ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви без розгляду

"19" жовтня 2017 р. Справа № 911/3088/17

Суддя О.В.Конюх, розглянувши позовні матеріали

за позовом Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 21) в інтересах держави в особі Баришівської районної ради (07500, Київська обл., смт. Баришівка, площа Миру, буд. 1, код 05408852)

до відповідачів 1) Управління освіти, молоді та спорту Баришівської районної державної адміністрації Київської області (07501, Київська обл., Баришівський район, смт. Баришівка, пров. Банний, буд. 3, код 38674085)

2) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07500, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

третя особа Баришівський центр позашкільної роботи «Мрія» Баришівської районної ради Київської області (07500, Київська обл., Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 21, код 25564761)

про зобов'язання звільнити та повернути частину нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Баришівської районної ради з позовом від 05.10.2017 № 34-01-14178 вих.17 до відповідачів - Управління освіти, молоді та спорту Баришівської районної державної адміністрації Київської області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд:

- зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити та повернути частину нежитлового приміщення Баришівського центру позашкільної роботи «Мрія» вартістю 812 608,00 грн., загальною площею 198,8 кв.м., розташованого в будівлі по вул. Комсомольська, 21 в смт. Баришівка Київської області, згідно Договору оренди майна спільної власності територіальних громад Баришівського району від 29.12.2012 № 444, укладеного між відділом освіти Баришівської районної державної адміністрації Київської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Відповідно до пунктів 3, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

До позову не подано доказів попереднього направлення або вручення прокуратурою повідомлення до Баришівської районної ради в порядку частини 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 частини другої ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. При цьому, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Законодавством передбачено, якщо позов подано до кількох відповідачів, то позовні вимоги повинні заявлятись до кожного з відповідачів, ці вимоги повинні ґрунтуватись на тих самих фактичних обставинах по справі та випливати з конкретного спірного правовідношення та вказувати на порушення відповідачами прав позивача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор визначає відповідачем 1 - Управління освіти, молоді та спорту Баришівської районної державної адміністрації Київської області, при цьому прокуорорм в прохальній частині позовної заяви не заявлено жодних матеріально-правових вимог до відповідача 1.

Відповідно до статті 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказується, зокрема найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

В прохальній частині позовної заяви прокурором не зазначено особи, на користь якої прокурор вимагає від відповідача 2 повернути спірне приміщення.

Таким чином, у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують позов, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої ст. 63 ГПК України.

Крім того, віндикаційний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння (за відсутності договору як правової підстави для користування майном) подається власником та оплачується судовим збором, виходячи з вартості майна, що витребовується. Разом із тим, як роз'яснено в абзацах 6 та 7 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", господарським судам необхідно враховувати, що не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких: - відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); - не отримано акцепт стороною, що направила оферту; - не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; - не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Крім того, правової позиції про недопустимість визначення договору, як неукладеного, за наслідками виконання його сторонами дотримується Верховний Суд України (постанова ВСУ від 10.02.2009р. у справі №10/33/08).

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 3 частини першої, частиною третьою статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 05.10.2017 № 34-01-14178 вих.17 Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури разом з доданими до неї матеріалами (в тому числі оригінали: фіскальних чеків «Укрпошта» від 11.10.2017, чотирьох описів вкладення від 11.10.2017 та платіжного доручення від 13.09.2017 № 2169) повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.В. Конюх