ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.08.2017р. Справа № 905/1335/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»

про стягнення 5 829,07 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, за довіреністю №ц/з -04/284-16

Суть спору: ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 5 829,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.06.2016р. згідно залізничної накладної на групу вагонів № 48634406 у вагоні № 56955289 зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці вантажовідправником - ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» відправлено вантаж концентрат вугільний (марки ГО 100, висота шапки 200мм, вологість 7 %) на адресу вантажоодержувача ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (станція призначення Сартана Донецької залізниці), та на те, що на стації Красноармійськ Донецької залізниці у вказаному вагоні виявлена недостача вантажу, про що складений комерційний акт БА № 751387/649 від 12.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.06.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/1335/17 та призначено її розгляд на 20.07.2017р.

19.07.2017р. за вх. № 19246/17 господарський суд одержав супровідний лист позивача разом з наступними належним чином засвідченими копіями документів: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача; договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/10020 від 28.12.2015р.; технічний паспорт вагонних ваг вантажоодержувача; банківська виписка від 29.06.2016р. щодо оплати рахунку № 0406-2 від 29.06.2016р.; довідка ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу.

19.07.2017р. за вх. №19256/17 господарський суд одержав заперечення відповідача на позовну заяву, згідно з якими останній посилається на те, що позивачем не надано докази, що підтверджують дійсний розмір завданих збитків, а саме рахунку або іншого документа вантажовідправника, що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, наданий позивачем рахунок №0406-2 від 04.06.2016р. таким доказом не є, оскільки є рахунком посередника. Водночас, позивачем не надано доказів оплати спірного вантажу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.07.2017р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача (вх.№19340/17 від 20.07.2017р.) строк вирішення спору по справі продовжено на 15 днів до 31.08.2017р. та розгляд справи відкладено на 23.08.2017р.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 23.08.2017р. за участю представника відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача господарський суд встановив:

04.06.2016р. зі станції Добропілля Донецької залізниці ПАТ «ДТЕК «Добропільська ЦЗФ» згідно залізничної накладної на групу вагонів №48634406 відправило на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» на станцію призначення Сартана Донецької залізниці концентрат вугілля (марки Г, 0-100), зокрема, у напіввагоні № 56955289 масою 68 000 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж концентрат вугілля (марки Г, 0-100, вологість 7%) завантажений навалом, зважувався на вагонних 150 тонних вагах (заводський №64), маса вантажу визначена відправником, вантаж маркований однією повздовжньою борозною катка ущільнювача, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.4 Глави 1 ТУ.

При надходженні напіввагону №56955289 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, здійснено комісійне переважування вказаного напіввагону, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційний акт БА №751387/649 від 12.06.2016р.

Так, у комерційному акті БА №751387/649 від 12.06.2016р. встановлено, що у напіввагоні №56955289 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 68 000 кг, тара 22 400 кг; при переважуванні вантажу на справних 150-т вагах вантажоодержувача (держповірка 08.09.2015р.) виявилось: брутто 85 100 кг, нетто 62 700 кг, тара 22 400 кг, що менше маси накладної на 5 300 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Поверхня вантажу у вагоні вище рівня бортів на 20 см, пагорбоподібна, ущільнена, маркована посередині повздовжньою борозною. Над 6,7 люками наявне заглиблення близько 300см * 280см * 40 см, маркування порушено. Вагон бездвірний, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст. пр-к к-та Садовнича, Маслова, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_2 та ком/агент ст. Сартана ОСОБА_3 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

Після видачі вантажу вантажоодержувачу, останній звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з перевізника вартості нестачі вугілля на суму 5 829,07 грн.

Розрахунок вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем, свідчить, що маса недостачі вантажу, із врахуванням норми природної втрати у розмірі 2% маси нетто вантажу та її вартість у напіввагоні №56955289 становлять 3 940 кг, 5 829,07 грн. з ПДВ. При цьому, вартість однієї тони вантажу, який перевозився у напіввагоні №56955289 становить 1 479,46 грн. з ПДВ, яка визначена позивачем на підставі рахунку-фактури ТОВ «ДТЕК Трейдінг» (постачальник) №0406-2 від 04.06.2016р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна на групу вагонів №48634406 від 04.06.2016р. свідчить про укладення між ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «МК «Азовсталь».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу у напіввагон здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної вбачається, що вантаж розміщувався і закріплювався вантажовідправником відповідно до п. 4 гл.1 ТУ, та відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у напіввагон вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а тим більш щодо відсутності його маркування, відповідачем не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, при надходженні вантажу, зокрема, у напіввагоні №56955289 на станцію Сартана Донецької залізниці складено комерційний акт БА №751387/649 від 12.06.2016р., в якому встановлені обставини недостачі вантажу у спірному напіввагоні, а також щодо наявності ознак втрати вантажу в процесі його перевезення (над 6,7 люками наявне заглиблення близько 300см * 280см * 40 см, маркування порушено).

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 2 % маси нетто вантажу та виходячи із вартості 1т концентрату вугілля, який перевозився у напіввагоні №56955289, у розмірі 1 479,46 грн. з ПДВ, яка визначена позивачем на підставі рахунку-фактури ТОВ «ДТЕК Трейдінг» (постачальник) №0406-2 від 04.06.2016р.

Між тим, наданий позивачем рахунок №0406-2 від 04.06.2016р. не може бути належним доказом на підтвердження вартості втраченого вантажу у розумінні ст. 115 Статуту залізниць України, оскільки є рахунком посередника - ТОВ «ДТЕК Трейдінг», а не вантажовідправника ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) від 03.07.2017р. 11/1681, згідно з якою вартість 1 тони вугільного концентрату, відвантаженого на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь», зокрема за залізничною накладною на групу вагонів №48634406 від 04.06.2016р. становить 1337,72 грн. без ПДВ (1605,26 з ПДВ).

Згідно комерційного акту БА №751387/649 від 12.06.2016р. недостача вантажу у напіввагоні № 56955289 складає 5 300 кг.

За здійсненим господарським судом розрахунком недостача вантажу та її вартість у напіввагоні №56955289 складає 3 940 кг (5 300 кг - (68 000 кг * 2%)), 6 324,74 грн. з ПДВ ((1337,72 грн. * 3940 кг) + 20%), а отже, розрахунок позивача є невірним.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем до суду заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, позовні вимоги задовольняються господарським судом в розмірі, заявленому позивачем до стягнення 5 829,07 грн.

Заперечення відповідача на позовну заяву відхилені господарським судом, з огляду на те, що позивачем надані банківські виписки, які підтверджують оплату вантажу за спірною залізничною накладною.

Відповідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) 5 829 (пять тисяч вісімсот двадцять девять) грн. 07 коп. вартості недостачі вантажу, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 28 серпня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва