ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № Б-19/207-09

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Погребняка В.Я.,
Ткаченко Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Дмитра Віталійовича
на постановувід 22.06.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ Б-19/207-09 господарського суду Харківської області
за заявою боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про визнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Докашенко Д.В.

в судовому засіданні взяв участь: ліквідатор - арбітражний керуючий Докашенко Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2009 року порушено провадження у справі № Б-19/207-09 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - Боржник, ФОП ОСОБА_4.) за заявою останнього в порядку норм ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року внесених в нього змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Харківської області від 12.05.2010 фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Фоміна Гранта Валерійовича.

Ухвалою господарського суду від 14.10.2014 усунуто від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_4 арбітражного керуючого Фоміна Г.В., призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_4 арбітражного керуючого Докашенко Д.В., зобов'язано арбітражного керуючого Фоміна Г.В. передати всі документи та матеріали ФОП ОСОБА_4 арбітражному керуючому Докашенко Д.В. по акту прийому-передачі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2017 )суддя-Міньковський С.В.) задоволено заяву ліквідатора ФОП ОСОБА_4 арбітражного керуючого Докашенко Д.В. про витребування майна банкрута, ухвалено витребувати у громадянки ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1; визнано за громадянином ОСОБА_4 право власності на однокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 35,9 кв.м., житлової площею 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; уповноважено ліквідатора Докашенко Д.В. здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на однокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 35,9 кв.м., житлової площею 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись із цією ухвалою суду, ОСОБА_7 звернулася до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.01.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_4 арбітражного керуючого Докашенко Д.В. про витребування майна банкрута.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 (головуючий суддя - Плахов О.В., судді: Камишева Л.М., Лакіза В.В.) апеляційну скаргу задоволено, ухвалу господарського суду Харківської області від 18.01.2017 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенко Д.В. про витребування майна банкрута.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, ліквідатор ФОП ОСОБА_4 - арбітражний керуючий Докашенко Д.В. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та уточненням до неї, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 і прийняти нове рішення, яким ухвалу господарського суду Харківської області від 18.01.2017 залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Д.В., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Д.В. про витребування майна та визнання права власності, суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно банкрута - однокімнатна квартира НОМЕР_1, загальною площею 35,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, вибуло з володіння банкрута поза його волею як власника, оскільки результати аукціону від 26.04.2013 з реалізації квартири та договір купівлі-продажу від 17.05.2013 були визнані недійсними господарським судом у встановленому чинним законодавством порядку, що у відповідності до приписів ст. 388 ЦК України є підставою для витребування такого майна.

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції щодо порушеного права та наявності відповідно до ст. 388 ЦК України підстав для витребування майна банкрута погодився у повному обсязі. Разом з цим, суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про відмову в задоволенні заяви ліквідатора - арбітражного керуючого Докашенко Д.В. про витребування майна та визнання права власності у зв'язку із спливом позовної давності. При цьому, апеляційний суд виходив з того, що ліквідатором Боржника був пропущений трирічний строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, а заявлене в апеляційній інстанції ОСОБА_7 клопотання про застосування строків позовної давності не було подане до господарського суду першої інстанції з поважних причин.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони є передчасними, зробленими без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, ст. 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від цього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Погодившись з висновком суду першої інстанції про наявність порушеного права, апеляційний суд за клопотанням ОСОБА_7 застосував позовну давність до заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Д.В. про витребування майна та зазначив, що вимоги не підлягають задоволенню з підстав пропуску заявником строку позовної давності.

Приписами ч.5 ст.267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Однак, суд апеляційної інстанції не вжив заходів щодо з'ясування наявності поважних причин пропуску строку позовної давності та можливості захисту порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2016 у даній справі визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. 17.05.2013 за реєстраційним № 440.

При цьому, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд фактично виклав позицію ОСОБА_7 та без належного обґрунтування дійшов висновку, що строк позовної давності для звернення ліквідатора - арбітражного керуючого Докашенко Д.В. за заявою про витребування майна починає перебіг з моменту вибуття майна з володіння банкрута - з 17.05.2013.

В контексті зазначеного суд апеляційної інстанції мав належним чином дослідити та надати належну правову оцінку, коли Боржник у даній справі, як власник майна, дізнався про порушення своїх прав за наслідком визнання недійсним правочину з відчуження такого майна.

До того ж, приймаючи на стадії апеляційного розгляду клопотання про застосування строків позовної давності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявник апеляційної скарги - ОСОБА_7 з поважних причин не мала змоги звернутись з відповідним клопотанням про застосування строку позовної давності до господарського суду першої інстанції.

Так, як встановлено п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських судів" від 29.05.2013 № 1, у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

Однак, вдавшись до з'ясування обставин не повідомлення належним чином гр. ОСОБА_7 про час і місце розгляду заяви ліквідатора в суді першої інстанції, апеляційний суд не надав належної оцінки всім поданим ОСОБА_7 доказам неможливості подання клопотання про застосування строків позовної давності в суді першої інстанції з 11.11.2016 до 18.01.2017.

Згідно зі ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

За приписами ч. 2 ст. 105 ГПК України у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені, зокрема, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд апеляційної інстанції повинен у мотивувальній частині постанови навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято (чи взято) до уваги судом.

У порушення наведених норм процесуального законодавства, апеляційний господарський суд при прийнятті постанови не надав належної оцінки доводам ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Д.В. щодо можливості у ОСОБА_7. заявити клопотання про застосування строку позовної давності впродовж розгляду справи в суді першої інстанції з 11.11.2016 до 18.01.2017.

При цьому, суд апеляційної інстанції не вжив заходів щодо з'ясування і встановлення обставин, на які посилалась і ОСОБА_7 в обґрунтування заявленого нею клопотання, відтак, прийняв постанову при неповному з'ясуванні обставин, на які посилаються учасники провадження у справі.

На думку касаційного суду, з'ясування вказаних вище обставин має суттєве значення для правильного вирішення даного спору про витребування майна банкрута (квартири) та визнання права власності.

Поряд з викладеним, колегія суддів звертає увагу, окрім наведеного, і на необхідність врахування практики Верховного Суду України зі спірного питання та, зокрема, стосовно можливості застосування положень про позовну давність до вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України.

У зв'язку із викладеним, касаційний суд дійшов висновку про передчасність здійснених висновків стосовно заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Д.В. про витребування майна та визнання права власності.

При цьому, враховуючи, що клопотання про застосування позовної давності не було предметом дослідження в суді першої інстанції, а правильність вирішення справи потребує встановлення всіх фактичних обставин, доводів та доказів сторін, виходячи з повноважень касаційного суду, передбачених нормами п. 3 ст. 1119 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування як ухвали місцевого суду, так і постанови апеляційного господарського суду з передачею справи в частині розгляду заяви ліквідатора - арбітражного керуючого - арбітражного керуючого Докашенка Д.В. про витребування майна та визнання права власності на новий розгляд до місцевого суду в іншому складі суду.

Суду ж першої інстанції при новому розгляді справи слід вжити заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, розглянути клопотання про застосування строку позовної давності та надати оцінку доданим до нього доказам, врахувати правову позицією Верховного Суду України зі спірного питання, дати належну правову оцінку доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу, та, залежно від встановленого, ухвалити рішення відповідно до норм законодавства (ч. 1 ст. 11112 ГПК України).

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражного керуючого Докашенка Дмитра Віталійовича задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 та ухвалу господарського суду Харківської області від 18.01.2017 у справі № Б-19/207-09 скасувати.

3. Справу № Б-19/207-09 в частині розгляду заяви ліквідатора про витребування майна та визнання права власності передати на новий розгляд до господарського суду Харківської області в іншому складі суду.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді В.Я. Погребняк

Н.Г. Ткаченко

Постанова виготовлена та підписана 26.10.2017