ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № 910/20408/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Погребняка В.Я.,
Ткаченко Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргупублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", м. Житомир
на постанову та рішеннявід 14.06.2017 Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 господарського суду міста Києва
у справі№ 910/20408/15 господарського суду міста Києва
за позовомпублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", м. Житомир
до дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
провнесення змін до договору

в судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"Замкова М.О., довір.,
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"Кравець Д.І., довір.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.04.2017 (суддя - Спичак О.М.) у справі № 910/20408/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (далі-Позивач, ПАТ "Житомиргаз") до дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі-Відповідач, ДК "Газ України") про внесення змін до договору на технічне обслуговування газорозподільних об'єктів №17/10-679 від 01.10.2010 року та викладення його у відповідній редакції.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду м. Києва від 18.04.2017 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 (головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Чорна Л.В., Хрипун О.О.) апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 18.04.2017 - без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати як рішення господарського суду м. Києва від 18.04.2017, так і постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема ст. 652 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 180, 181, 188 Господарського кодексу України, ст. 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт", ст.ст. 4, 71 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а також норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд встановив, що предметом спору є договір на технічне обслуговування газорозподільних об'єктів, а підставами внесення змін до такого договору Позивач вказав внесення змін до законодавства у 2013 році, які втратили чинність 27.11.2015, у зв'язку із чим суд зробив висновок про незадоволення позовних вимог саме за цих підстав, а інших підстав для позову не заявлено. Також суд вказав, що внесення змін до угоди, укладеної на основі затвердженого законодавством типового договору здійснюється на підставі ст. 179 Господарського кодексу України, але не шляхом внесення змін. До того ж суд наголосив на необхідність наявності одночасно чотирьох підстав за вимогами ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України для внесення змін до договору на підставі рішення суду.

Підтримуючи такі висновки, апеляційний суд додав, що зміни у законодавстві щодо іншого типового договору не є підставою для внесення змін до вже укладеного договору, лише для укладення нового договору.

Заперечуючи вказані висновки судів, скаржник зазначає, що суди не врахували положення ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки всі передбачені цією нормою підстави підтверджуються доказами та вимогами у справі, а відповідні законодавчо визначені підстави, на думку скаржника, потрібні для розірвання договору. При цьому скаржник послався на судову практику по аналогічних спорах.

Однак суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони викладені всупереч встановлених судами обставин справи та з невірним застосуванням при цьому норм законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій підставою позовних вимог ПАТ "Житомиргаз" та внесення змін до вже укладеного між сторонами договору на технічне обслуговування газорозподільних об'єктів №17/10-679 від 01.10.2010 була визначена зміна істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, які полягали лише у внесенні змін до законодавства - набрання чинності з 01.01.2013 змін до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та прийняття Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, постанов від 07.03.2013 №№ 226, 227, 228 про затвердження відповідних типових договорів.

Інших підстав для заявлення позовних вимог у даній справі суди попередніх інстанцій не встановили.

За приписами ж ч. 2 ст. 652 ЦК України (які просить згідно касаційних вимог застосувати до спірних правовідносин Позивач) якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання (що має місце у даній справі), договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Виходячи із наведених приписів ЦК України з урахуванням приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України, слід зробити висновок про те, на заінтересовану сторону покладається обов'язок як визначити всі наведені умови для внесення змін до договору за рішенням суду, так і обов'язок доведення одночасної наявності цих умов.

Враховуючи ж, що всіх, наведених вище та перелічених в ч. 2 ст. 652 ЦК України підстав для внесення змін до умов спірного договору Позивач не зазначив, а суд зауважив, що при розгляді господарського спору обмежується визначеними Позивачем предметом і підставами та не має права спонукати до уточнення і предмету позову, і підстав заявлених вимог, слід погодитись із висновками судів про відсутність правових та матеріальних підстав для внесення змін до умов спірного договору на підставі норм вказаної статті ЦК України.

При цьому касаційний суд зазначає, що доводи щодо одночасної наявності всіх чотирьох умов для внесення змін до спірного договору були оголошені представником лише в судовому засіданні в касаційному суді 25.10.2017, а тому не можуть бути враховані під час здійснення касаційного провадження у справі в силу обмежень, встановлених ст. 1117 ГПК України.

Також, колегія суддів погоджується із правовою позицією судів та висновками про те, у разі внесення законодавчих змін стосовно умов типового договору, затвердження нового, суб'єкти господарювання, виходячи з положень ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), мають укласти новий договір, а не вносити зміни до існуючого виходячи з наступного.

Так, за нормами вказаної статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Отже типовий договір є інструментом державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, який застосовується для спрощення процесу укладання конкретних господарських договорів та визначення бажаної, з точки зору держави, моделі договірних зобов'язань. При цьому типовий договір є обов'язковим. З викладеного випливає, що затвердження іншого типового договору передбачає укладення господарюючими суб'єктами на підставі такого типового договору нового договору.

У зв'язку із викладеним та враховуючи, що на момент розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, з 01.10.2015 втратили чинність норми Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а з 27.11.2015 - положення постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 07.03.2013 №№ 226, 227, 228 (про затвердження відповідних типових договорів), а відповідно і перестали існувати обставини, на які ПАТ "Житомиргаз" послався в якості обґрунтування наявності підстав для внесення змін до спірного договору, слід погодитись із правомірним висновком судів попередніх інстанцій про незадоволення позовних вимог щодо внесення змін до спірного договору саме з підстав, викладених ПАТ "Житомиргаз" в позовній заяві.

Враховуючи викладене, касаційний суд погоджується з правомірними та обґрунтованими та такими, що відповідають і обставинам справи, і нормам законодавства, рішеннями судів попередніх інстанцій про відсутність матеріальних та правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, у зв'язку із чим касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення місцевого суду та постанова апеляційного суду -залишенню без змін.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст. 652 Цивільного кодексу України, ст. 179 Господарського кодексу України та ст.ст. 43, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 та рішення господарського суду м. Києва від 18.04.2017 у справі № 910/20408/15 залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді В.Я. Погребняк

Н.Г. Ткаченко

Постанова виготовлена та підписана 26.10.2017