КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа№ 910/7255/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача: Резніченко Р.В.

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ

ПРЕСА"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 07.08.2017 року

у справі № 910/7255/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ

ПРЕСА"

про зобов'язання надати інформацію учаснику товариства

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 року позов задоволено повністю.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" (01103,м. Київ, вул. Кіквідзе, буд.12; ) надати ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово - господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства, у тому числі:

- протоколи загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" за період з 2013 р. по 2016 р.;

- річні баланси Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" за 2013р., 2014р., 2015р., 2016р. ;

- довідку про перелік рахунків у банках відкритих Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" в національній або іноземній валюті, залишок коштів по вказаним рахункам станом на 04.02.2016 р., у т. ч.: поточних, депозитних, кредитних, як на території України так і за її межами;

- книгу - журнал "Головна" Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА";

- облікові регістри аналітичного бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" (журнали - ордери, сальдово-оборотні відомості, тощо) за погоджений період до всіх рахунків синтетичного обліку з додаванням первинних документів за 2013 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 07.08.2017 р. у справі № 910/7255/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 року у справі №910/7255/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду. Розгляд справи було призначено на 25.09.2017 р.

21.09.2017 р. до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 25.09.2017 року представник відповідача не з'явився. Розгляд справи було відкладено на 23.10.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалав даної справи, ОСОБА_4 (надалі - позивач) є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВОЯ ПРЕСА" (надалі - відповідач) з моменту заснування Товариства, розмір внеску до статутного фонду - 1768800,00 грн., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань, та Статутом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Статтею 140 Цивільного кодексу України передбачено, що товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. Учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів. Учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його зобов'язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників. Найменування товариства з обмеженою відповідальністю має містити найменування товариства, а також слова "товариство з обмеженою відповідальністю".

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право, зокрема, одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

У відповідності до положень ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом, а також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Аналогічні норми закріплені і в Господарському кодексу України статтею 88 якого передбачено, що учасники господарського товариства мають право, серед іншого, одержувати інформацію про товариство. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо.

Пунктом 8.2б Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Твоя преса" передбачено, що учасники особисто або через своїх посередників мають право отримувати інформацію , що відносить до діяльності товариства, стану його майна, прибутку та збитків.

07.01.2017 р. позивачем було надіслано відповідачу лист з вимогою надати інформацію про діяльність Товариства, шляхом направлення на адресу позивача належним чином засвідчених копій річних балансів, звітів про діяльність товариства, протоколів загальних зборів.

Відповідач, отримавши претензію про надання інформації, шляхом направлення на адресу позивача належним чином засвідчених річних балансів, звітів про діяльність товариства, протоколів загальних зборів, не повідомив ОСОБА_4 про порядок, строки і спосіб реалізації його права на ознайомлення з такою інформацією.

Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що статутом Товариства не передбачений порядок надання інформації шляхом виготовлення ксерокопій запитуваних документів, відтак, позивач не звертався до відповідача із досудовою вимогою про надання заявлених до ознайомлення документів.

При цьому, звернення позивача до відповідача з претензією є правом, а не обов'язком останнього, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 15-пр/2002 від 09.07.02. наголошено на наступному. Зі змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин. Зазначена норма, як і інші положення Конституції України, не містить застереження щодо допустимості судового захисту тільки після досудового врегулювання спору та неприпустимості здійснення правосуддя без його застосування. Обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Таким чином, звернення до відповідача з відповідними вимогами до подання позовної заяви є правом позивача, а не його обов'язком, та у будь-якому випадку не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про надання для ознайомлення документів.

Більш того, відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення даного спору, і після звернення позивача до суду та порушення провадження у даній справі, що свідчить про дійсну наявність спору про право.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

Отже, вказаними нормами передбачено право учасника товариства на отримання інформації щодо діяльності товариства, визначеної вказаними нормами, а також обов'язок товариства надати учаснику для ознайомлення запитувану ним інформацію в межах закону.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Частинами 1 та 2 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вимоги позивача щодо надання для ознайомлення протоколів загальних зборів, річних балансів та довідки про перелік рахунків підлягають задоволенню, з огляду на наявність прямої вказівки про надання цих документів у статтях 10 Закону України "Про господарські товариства" та 78 Закону України "Про акціонерні товариства".

Щодо вимоги про надання для ознайомлення книги - журналу "Головна" та облікові регістри аналітичного бухгалтерського обліку суд встановив, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" від 07.02.2013 № 73 встановлено, що юридичні особи (крім банків та бюджетних установ), які зобов'язані подавати фінансову звітність згідно із законодавством, застосовують форми фінансової звітності, визначені Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до складання фінансової звітності", затвердженим цим наказом, починаючи із звітності за І квартал 2013 року і в наступних звітних періодах.

Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Відповідно до "Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2000 р., проста форма бухгалтерського обліку передбачає використання Журналу обліку господарських операцій, який рекомендується друкувати у форматі а2. Проста форма бухгалтерського обліку застосовується малими підприємствами з незначним документооборотом (кількістю господарських операцій), що здійснюють діяльність з виконання нематеріаломістких робіт і послуг. В Журналі обліку господарських операцій записи здійснюються на підставі первинних та зведених облікових документів, відомостей нарахування заробітної плати і амортизації тощо з відображенням суми операції на рахунках бухгалтерського обліку. За необхідності записи господарських операцій продовжуються у вкладних аркушах до Журналу.

Відтак, книга - журнал "Головна" та облікові регістри аналітичного бухгалтерського обліку відносяться до документів, фінансової звітності.

Пунктом 8.2б Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Твоя преса" передбачено, що учасники особисто або через своїх посередників мають право отримувати інформацію , що відносить до діяльності товариства, стану його майна, прибутку та збитків.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача надати для ознайомлення книги - журналу "Головна" та облікові регістри аналітичного бухгалтерського обліку також підлягають задоволенню.

Позивач, реалізуючи надане йому законом право на одержання інформації про товариство, учасником якого він є, пред'явив відповідачу вимогу про надання документів щодо діяльності товариства. Оскільки вказана вимога, форма якої законом не визначена, відповідачем не виконана, то позивач здійснив своє право на отримання від товариства відповідної інформації шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Той факт, що у позовній заяві позивач просив суд спонукати відповідача надати інформацію у більшому обсязі, попередньо не надіславши відповідачу відповідний запит, не доводить відсутність факту порушення прав позивача, як учасника товариства, і не може бути підставою для відмови у позові.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до товариства з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року року №15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Враховуючи встановлений факт ненадання відповідачем витребуваної позивачем інформації про діяльність товариства, колегія суддів вважає вірним висновок суду про відповідність вимог позивача приписам ст. 88 ГК України, ст. 116 ЦК України, ст.10 Закону України "Про господарські товариства"».

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо у спорі про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою, судові витрати за правилами цієї статті мають бути стягнуті на користь товариства, то вони стягуються на користь учасників (акціонерів) такого товариства, зазначених у частині восьмій статті 28 цього Кодексу, у тій частині, в якій вони понесені цими учасниками (акціонерами). Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачем направлялась відповідачеві претензія про надання копій документів, що відрізняється від заявлених у позові вимог що, у свою чергу, зумовило неможливість виконання таких вимог позивача до звернення з даним позовом до суду, суд першої інстанції вірно витрати зі сплати судового збору поклав на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 року у справі №910/7255/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу №910/7255/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна