ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.2017 Справа № 907/812/16

Судова колегія у складі Головуючого судді Йосипчук О.С., судді Пригара Л.І. та судді Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи,

За позовом гр.ОСОБА_1 м. Виноградів

До колективного підприємства «Агрошляхбуд» м. Виноградів

За участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору:

Гр.ОСОБА_2, с.Олешник Виноградівського району

Про визнання частково недійсним рішення загальних зборів членів колективного підприємства «Агрошляхбуд», оформлених протоколом №9 від 27.07.1998р. в частині визначення пайового внеску гр.ОСОБА_2 та визнання недійсним і скасування Статуту КП «Агрошляхбуд», оформлений протоколом №1 від 04.02.2010р. в частині визначення учасником колективного підприємства «Агрошляхбуд» ОСОБА_2 (п.1.3.9. Статуту) та визначення частки учасника ОСОБА_2 в статутному капіталі КП «Агрошляхбуд (п.9.3.9.Статуту).

За участі представників сторін:

від позивача: - представник не з'явився

від відповідача: - представник не з'явився

від 3-ї особи: - представник не з'явився

ВСТАНОВИЛА

Позивачем (громадянин ОСОБА_1 м. Виноградів) заявлено позов до колективного підприємства «Агрошляхбуд» м. Виноградів про визнання частково недійсним рішення загальних зборів членів колективного підприємства «Агрошляхбуд», оформлених протоколом №9 від 27.07.1998р. в частині визначення пайового внеску гр.ОСОБА_2 в розмірі 212,25грн., що становить 0,85% паю, а також про визнання недійсним і скасування Статуту КП «Агрошляхбуд», оформленого протоколом №1 від 04.02.2010р., в частині визначення учасником колективного підприємства «Агрошляхбуд» ОСОБА_2 (п.1.3.9. Статуту) та визначення частки учасника ОСОБА_2 в статутному капіталі КП «Агрошляхбуд (п.9.3.9.Статуту) в розмірі 9647,73 грн., що становить 1,29% статутного капіталу).

Звертаючись із наведеними вище позовними вимогами, позивач покликається на те, що прийняття оскаржуваного ним рішення, яке оформлено протоколом №9 від 27.07.1998р., було прийняте із порушенням порядку скликання, проведення та прийняття рішень, а саме: - процедури, передбаченої п.8.5. та п.8.6. Статуту Виноградівського колективного підприємства «Агрошляхбуд», затвердженого 24.12.1992р. рішенням загальних зборів, оформленого Протоколом №7.

Позивач стверджує, що оскаржене ним рішення в частині прийняття учасником колективного підприємства «Агрошляхбуд» ОСОБА_2 (п.1.3.9. Статуту) та визначення його частки учасника у статутному капіталі КП «Агрошляхбуд (п.9.3.9.Статуту) в розмірі 9647,73 грн., (1,29% статутного капіталу), порушило його права учасника (пайовика) цього колективного підприємства на участь в управлінні справами колективного підприємства на загальних зборах, що, у свою чергу, призвело до помилкового визначення підприємством розміру пайового внеску кожного члена цього колективного підприємства (паю) станом на 01.04.1998р. За твердженням позивача, внесення гр.ОСОБА_2 до складу учасника (пайовика) зменшило його майновий актив на момент його виходу із складу членів колективного підприємства, і ця спірна ситуація була проведена без надання йому, як учаснику, можливості прийняти участь в обговоренні цього питання на загальних зборах, оскаржити чи вплинути на прийняття цього рішення у встановлений законом спосіб. Порушення корпоративних прав позивача прямо вплинуло на його права, щодо визначення розміру частки (паю).

Подану позивачем 22.02.2017р. заяву про відмову від позову було ним відкликано 23.02.2017р. з огляду на те, що попередню його заяву подано під стороннім впливом.

Позивач свого представника у засідання суду не направив.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (Лист від 20.01.2017р. №10). Зокрема, зіслався на п.19 Пленуму ВС України від 24.10.2008р. №13, яким передбачається презумпція легітимності рішень загальних зборів товариства на вказується на необхідність встановлення факту порушення таким рішенням прав та охоронюваних законом інтересів учасника товариства. Стверджуючи про законність оскаржуваного рішення, відповідач, водночас, повідомив про відсутність відомостей чи будь-яких заяв від гр.ОСОБА_2, які б свідчили про те, що цей громадянин у 1998 році подавав заяву про включення його до членів КП «Агрошляхбуд» чи заяву про вихід зі складу членів КП «Агрошляхбуд».

Представник відповідача у засідання суду не з'явився.

Третьою особою надано самостійні пояснення по суті заявленого позивачем позову та заявлено клопотання про застосування строків позовної давності при розгляді спору по суті. Згідно із усними та письмовими поясненнями, оскаржуване рішення є чинним, позаяк він, будучи працівником КП «Агрошляхбуд» з 1991 року до 1996 року, припинивши свої трудові відносини, не припинив своє членство і, відповідно, його нове прийняття на роботу у 1998 році вже не потребувало його відновлення на правах учасника (пайщика) цього колективного підприємства на підставі заяви про прийняття до складу учасників. Окрім того, згідно із поясненнями третьої особи, він також не був повідомлений про скликання зборів учасників КП «Агрошляхбуд», тому неповідомлення члена трудового колективу про проведення загальних зборів в установленому порядку є недостатньою підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судова колегія, -

ВСТАНОВИЛА:

Доводячи своє право на звернення до господарського суду із позовом вирішити корпоративний спір між учасником КП «Агрошляхбуд» та безпосередньо цим колективним підприємством, позивач посилається на те, що із 1985 року він є членом трудового колективу і, відповідно, учасником колективного підприємства «Агрошляхбуд» з моменту його створення (1992 рік). Твердження позивача про його співучасть у КП «Агрошляхбуд» підтверджується переліком членів колективу, складеним станом на 01.04.1998р. та затвердженим загальними зборами трудового колективу, оформлених Протоколом №9, і не заперечується відповідачем та третьою особою.

Таким чином, положення Статуту Виноградівського колективного підприємства «Агрошляхбуд», затвердженого рішенням загальних зборів колективного підприємства 24.12.1992р. (Протокол №7) поширюються на права та охоронювані інтереси позивача.

Як вбачається із Статуту Виноградівського колективного підприємства «Агрошляхбуд», затвердженого рішенням загальних зборів колективного підприємства 24.12.1992р. (Протокол №7), це підприємство є колективним підприємством - організацією громадян добровільно об'єднаного на основі членства. Таким чином, організаційно-правова форма підприємства відповідача ґрунтується на одному або декількох видах колективної власності. Тобто, це підприємство належить колективові співвласників (засновників, учасників), що діють як один суб'єкт права колективної власності.

Тому, правосуб'єктність відповідача, як власника, реалізується через юридичну особу - підприємство, що володіє, користується і розпоряджається майном відповідно до свого статуту.

Зважаючи на таке, право колективної власності в цьому підприємстві безпосередньо здійснюють його органи управління, де вищим органом управління є загальні збори і правління. За таких обставин, колективне підприємство, поки воно діє, - це об'єкт права власності відповідної юридичної особи. Його засновники й учасники є власниками часток (паїв, акцій, внесків) у майні підприємства.

Позивач стверджує, що між ним та гр.ОСОБА_3 27.04.2015р. було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, де він передав у власність ОСОБА_3 свої корпоративні права в КП «Агрошляхбуд» у розмірі 1,81% статутного капіталу, вартістю 13574,79 грн., а спірна ситуація виникла у зв'язку із тим, що гр.ОСОБА_2, стверджуючи про свої права співучасника КП «Агрошляхбуд», оспорює ці корпоративні права гр.ОСОБА_3, набуті в результаті реалізації наведеного вище договору купівлі-продажу корпоративних прав.

Зважаючи на це, у грудні 2016р. позивач вдався до аналізу правових підстав набуття гр.ОСОБА_2 корпоративних праві і встановив наявність рішення загальних зборів членів колективного підприємства «Агрошляхбуд» від 27.07.1998р. (Протокол №9), яким затверджено розмір пайового фонду, оформленого додатком - розмір фонду членів колективу «Агрошляхбуд» станом на 01.04.1998р. та нову редакцію КП «Агрошляхбуд». Цим рішенням і було встановлено пайову участь гр.ОСОБА_2 у КП «Агрошляхбуд» в розмірі 212,25грн., що становить 0,85% паю.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із витягу з трудової книжки НОМЕР_2, ОСОБА_2 припинив свої трудові відносини із КП «Агрошляхбуд» 28.08.1996 року на підставі заяви про звільнення за власним бажанням (Наказ №36 від 27.08.1996р.).

Таким чином, припинення трудових відносин і, відповідно членства у трудовому колективі КП «Агрошляхбуд» у гр. ОСОБА_2 (третя особа у справі) були припинені 27.08.1996р.

Далі, на підставі заяви від 02.03.1998р. про прийняття на роботу, гр. ОСОБА_2 був прийняти на роботу в КП «Агрошляхбуд» 10.03.1998р. на підставі Наказу №5 від 10.03.1998р. та типового договору з працівником від 10.03.1998р.

Отже, нові трудові відносини між гр.ОСОБА_2 (третя особа) та КП «Агрошляхбуд» (відповідач у справі) виникли 10.03.1998р.

Поряд з цим, 27.07.1998р. загальними зборами КП «Агрошляхбуд» приймається рішення (Протокол №9), згідно з яким гр.ОСОБА_2 включено до переліку членів колективного підприємства із визначенням частки (паю) у пайовому фонді підприємства в розмірі 212,25грн., що становить 0,85% паю.

Позивач стверджує про свою відсутність на зборах де приймалось наведене вище рішення через відсутність повідомлення про скликання цих зборів, а безпідставне включення 27.07.1998р. гр.ОСОБА_2 до складу пайовиків колективного підприємства негативно вплинуло на розмір його особистої частки у пайовому фонді, яку 27.04.2015р. було відчужено гр.ОСОБА_3

Згідно судової практики, учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, а також про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення (Постанова Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016р.).

Підприємство колективної власності має усі конститутивні ознаки підприємства, перелічені у ст.62 ГК України.

Поряд з цим, особливості правового статусу підприємства колективної власності обумовлені притаманною їм сукупністю майнових та організаційних ознак: порядком формування майнової бази їх господарювання, порядком володіння, користування та розпорядженням належним їм майном. Порядком розподілу результатів від його використання, його структурою, структурою та компетенцією їх органів управління, взаємодію засновників (членів). Тому, виникнення підприємств колективної власності пов'язано з добровільним об'єднанням майна їх засновниками з огляду на що ці підприємства виступають суб'єктами колективної власності (ст.20 Закону України «Про власність»).

Зважаючи на таке, вступ у господарський оборот підприємства колективної власності, як і взаємовідносини між членами колективного підприємства, повинен відбуватись за волею усіх його членів, яка виражається зовні через відповідні органи, що формуються у процесі створення такого підприємства згідно з його Статутом.

У відповідності до п.5.5. Статуту КП «Агрошляхбуд», затвердженого рішенням загальних зборів від 24.12.1992р. та зареєстрованим Розпорядженням Виноградівської районної державної адміністрації №218 від 16.06.1993р., виплата сум, які накопичувались на особистих рахунках членів колективного підприємства проводиться при звільненні працівника. Отже, статутом унормовано припинення участі у колективній власності члена колективного підприємства у момент припинення трудових відносин із ним. Із припиненням трудових відносин припиняються і корпоративні права та участь у колективному майні. Зважаючи на таке, твердження третьої особи (ОСОБА_2.) про перебування його частки у колективній власності КП «Агрошляхбуд» після його звільнення із цього підприємства (27.08.1996р.) спростовується вищеприведеним.

Тому, повторне прийняття його на роботу 10.03.1998р. судом не приймається, як відновлення трудових відносин і членства у колективному підприємстві, а відтак і відновлення права на участь у пайовому фонді, що сформований у період його відсутності.

Пунктом 6.1. Статуту в редакції 1992 року передбачено, що членами цього підприємства можуть бути громадяни, які досягли 18 років, виявили бажання і підтвердили здатність брати участь у його діяльності, пропрацювавши на підприємстві не менше одного року. При цьому, пунктом 6.5. цього ж статуту, питання прийняття до членів колективного підприємства попередньо розглядається радою підприємства протягом місяця після надходження письмової заяви про вступ до підприємства, а у випадках коли на підприємстві діє положення про членство, членство настає після прийняття Радою відповідного рішення.

Як вбачається із письмових пояснень відповідача трудові відносини із гр.ОСОБА_2 виникли на підставі його заяви про прийняття на роботу, а його участь у наявному пайовому фонді, як члена колективного підприємства, відбулось без дотримання встановленого статутом річного строку перебування у трудових відносинах та без відповідних рішень органів управління.

Зважаючи на таке, розмір часток інших членів у пайовому фонді колективного підприємства було змінено у сторону зменшення всупереч припасам ст.4 Закону України «Про власність», ст.9 Закону України «Про підприємства в Україні» та положень п.9.3. та п. 11.1. Статуту в редакції 1992 року.

Пунктом 6.7. Статуту КП «Агрошляхбуд», затвердженого рішенням загальних зборів від 24.12.1992р. та зареєстрованим Розпорядженням Виноградівської районної державної адміністрації №218 від 16.06.1993р., який узгоджується із приписами ст.9 Закону України «Про підприємства в Україні», передбачено право члена підприємства на участь в управління справами підприємства на загальних зборах, внесенням пропозицій і зауважень. При цьому, загальні збори відбуваються не рідше двох разів на рік, а позачергові - за рішенням голови ради чи письмовою вимогою не менше однієї третини членів підприємства (п.8.3. статуту).

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право позивача на його участь в управлінні підприємством за змістом ст. 167 ГК України є складовою частиною його корпоративних прав як особи, частка якої визначається у статутному капіталі підприємства, яке учасником підприємства реалізується через загальні збори учасників підприємства - вищий орган підприємства шляхом голосування (ст. 145 ЦК України, статут підприємства). Законодавець передбачив, що учасник товариства має право не лише брати участь у загальних зборах, а й вносити питання до порядку денного зборів, знайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів.

За приписами ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства можуть бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів. Про наведене йдеться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" та у п. 2.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.16 № 4 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин".

Згідно п.8.4. цього ж Статуту, питання що підлягають розгляду на загальних зборах, термін і місце їх проведення визначаються Радою і доводяться до відома усіх працівників підприємства не пізніше 30 днів до проведення зборів. І, оскільки внесення змін до Статуту колективного підприємства відноситься до виключної компетенції загальних зборів членів підприємства (п.8.6. Статуту), установлений п.8.4. Статуту порядок прийняття рішень, повинен був дотриманий у спірній ситуації для узаконювання прийнятих рішень вищого органу управління КП «Агрошляхбуд», позаяк рішення загальних зборів учасників є офіційними документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин (п.2.12. Постанови Пленуму ВГС України №4 від 25.02.2016р.).

І, оскільки відповідач не надав, а судовим розглядом справи не віднайдено доказів дотримання правил п.8.4. при прийнятті оскаржуваного рішення, суд констатує позбавлення позивача можливості прийняти участь у загальних зборах членів КП «Агрошляхбуд» у спірній ситуації, що, у свою чергу, призвело до помилкового та необгрунованого визначення розмірів пайового фонду членів колективного підприємства станом на 01.04.1998р. шляхом зменшення часток у колективному майні членів колективного підприємства (у тому числі і позивача) на розмір пайової участі гр.ОСОБА_2

Зважаючи на це, неналежне повідомлення позивача про скликання загальних зборів учасників від 27.07.1998р. та прийняття рішень на них без його участі порушує його корпоративні права, у зв'язку з чим у нього наявні підстави відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України звертатись до суду за захистом свого порушеного права.

Як вбачається із наявних у справі матеріалів, оскаржуване позивачем рішення, оформленого протоколом №9 від 27.07.1998р. в частині визначення пайового внеску гр.ОСОБА_2 в розмірі 212,25грн., що становить 0,85% паю, прямо вплинуло на зміст Рішення загальних зборів трудового колективу КП «Агрошляхбуд», оформленого Протоколом №1 від 04.02.2010р., яким затверджено нову редакцію КП «Агрошляхбуд», де, відповідно до приписів ст.4 ЗУ «Про господарські товариства», до складу учасників та засновників КП «Агрошляхбуд» було пунктами 3.1.9. та 9.3.9. внесено гр.ОСОБА_2 з огляду на зміст Рішення, оформленого протоколом №9 від 27.07.1998р. та Статуту в редакції 1998 року.

КП "Агрошляхбуд" згідно його статуту в редакції зареєстрованій 08.01.2014 - останній станом на час прийняття спірних у даній справі рішень - є колективним підприємством створеним на засадах угоди громадян України шляхом об'єднання їх майна для спільного ведення підприємницької діяльності з метою одержання прибутку, діяльність якого здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про господарські товариства", вимог цього статуту та інших нормативно-правових актів, які регламентують питання здійснення підприємницької діяльності (ст. 1 статуту). Учасниками підприємства є 22 фізичні особи (ст. 3), в тому числі, позивач - ОСОБА_2, а статутний фонд підприємства становить 750 000 грн, що складається із вкладів учасників внесених грошима та майном, який поділено на частки, які розподіляються між учасниками (п. 9.3 ст. 9).

Подібних висновків суд дійшов приймаючи до уваги і те, що положення Статуту в редакції 1992 року та Статуту в редакції 1998 року про членство у колективному підприємстві та участь у колективному майні цього підприємства не змінювались і потребували дотримання спеціально установленого цими статутами регламенту. І оскільки порушення цього регламенту тягне за собою неспроможність висновків про членство, вони (висновки) не можуть слугувати і підставою для положень наступного Статуту в редакції 2010 року без, або дотримання установленою процедури членства, або з огляду на установлений законом порядок вступу до складу учасників колективного підприємства.

Прохальна частина позовної заяви містить конкретний зміст його вимог, що визначає межі, за якими позивач просить захистити своє порушене право. Тому, позаяк звернення до суду особи за захистом своїх прав є диспозитивним, вимоги позивача підлягають задоволенню у тому обсязі, який ним і заявлено. З урахуванням наведеного, судом не приймаються до уваги заперечення третьої особи про незаконність всього оскаржуваного рішення. Також судом залишено без уваги і твердження третьої особи про необхідність застосування строків позовної давності у спірній ситуації, як з огляду на відсутність документально підтверджених відомостей про початок перебігу позовної давності для позивача так і з огляду на те, що ст.267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності виключно стороною спору і виключно з метою законного і свідомого уникнення правопорушником (позивач у справі) відповідальності після сплину певного строку після порушення. Саме цей контекст (усвідомленого звернення правопорушника з метою легального уникнення відповідальності) і закладено в основу рішення ЄСПЛ у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» .

З огляду на вищенаведене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, витрати з оплати судового збору, згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Позов задоволити у повному обсязі.

Визнати недійсним рішення загальних зборів членів колективного підприємства «Агрошляхбуд», оформлених протоколом №9 від 27.07.1998р. в частині визначення пайового внеску гр.ОСОБА_2 в розмірі 212,25грн., що становить 0,85% паю.

Визнати недійсним та скасувати Статут КП «Агрошляхбуд», оформленого протоколом №1 від 04.02.2010р., в частині визначення учасником колективного підприємства «Агрошляхбуд» ОСОБА_2 (п.1.3.9. Статуту) та визначення частки учасника ОСОБА_2 в статутному капіталі КП «Агрошляхбуд (п.9.3.9.Статуту) в розмірі 9647,73 грн., що становить 1,29% статутного капіталу).

Стягнути з колективного підприємства "Агрошляхуд" (м.Виноградів, вул.Івана Франка, 92 код 03580334) на користь громадянина ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 под.код НОМЕР_1) суму 2756 грн. у сідшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 17.10.2017р.

Головуючий суддя О.С. Йосипчук

Суддя Л.І. Пригара

Суддя Л.В. Андрейчук