ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Справа № 921/276/17-г/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.,

суддів Бонк Т.Б.,

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз м. Тернопіль

на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 р.

у справі № 921/276/17-г/16

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

до відповідача: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз м. Тернопіль

про cтягнення заборгованості в сумі 312 970,74 грн., у тому числі: пеня в сумі 292 993, 88 грн., три проценти річних в сумі 19 976, 86 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився;

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №01/1816 від 03.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 (суддя С.О. Хома) частково задоволено позов та стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікції «Тернопільгаз» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»: 221 427,63 грн. пені; 15 097,34 грн. 3% річних; 3549,00 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог, а саме: про стягнення

71 566,25грн. пені та 4 879,52 грн. 3% річних.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення 221 427,63 грн. пені та 15 097,34 грн. 3% річних є обґрунтовано заявлені позивачем, оскільки підтверджуються наявними у справі доказами.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення 71 556,25 грн. пені, суд першої інстанції дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені; із суми 15 596 784,58 грн. 9 768 098,16 грн. погашено частково борг за зобовязаннями за вересень 2015 року; 5 828 686,42 грн. погашено частково борг за зобовязаннями за листопад 2015 року; укладенням спільного протокольного рішення 18.01.2016 по сумі 15 596 784,58 грн., змінено порядок та строки сплати даної суми, а тому, пеня не нараховується на суму 9 768 098,16 грн. за період з 21.01.2016 по 22.01.2016; укладенням спільного протокольного рішення 17.02.2016 по сумі 7 084 135,65 грн. змінено порядок та строки сплати даної суми, а тому, пеня за період з 22.01.2016 по 16.02.2016 підлягає нарахуванню на суму 7 084 135,65 грн.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення 4 879,52 грн. 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних; внаслідок укладення спільних протокольних рішень сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за договором.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікції «Тернопільгаз» просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на безпідставність позовних вимог в частині нарахування пені та 3% річних за період з 22.01.2016 по 16.02.2016, оскільки на момент звернення позивача до суду не могли діяти строки розрахунків в різних редакціях, а саме: в редакції п. 6.1. договору №03/2013-ВТВ від 04.01.2013 (до укладення спільного протокольного рішення №524 від 17.02.2016) та згідно п. 3 спільного протокольного рішення №524 від 17.02.2016. Крім цього, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано ч. 4 ст. 653 ЦК України за змістом якої сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, спростовуючи доводи останньої тим, що в силу ст. 631 ЦК України спільні протокольні рішення не розповсюджують свою дію на відносини, що склалися до моменту їх підписання. Окрім того, вказує на те, що укладені спільні протокольні рішення набирають чинності з моменту їх відповідного фінансування.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 без змін, а апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 04.01.2013 р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як "продавцем", з однієї сторони та публічним акціонерним товариством "Тернопільгаз", як "покупцем" був укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 03/2013-ВТВ, згідно п. 1.1 р. 1 якого "Продавець" зобов'язувався передати у власність "покупцю" у 2013 році природний газ, а "покупець" зобов'язувався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1, 5.2, 6.1, 6.2, 11 вказаного договору, «продавець» передає «покупцеві» у період з 01.01.2013 р. по 31.12. 2013 р. газ обсягом до 36549,055 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: (тис. куб. м.): січень - 4257,621; лютий 4677,377; березень 3628,527 квітень 2586,331; травень - 2470,100; червень 2364,0960; липень 2388,159; серпень 2427,486; вересень 2374,034; жовтень 2577,451; листопад 3107,539; грудень 3690,335. Загалом: І кв. 12563,525; ІІ кв. 7420,527; ІІІ кв. 7189,679; IV кв. 9375,325.

Ціна за 1000 куб. м. газу на момент укладення цього договору становить 3509 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%;

до ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 14,20 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 17, 04 грн.; до сплати ціна за 1000 куб. м. газу 3593,38 грн., крім того ПДВ 20% - 718, 68 грн., всього з ПДВ 4312, 06 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1.01.2013 р. і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Як підтверджується матеріалами справи, між сторонами до договору на купівлю-продаж природного газу № 13-343-ВТВ від 04.01.2013 р. було укладено додаткові угоди № 1 від 04.04.2013 р.; № 2 від 10.07.2013 р.; № 3 від 08.08.2013 р.; № 4 від 31.12.2013 р.; № 5 від 18.04.2014 р.; № 6 від 28.04.2014 р.; № 7 від 15.05.2014 р.; № 8 від 06.06.2014 р.; № 9 від 05.09.2014 р.; №10 від 10.11.2014 р.; № 11 від 08.12.2014 р.; № 12 від 22.12.2014 р.; № 13 від 05.02.2015 р.; № 14 від 10.03.2015 р.; № 15 від 03.04.2015 р.; № 16 від 12.05.2015 р.; № 17 від 03.06.2015 року; № 18 від 10.07.2015 року; № 19 від 12.10.2015 р.; № 220 від 28.10.2015 р.; № 21 від 25.11.2015 р..

Як вбачається з матеріалів справи, НАК «Нафтогаз України» в період січень 2013 року - листопад 2015 року здійснила поставку природного газу ПАТ «Тернопільгаз» на загальну суму 268 657 324, 73 грн. згідно наступних актів приймання-передачі природного газу: від 31 січня 2013 року 3057,815 тис. куб. м. на суму 13 185 469, 51 грн.; від 28 лютого 2013 року 2661,118 тис. куб. м. на суму 11 474 889, 84 грн.; від 31 березня 2013 року 2085,545 тис. куб. м. на суму 8 992 986, 83 грн.; від 30 квітня 2013 року 942,852 тис. куб. м. на суму 4 079 207 . 68 грн.; від 31 травня 2013 року 703,648 тис. куб м. на суму 3 044 302, 12 грн.; від 30 червня 2013 року 636,496 тис. куб м. на суму 2 753 771, 94 грн.; від 31 липня 2013 року 640,163 тис. куб м. на суму 2 725 004, 88 грн.; від 31 серпня 2013 року 703,183 тис. куб м. на суму 2 982 885, 41 грн.; від 30 вересня 2013 року 750,324 тис. куб м. на суму 3 182 856 грн. 40 коп.; від 31 жовтня 2013 року 921,015 тис. куб м. на суму 3 906 923, 52 грн.; від 30 листопада 2013 року 1426,604 тис. куб м. на суму 6 051 619, 93 грн.; від 31 грудня 2013 року 2969,337 тис. куб м. на суму 12 595 856, 29 грн.; від 31 січня 2014 року 3152,915 тис. куб м. на суму 12 063 153, 69 грн.; від 28 лютого 2014 року 2070,923 тис. куб м. на суму 7 923 417, 66 грн.; від 30 квітня 2014 року 1522,635 тис. куб м. на суму 5 839 493, 90 грн.; від 30 квітня 2014 року 607,163 тис. куб м. на суму 2 997 282, 76 грн.; від 31 травня 2014 року 472,531 тис. куб м. на суму 2 742 407, 36 грн.; від 30 червня 2014 року 447,438 тис. куб м. на суму 2 603 058, 26 грн.; від 31 липня 2014 року 478,004 тис. куб м. на суму 2 780 881, 95 грн.; від 31 серпня 2014 року 499,140 тис. куб м. на суму 2 903 844, 78 грн.; від 30 вересня 2014 року 503,303 тис. куб м. на суму 3 020 470, 28грн. ; від 31 жовтня 2014 року 1222,686 тис. куб м. на суму 7 337 700, 61 грн.; від 30 листопада 2014 року 1588,059 тис. куб м. на суму 9 969 707, 36 грн; від 31 грудня 2014 року 2953,806 тис. куб м. на суму 21 436 124, 60 грн.; від 31 січня 2015 року 2207,150 тис. куб м. на суму 16 045 232, 09 грн.; від 28 лютого 2015 року 2100,704 тис. куб м. на суму 14 761 880, 26 грн.; від 31 березня 2015 року 1291,201 тис. куб м. на суму 14 129 450, 32 грн.; від 30 квітня 2015 року 477,893 тис. куб м. на суму 4 272 809, 30 грн.; від 31 травня 2015 року 342,311 тис. куб м. на суму 2 896 977, 99 грн.; від 30 червня 2015 року 309,764 тис. куб м. на суму 2 541 910, 99 грн.; від 31 липня 2015 року 252,217 тис. куб м. на суму 2 060 754, 13 грн.; від 31 серпня 2015 року 2107,401 тис. куб м. на суму 17 218 646, 32 грн.; від 30 вересня 2015 року 3087,123 тис. куб м. на суму 25 223 523, 71 грн.; від 30 листопада 2015 року 1620,263 тис. куб м. на суму 12 912 822, 07грн.

Вказані акти підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача.

Крім цього, необхідно зазначити, що в додатковій угоді №12 від 22 грудня 2014 року до договору купівлі-продажу природного газу від 04 січня 2013 р. №03/2013-ВТВ сторони домовились (п.3) викласти п.6.1. статті 6. «Порядок та умови проведення розрахунків» у наступній редакції:

« 6.1.Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу».

Також у даній додатковій угоді сторони домовились (п.4) викласти статтю 11. «Строк дії договору» договору у наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення».

Як підтверджується матеріалами справи, борг відповідача перед позивачем відсутній, однак, позивач посилається на допущення відповідачем неналежного виконання договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати за поставку газу, що і стало підставою для звернення до суду з про стягнення пені та 3% річних.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню всього сумі 292 993,88 грн., в тому числі нарахованої пені в сумі 23486, 14 грн. за період з 21.01.2016 по 22.01.2016 на суму 9768098, 16 грн. (вартість спожитого обєму природного газу 25 223 523, 71 грн. (акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2015 року на суму 25223523, 71 грн. (за вересень 2015 року) за мінусом проведених оплат: 25.11.2015 -1631960, 53 грн.; 18.12.2015 -13 823 465, 02 грн.); пені в сумі 269507, 74 грн. за період з 21.01.2016 по 22.01.2016 на суму 12 912 822, 07 грн. (вартість спожитого обєму природного газу 12 912 822, 07 грн. (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2015 року на суму 12 912 822, 07 грн. (за листопад 2015 року) та за період з 23.01.2016 по 19.02.2016 на суму 7 084 135, 65 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем були здійсненні такі оплати: 22.01.2016 р. в сумі 9 768 098, 16 грн.; 19.02.2016 р. в сумі 7 084 135, 65 грн. Таким чином, судом першої інстанції правомірно зазначено, що позивачем в періоди нарахування пені включено дні, в яких проведена оплата. Також, позивачем включено суми сплати в суми боргу, на які нараховувалась пеня.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації, ТОВ «Тернопільоблгаз», ПАТ "Тернопільгаз", НАК "Нафтогаз України" було укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, зокрема:

-№30 від 18.01.2016 року, на виконання якого згідно платіжного доручення №1 від 20.01.2016 року відповідачем сплачено позивачу 15 596 784, 58 грн. (проведено оплату - 22.01.2016 р.);

-№ 524 від 17.02.2016 року, на виконання якого згідно платіжного доручення № 3 від 18.02.2016 року відповідачем сплачено позивачу 7 084 135, 65 грн. (проведено оплату - 19.02.2016 р.).

Предметом цих спільних протокольних рішень (п.1) є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Згідно п.3 даних спільних протокольних рішень сторони зобовязалися, зокрема, перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим спільним протокольним рішенням (п.5.2.).

З огляду на наведене, шляхом підписання вище перелічених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору про купівлю-продаж природного газу №03/2013-ВТВ від 04.01.2013 року.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 193, 265, 230 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст.ст.655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субвенцій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 р.

Згідно п.п. 1, 7, 8 вищезазначеного Порядку, останній визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі-субвенція).

Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку.

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Здійснивши перерахунок пені згідно подвійної облікової ставки Національного банку України, з врахуванням дня фактичної сплати суми заборгованості, що не включається в період часу, за який здійснюється стягнення, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що із суми 15 596 784, 58 грн. 9 768 098, 16 грн. погашено частково борг за зобовязаннями за вересень 2015 року; 5 828 686, 42 грн. погашено частково борг за зобовязаннями за листопад 2015 року.

При цьому, укладенням спільного протокольного рішення 18.01.2016 по сумі 15 596 784, 58 грн. змінено порядок та строки сплати цієї суми, а тому, на суму 9 768 098, 16 грн. за період з 21.01.2016 по 22.01.2016 пеня не нараховується. Крім цього, укладенням спільного протокольного рішення 17.02.2016 по сумі 7 084 135, 65 грн. змінено порядок та строки сплати даної суми, а тому, на суму 7 084 135, 65 грн. підлягає нарахуванню пеня за період з 22.01.2016 по 16.02.2016.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням дати та суми здійснення поставки, з урахуванням норм щодо перебігу строків та моменту виникнення прострочення виконання зобовязання, погодився з розрахунками місцевого господарського суду про обґрунтованість стягнення з відповідача пені в розмірі 221427, 63 грн. та безпідставності вимог про стягнення 71566, 25 грн. пені.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 19976, 86 грн., то суд першої інстанції правомірно зазначив, що позивач при нарахуванні 3% річних не врахував, що уклавши спільні протокольні рішення сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору про купівлю-продаж природного газу №03/2013-ВТВ від 04.01.2013 р.

А відтак, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру 3% річних у відповідності до вимог законодавства, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині обґрунтованості стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 15097, 34 грн. та безпідставності вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 4 879, 52 грн .

Необхідно також зазначити, що Верховний Суд України при розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норм частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, та санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, зазначив, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу (постанови Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі №902/1652/13, від 09.09.2014 у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012).

Подібними правочинами, які оформлені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України №30 від 18.01.2016 року, № 524 від 17.02.2016 року, підтверджується проведення оплати заборгованості за спожитий газ за договором №03/2013-ВТВ від 04 січня 2013 року. Тобто, спільні протокольні рішення набули чинності і державою профінансовано погашення заборгованості. Розрахунок за поставлений газ відбувся у порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями.

З огляду на правову позицію Верховного Суду України та практику Вищого господарського суду України у подібних справах, суд дійшов до висновку, що пеня, інфляційні втрати та 3 % річних можуть бути нараховані на суми заборгованості, що не охоплюється договорами про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 у справі № 921/276/17-г/16 залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства по газопостачанню та газифікції «Тернопільгаз» залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: О.І. Матущак

Судді: Т.Б. Бонк

ОСОБА_1