ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Справа № 910/18361/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Погребняка В.Я.,
Полякова Б.М.,
розглянувши касаційну скаргупублічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", м. Київ
на постанову та рішеннявід 13.06.2017 Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 господарського суду м. Києва
у справі№ 910/18361/16 господарського суду м. Києва
за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазбанк", м. Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро", м. Київ
про розірвання договору суборенди № ДС 662 від 19.04.2014

в судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ АТ "Укргазбанк"Шкурат О.М., довір.,
ТОВ "Інжагро"Лубинець А.В., довір.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.11.2016, що винесена у справі № 910/18361/16, відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" (далі - Позивач, ПАТ "Укргазбанк") до товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" (далі - Відповідач, ТОВ "Інжагро") про розірвання договору суборенди № ДС 662 від 19.04.2014.

Не погодившись із цим рішенням суду, публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду м. Києва від 21.11.2016 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 21.11.2016- без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями попередніх інстанцій, публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати як рішення господарського суду м. Києва від 21.11.2016, так і постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема ст.ст. 652, 654, 782, 795 Цивільного кодексу України, ст.ст. 201, 291 Господарського кодексу України, а також норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд встановив, що вимоги про розірвання спірного договору суборенди нежитлових приміщень заявлені після закінчення строку дії суборенди, а факт порушення прав Позивача на день звернення із позовом не доведений. При цьому суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, так як розгляд іншої справи не перешкоджав встановленню обставин в даній справі.

Підтримуючи ці висновки, апеляційний суд додав, що Позивач не виконав умови спірного договору щодо його дострокового розірвання.

Заперечуючи такі висновки судів, скаржник вказує на те, що після передачі йому за постановою Кабінету Міністрів України нежитлових приміщень, які належали Банку "Київ", що перебуває в процедури ліквідації, з метою виведення останнього з ринку, у Позивача відпала необхідність в оренді приміщень за спірною угодою, а ПАТ "Укргазбанк" підтвердило всі підстави для її розірвання згідно вимог законодавства. При цьому скаржник вказав що виконання спірної угоди на існуючих умовах порушує його майнові інтереси та вимушує втрачати кошти через утримання орендованого майна разом із власним.

Однак суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони суперечать встановленим судами обставинам справи та застосованим нормам законодавства.

Так, відповідно до норм ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

За приписами ж ч. 2 цієї статті (які просить застосувати до спірних правовідносин Позивач) якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання (що має місце у даній справі), договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Виходячи із наведених приписів ЦК України, слід зробити висновок про те, що застосування такої норми може мати місце до договору, виконання за яким не відбулось, тобто такі правові категорії, як "істотні зміни обставин" або "ускладнення" виконання договору мають значення лише по відношенню ще не здійсненого виконання і не мають правового значення для виконання, яке вже відбулось.

Як встановили суди попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, строк суборенди за спірним договором визначений сторонами до 28.06.2016, з вимогами у даній справі Позивач звернувся в жовтні 2016 року, тобто поза межами строку суборенди нежитлових приміщень за вказаним договором, а користування приміщеннями за таким договором суборенди з боку ПАТ "Укргазбанк" припинено.

Отже слід погодитись із правомірним висновком судів попередніх інстанцій про неналежне посилання та застосування скаржником норм ч. 2 ст. 652 ЦК України, як правову підставу для розірвання спірного договору та заявлених позовних вимог.

Крім викладеного, касаційний суд враховує, що у справі № 910/24231/15 за позовом ПАТ "Укргазбанк" до ТОВ "Інжагро" про внесення змін до договору та за зустрічним позовом ТОВ "Інжагро" до ПАТ "Укргазбанк" про стягнення суми предметом спору за первісним позовом був визначений той самий договір суборенди, що й у даній справі - № ДС 662 від 19.04.2014, а для вимог щодо внесення змін в той самий договір ПАТ "Укргазбанк" були визначені ті самі обставини, що й у даній справі для розірвання цього ж договору, а саме - прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 61 від 11.02.2015 "Про деякі питання участі держави у виведенні з ринку публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ", відповідно до якої Позивач бере участь у виведенні ПАТ "АКБ "Київ" з ринку шляхом відчуження на користь ПАТ "Укргазбанк" активів (у тому числі нежитлових приміщень) і зобов'язань ПАТ "АКБ "Київ". У справі № 910/24231/15 суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог і ці висновки були підтримані касаційним судом в постанові від 19.07.2017.

При цьому, суд касаційної інстанції у вказаній справі в постанові від 19.07.2017, погодившись із відповідними висновками судів попередніх інстанцій, зазначив, що прийняття згаданої постанови Кабінетом Міністрів України № 61 від 11.0.2015 не впливає на відносини користування АБ "Укргазбанк" нежитловими приміщеннями згідно договору суборенди № 662 від 19.04.2014, оскільки рішення щодо переміщення свого майна (на обставини чого скаржник посилається і у даній справі - лист від 07.08.2015 № 10131/6978/2015 -а.с. 54-55) до іншої будівлі (набутої у власність після укладення договору суборенди) є волевиявленням позивача, таке рішення суборендаря не порушує співвідношення майнових інтересів сторін договору суборенди (майновий інтерес орендодавця - отримати плату за користування майном; майновий інтерес орендаря - отримати в користування приміщення за погоджену договором плату); і не позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору - отримати у користування нежитлові приміщення на погоджений договором строк (з 01.05.2014 до 28.06.2016).

У зв'язку із викладеним та виходячи також з приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України, касаційний суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій у даній справі про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин норм ч. 2 ст. 652 ЦК України, як підстав для розірвання спірного договору суборенди, а відповідно і про відсутність матеріальних та правових підстав для задоволення вимог ПАТ "Укргазбанк" та розірвання спірного договору з ТОВ "Інжагро".

Окрім зазначеного, касаційний суд наголошує на тому, що Позивач і під час касаційного провадження у даній справі не спростував встановлену судами в оскаржуваних рішеннях та підтверджену матеріалами справи обставину невиконання ПАТ "Укргазбанк" умов спірного договору суборенди щодо його дострокового розірвання.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку про незадоволення касаційних вимог ПАТ "Укргазбанк", а тому оскаржувані рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін, як законні, обґрунтовані та такі, що відповідають і обставинам справи, і нормам законодавства.

З урахуванням наведеного та керуючись нормами ст. 652 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 107, 111, 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення господарського суду м. Києва від 21.11.2016 у справі № 910/18361/16 залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков

Постанова виготовлена та підписана 19.10.2017