунктом 1 пункту 9 Порядку, яким не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа як відсутність відкритих в органах казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такої підстави іншими законами.
Крім того, органи Казначейства за правилами підпункту 2 пункту 4 Порядку вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.
Дії органів Казначейства з виконання виконавчих документів відповідно до пункту 15 Порядку можуть бути оскаржені до Казначейства або суду.
Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав та свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання рішення суду є невідємною складовою права на судових захист, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення суперечить гарантіям держави.
Враховуючи викладене, у Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області були відсутні підстави до повернення предявленого в межах строку, у встановленому законом порядку та формі наказу суду без виконання. Наведене свідчить про незаконність дій Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області щодо повернення без виконання наказу господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16.
Відповідач (боржник) на порушення ухвал суду пояснення на скаргу не надав, у судові засідання не зявився.
Від Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області надійшов відзив від 15.08.2017 № 12-12/2604 на скаргу стягувача, в якому надані заперечення стосовно заявлених вимог.
Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області посилається на п. 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, в якому передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Згідно п. 2 Порядку боржники визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. Таким чином, боржник, визначений в рішенні суду про стягнення коштів має бути розпорядником (бюджетною установою)/одержувачем бюджетних коштів або підприємством установою, організацією, рахунки якого відкрито в органах Казначейства. Згідно даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 № 1691, боржник Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради обслуговувався в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Брянці Луганської області, яке є територіальним органом Державної казначейської служби України і діє відповідно до Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280. Відповідно до п. 17 Положення управління (відділення) Казначейства є юридичними особами публічного права. Управління (відділення) Казначейства є самостійними в реалізації державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів тощо.
Станом на сьогодні місцезнаходженням боржника Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради згідно наказу суду від 21.02.2017 та відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено м. Брянка Луганської області, яке віднесено до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р.
Боржник не перемістився на територію, підконтрольну українській владі, рахунки в органах Казначейства Луганської області не відкрито.
Приписами Указу Президента України від 24.09.2014 № 744/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 серпня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо захисту України та зміцнення її обороноздатності" та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської області обмежено проведення видатків на території, що непідконтрольні українській владі. Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 чітко визначено обовязок установи відкрити рахунки в органах Казначейства у разі її переміщення на територію, підконтрольну українській владі. Боржником не здійснено переміщення, а також не відкрито рахунків в органах Казначейства Луганської області. Оскільки боржник не обслуговується в органах Казначейства Луганської області стягувачу повернуто виконавчий документ згідно п. 9 Порядку.
Крім того, орган оскарження зазначає, що стягувач звернувся до господарського суду зі скаргою відповідно до ст. 121-2 ГПК України, яка передбачає порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби і лише до судового органу, який видав виконавчий документ. Водночас органи Державної казначейської служби України не є органами державної виконавчої служби. Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідно до ч. 4 ст. 6 "Про виконавче провадження" не є органами примусового виконання. Оскарження дій чи бездіяльності органів Державної казначейської служби України не може здійснюватися в порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України, оскільки органи Державної казначейської служби України не є органами примусового виконання. Натомість мають оскаржуватися в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, про що зазначено в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 13.
Також Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області повідомлено про закриття 03.01.2014 рахунків, відкритих відповідачу Управлінню житлово-комунального господарства Брянківської міської ради в органах Державної казначейської служби України (до початку проведення антитерористичної операції).
Заявою від 17.08.2017 № б/н, яка надійшла на адресу суду 21.08.2017, позивач (стягувач) уточнив вимоги за скаргою і просить:
- визнати доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" щодо повернення наказу господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16 правомірними;
- зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області прийняти до виконання наказ господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16.
Скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" від 01.08.2017 № б/н на дії Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області знаходилась в провадження судді Старкової Г.М. Щодо судді Старкової Г.М. Вищою радою правосуддя прийнято рішення від 29.09.2017 про звільнення у звязку з відставкою. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 02.10.2017 скарга передана на розгляд судді Рябцевій О.В.
Ухвалою від 02.10.2017 розгляд скарги відкладено на 19.10.2017.
Представники учасників судового процесу правом на участь у судовому засіданні не скористались.
Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням господарського суду Луганської області від 09.02.2017 у справі № 913/1355/16 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" та стягнуто з Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" заборгованість за виконані роботи в сумі 409 283 грн. 31 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 6 139 грн. 25 коп.
На виконання рішення 02.03.2017 позивачу видано наказ від 21.02.2017 згідно п. 2 резолютивної частини рішення.
Позивач, стягувач за наказом, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області з заявою від 12.07.2017 № 273 про виконання судового рішення, яка прийнята 21.07.2017.
Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області листом 25.07.2017 № 12-11/2348 повернуто наказ і копію рішення суду стягувачу з посиланням на п. 9 Порядку оскільки виконавчий документ не підлягає виконанню органом Казначейства. При цьому, орган Казначейства обґрунтував свою позицію, том, що п. 24 Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п. 6 цього Порядку. Відповідно до п. 2 Порядку боржники це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. В пункті 11 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, зазначено, що установи, які переміщені на контрольовану територію, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством. Боржником не здійснено переміщення, а також не відкрито рахунків в органах Казначейства, тому боржник Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради не обслуговується в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Луганській області.
Під час судового розгляду зясовано, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради є органом місцевого самоврядування.
За вимогою суду щодо відкриття рахунків у 2014 році Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області поясненнями від 13.10.2017 повідомило, що згідно даних програмно-прикладного забезпечення АС "Є-Казна" Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради має наступні рахунки:
Втім при розгляді аналогічної скарги у справі № 913/1195/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" до Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення 218 586 грн. 55 коп. було встановлено, що згідно даних програмно-прикладного забезпечення АС "Є-Казна" Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради має рахунки, на яких містяться кошти:
Також в ухвалі суду від 15.05.2017 у справі № 913/1195/16 було встановлено, що Законом України від 02.06.2016 № 1406-VIІІ "Про внесення зміни до підпункту 4 пункту 24 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, який набрав чинності 11.06.2016, та Законом України від 20.12.2016 № 1789- VIІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України", який набрав чинності 01.01.2017, внесено зміни до п. 24 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України та викладено у наступній редакції: тимчасово, до повернення населених пунктів під контроль державної влади, залишки коштів місцевих бюджетів таких населених пунктів, що обліковуються станом на 1 січня 2016 року на рахунках в органах Казначейства України, зараховуються до спеціального фонду відповідних обласних бюджетів Донецької та Луганської областей. Залишки коштів перераховуються органами Казначейства України і відображаються ними у бухгалтерському обліку та звітності про виконання місцевих бюджетів за класифікацією фінансування бюджету. Зараховані до обласних бюджетів залишки коштів спрямовуються на:
- відновлення обєктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду, систем забезпечення життєдіяльності, включаючи їх утримання, та соціально-економічний розвиток Донецької та Луганської областей;
- погашення з обласного бюджету Донецької області місцевого боргу Донецької міської ради, що виник за кредитом, отриманим у публічному акціонерному товаристві "Державний експортно-імпортний банк України" (кредитний договір № 151110К26 від 5 листопада 2010 року). Уповноважити Донецьку обласну державну адміністрацію, Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію забезпечити погашення заборгованості Донецької міської ради за таким кредитом.
Переліки обєктів і заходів, що будуть здійснюватися за рахунок зазначених залишків коштів, затверджуються відповідними обласними державними адміністраціями, обласними військово-цивільними адміністраціями за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. При цьому до таких переліків не можуть бути включені обєкти і заходи на територіях окремих районів, міст, селищ і сіл, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.
Починаючи з 1 січня 2017 року залишки коштів місцевих бюджетів таких населених пунктів, що обліковуються станом на кожну звітну дату на рахунках в органах Казначейства України, зараховуються до спеціального фонду відповідних обласних бюджетів Донецької та Луганської областей. Залишки коштів перераховуються органами Казначейства України щомісяця (до 10 числа місяця, наступного за звітним), відображаються ними у бухгалтерському обліку та звітності про виконання місцевих бюджетів за класифікацією фінансування бюджету та спрямовуються на обєкти і заходи, що формуються з урахуванням положень абзаців другого і четвертого цього підпункту.
Судом також встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради обслуговувалось в Управлінні Державної казначейської служби у м. Брянці.
З 14.04.2014 відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території Луганської області проводиться антитерористична операція.
Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р місто Брянка знаходиться на неконтрольованій державною владою території.
Згідно пояснень Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, які надавались під час вирішення спору, і при розгляді скарги, Управління Державної казначейської служби у м. Брянці хоча і перемістилось на територію, підконтрольну державній владі, однак є непрацюючим, останнього працівника начальника управління ОСОБА_1 звільнено 09.04.2015.
Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області в поясненнях від 13.10.2017 № 12-12/3258 наголошує, що зважаючи на положення ст. 19 Конституції України, яка зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та відсутність визначеного способу (порядку) стягнення коштів з боржників (розпорядників/одержувачів бюджетних коштів), які не перереєстровані на територію підконтрольну українській владі, а також відсутність підстав для виконання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області судових рішень, боржники за якими не відкрили в органах Казначейства рахунки, відсутні підстави для прийняття та виконання наказу господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16.
Втім, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області залишено поза увагою, що ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За приписами ст.ст. 115, 116 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.
Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.
За приписами ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.05.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів.
В пункті 3 Порядку наголошується, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Боржниками, за змістом п. 2 Порядку, є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.
Пунктом 24 Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Порядок та вимоги до заяви про виконання рішення з наданням необхідних документів передбачені п. 6 Порядку.
Так, у цьому пункті зазначено, що стягувач повинен надати:
- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній;
- оригінал виконавчого документа;
- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
Підпунктом 1 п. 9 Порядку визначено підстави повернення стягувачу органом Казначейства виконавчого документу:
- не підлягає виконанню органом Казначейства;
- подано особою, що не має відповідних повноважень;
- предявлено до виконання з пропущенням установленого строку;
- видано або оформлено з порушенням установлених вимог;
- рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;
- суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов'язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;
- відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем; стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання;
- наявні інші передбачені законом випадки.
Як встановлено судом та підтверджується листом від 25.07.2017 № 12-11/2348 Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області визначило підставами повернення наказу позивачу (стягувачу) перебування відповідача (боржника) на неконтрольованій державною владою території та відсутність у нього рахунків в органах Казначейства, а відтак, що виконавчий документ не підлягає виконанню органом Казначейства.
На вимогу суду щодо пояснень, який орган повинен виконати наказ суду, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області таких пояснень не надано.
З 01.01.2013 набув чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який згідно преамбули встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.
В статті 2 цього Закону щодо особливостей надання державою гарантій стосовно виконання рішень суду йдеться, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:
- державні підприємство, установа, організація;
- юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Втім, відсутність гарантій щодо виконання судових рішень про стягнення бюджетних коштів з боржників органів місцевого самоврядування, не звільняє органи Державної казначейської служби України від виконання судових рішень, тим більше, що згідно п. 3 Порядку такі рішення виконуються виключно органами Казначейства. Відсутність підзаконних нормативних актів про порядок виконання судових рішень щодо субєктів, які знаходяться на непідконтрольній державній владі території, не є підставою для повернення виконавчого документа.
Слід також зазначити, що невиконання судових рішень в державі носить системний характер. Проведення антитерористичної операції в Луганській і Донецькій областях ускладнює виконання судових рішень. Антитерористична операція триває понад три роки, однак державні органи законодавчої і виконавчої влади не забезпечили відповідне правове регулювання виконання судових рішень. В новій редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" не врегульовані питання, повязані з виконанням судових рішень в зоні антитерористичної операції. Право особи на судовий захист не може бути обмежене відсутністю нормативного акта стосовно порядку виконання судового рішення.
Що стосується доводів Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області щодо непідвідомчості скарги господарському суду і неможливістю розгляду її відповідно до ст. 121-2 ГПК України слід зазначити, що виконання рішень, ухвал, постанов господарського суду є невідємною частиною судового процесу.
За змістом ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, який видав виконавчий документ.
Відсутність посилання в ст. 121-2 ГПК України на можливість оскарження дій чи бездіяльності органів Державної казначейської служби України при виконанні рішень господарських судів не відповідає статті 55 Конституції України, згідно якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до позиції Вищого господарського суду України, викладеної в оглядовому листі від 28.01.2016 № 01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням судами Закону України "Про виконавче провадження" (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)", скарги на дії органів Державної казначейської служби України підлягають розгляду в порядку ст. 121-2 ГПК України.
Відносно посилань заявника на проект постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845", то суд зазначає, що беручи до уваги приписи ст. 129-1 Конституції України щодо обовязковості виконання судових рішень, господарський суд приходить до висновку про те, що відсутність рішень будь-яких органів, що регламентують стягнення грошових коштів з установ, не перереєстрованих на підконтрольній українській владі території, не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Крім того, Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. У даному випадку державними органами не врегульовані ряд питань, повязаних з виконанням судових рішень у звязку з проведенням антитерористичної операції, що не узгоджується з узятими гарантіями за вказаним Законом.
За таких обставин, скарга стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд
1.Визнати доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз" щодо повернення наказу господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16 правомірними.
2.Зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області прийняти до виконання наказ господарського суду Луганської області від 21.02.2017 № 913/1355/16.

Суддя О.В.Рябцева