ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № Б-39/187-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого(доповідача),

суддів: Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г.,

за участю представників:

ПАТ "ОТП Банк" - Лобачевського А.В. (дов. від 25.09.2017),

гр. ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (дов. від 13.06.2017),

гр. ОСОБА_5 (особисто), представник - ОСОБА_6 (дов. від 03.10.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017

у справі №Б-39/187-08 господарського суду Харківської області

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.03.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Швидкін А.О., суддя Міньковський С.В., суддя Яризько В.О.):

1. Скаргу ліквідатора (вх. № 29194 від 06.09.2016) задоволено частково.

2. Визнано протиправними дії колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн.

3. В іншій частині скаргу залишено без розгляду.

4. Задоволено заяву ліквідатора про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, а саме: квартири № АДРЕСА_2, та визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010, укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7.) та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2827.

5. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, оформлені протоколом від 26.04.2010, а саме: квартири № АДРЕСА_2.

6. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.07.2010 квартири АДРЕСА_2 укладений між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7.) та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2827.

7. Зобов'язано громадянина ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 20.02.2008, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, податковий номер НОМЕР_1) повернути майно, що було предметом договору купівлі-продажу від 23.07.2010, укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2827, а саме: АДРЕСА_4, до ліквідаційної маси ФОП ОСОБА_7, а ліквідатора - арбітражного керуючого Родзинського А.А. зобов'язано повернути грошові кошти громадянину ОСОБА_3, що були сплачені останнім за придбання цього майна у розмірі 228800,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 (колегія суддів у складі: Білоусова Я.О., Крестьянінов О.О., Пуль О.А.) ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.03.2017 у справі № Б-39/187-08 скасовано та прийнято нове рішення.

У задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута від 26.04.2010, а саме: квартири № АДРЕСА_2, та визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010, укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7.) та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2827, відмовлено.

У задоволенні скарги ліквідатора (вх. № 29194 від 06.09.2016) щодо визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн відмовлено.

В касаційній скарзі ПАТ "ОТП Банк"просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017, залишити в силі ухвалу господарського суду Харківської області від 20.03.2017. В обґрунтування посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 267 ЦК України, ст.ст. 17, 25, 26, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ст.ст. 34, 43 ГПК України.

Гр. ОСОБА_3 проти вимог касаційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції від 08.07.2017 залишити в силі, в задоволенні касаційної скарги - відмовити.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_7 порушено в порядку ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції діючій до набрання чинності змінами внесеними Законом №4212-VI від 22.12.2011) увалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2008.

Постановою Господарського суду Харківської області від 22.12.2008 ФОП ОСОБА_7 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Родзинського А.А.

За результатами інвентаризації майна боржника ліквідатором Родзинським А.А. до складу ліквідаційної маси було включено майно, що належить ОСОБА_7, зокрема, квартиру № 11, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, про що був складений акт від 24.12.2008.

Вказане майно перебувало в іпотеці АТ "ОТП Банк" на підставі договору іпотеки № PML-702/597/2008 від 21.01.2008, укладеного в забезпечення виконання умов кредитного договору № ML 702/597/2008 від 21.01.2008.

14.01.2010 між суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "САБО консалтинг" та ліквідатором боржника ОСОБА_7 Родзинським А.А укладений договір на проведення оцінки вартості майна № 03/10-Х, а саме, трикімнатної квартири № 11, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до звіту №54/01/10-Х від 18.02.2010 про оцінку трьохкімнатної квартири № 11, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, ринкова вартість майна на дату оцінки - 18.02.2010 складала 208000,00 грн.

Відповідно до висновку, зазначеному в рецензії на звіт про оцінку майна №03/10-Х про незалежну оцінку спірної квартири від 29.01.2010 б/н, проведеної ТОВ "САБО ЛТД", оціночна вартість (без урахування ПДВ) квартири складає 228000,00 грн. На думку рецензента, звіт про оцінку майна - трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має незначні недоліки, які не впливають на достовірність оцінки.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону про банкрутство ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

26.02.2010 між ліквідатором Родзинським А.А. та Українсько-Російською товарною біржею укладено договір на проведення аукціону з продажу спірного майна початковою вартістю 208000,00 грн, в якому зазначена дата проведення аукціону -26.04.2010.

01.03.2010 здійснено оголошення про аукціон з продажу спірного майна в газеті "Еженедельная рекламно-інформационная газета Місто+" Українсько-Російської товарної біржі №7(295).

Відповідно до протоколу аукціону від 26.04.2010 переможцем аукціону став ОСОБА_3, ціна продажу - 228800,00 грн

23.07.2010 між ліквідатором ФОП ОСОБА_7 - арбітражним керуючим Родзинським А.А. та гр. ОСОБА_3 підписано договір купівлі-продажу квартири № 11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 75,4 кв.м, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І.та зареєстровано в реєстрі за № 2827 (а.с.92-93 т.5).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.05.2011 звільнено арбітражного керуючого Родзинського А.А. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_7, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_7 арбітражного керуючого Телитченка А.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.03.2012 звільнено арбітражного керуючого Телитченко А.О. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_7, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Карелкіна І.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2012 усунуто арбітражного керуючого Карелкіна І.О. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_7, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Тищенко О.І.

Ліквідатор Тищенко О.І. звернув до суду із заявою (з урахуванням поданих доповнень) про: визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, а саме: квартири №11, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, оформленого протоколом від 26.04.2010; визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010, укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7.) та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2827; накладання арешту на спірне майно шляхом заборони будь-яким особам здійснювати будь-які дії щодо його відчуження (продажу, дарування, обміну, тощо) до розгляду заяви по суті.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.05.2015 звільнено арбітражного керуючого Тищенко О.І. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_7 арбітражного керуючого Онищенка К.С.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2015 призначено у справі судову експертизу щодо вирішення питання ринкової та ліквідаційної вартості спірної квартири станом на 26.04.2010 (дату аукціону).

06.09.2016 до суду від ліквідатора Онищенка К.С. надійшла скарга про визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн, та визнання недійсним договору (правочину) купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, від 23.07.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн, укладеного між колишнім ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_3

07.12.2016 до суду від ОСОБА_3 (покупця) надійшла заява (вх.№41881) про застосування позовної давності і відмову у задоволенні заяви про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.02.2013 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 19.02.2013, спірна квартира належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_17 та ОСОБА_5.

Місцевий господарський суд, встановив, що із заявою про визнання недійсним аукціону з продажу майна боржника, який був проведений 26.04.2010, ліквідатор звернувся до суду з заявою 18.07.2013, тобто після спливу позовної давності.

При цьому, вирішуючи питання про поважність пропущення ліквідатором строку позовної давності при зверненні до суду з відповідною заявою, суд першої інстанцій, послався на те, що ліквідатор у даній справі багаторазово змінювався, арбітражний керуючий Тищенко О.І. був призначений ліквідатором ФОП ОСОБА_7 01.08.2012, тобто визначив особливий статус арбітражного керуючого.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку відповідно до положень ч. 1 ст. 101 ГПК України, визнав висновок суду першої інстанції таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14.

Частиною сьомою ст. 261 ЦК України передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Водночас, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсним результатів аукціону та угод боржника) не встановлено.

Апеляційний господарський суд, врахувавши вищенаведені норми чинного законодавства з огляду на встановлені обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора в частині визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Що стосується вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна від 23.07.2010, укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7.) та ОСОБА_3 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 30 Закону про банкрутство продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону про банкрутство кошти отримані від продажу майна громадянина-підприємця вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або нотаріуса.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.07.2010 між ліквідатором ФОП ОСОБА_7 - арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири № 11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 75,4 кв.м, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2827, згідно з яким продаж майна здійснюється за 228800,00 грн, які покупець сплатив готівкою повністю, ще до підписання цього договору (а.с.92-93 т.5).

Арбітражним керуючим Родзинським А.А. грошові кошти від продажу спірної квартири були отримані у повному обсязі, однак, в порушення норм ст.48 Закону про банкрутство на депозитний рахунок нотаріальної контори або нотаріуса внесені не були.

Однак, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, зазначені обставини не можуть бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

При цьому, врахувавши, що підставами для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири ліквідатором було визначено лише порушення допущені ліквідатором Родзинським А.А. при проведенні аукціону з продажу майна банкрута, з огляду на те, що у задоволенні заяви в частині визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута відмовлено, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна від 23.07.2010, укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_7.) та ОСОБА_3

Щодо скарги ліквідатора Онищенка К.С. про визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010 за заниженою ціною, судом апеляційної інстанції встановлено, що оціночна вартості майна була встановлена суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "САБО консалтинг" на підставі укладеного договору та підтверджена рецензією на звіт про оцінку майна №03/10-Х про незалежну оцінку спірної квартири від 29.01.2010.

Посилання суду першої інстанції на проведену у 2016 році судову експертизу суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованим, зважаючи на її проведення по спливу 6 років з моменту реалізації квартири, протягом яких ОСОБА_17 та ОСОБА_5, які є власниками спірної квартири станом на сьогоднішній день, неодноразово були здійснені поліпшення.

При цьому вірно вказав на порушення норм процесуального права судом першої інстанції, яким не було залучено до участі у справі щодо розгляду заяв ліквідатора власників спірної квартири, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_5.

Безпідставним також було визнано зобов'язання судом першої інстанції громадянина ОСОБА_3 повернути майно, що було предметом договору купівлі-продажу від 23.07.2010, а саме: АДРЕСА_4, до ліквідаційної маси ФОП ОСОБА_7, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено, що спірна квартира належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_17 та ОСОБА_5.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголосив, що розгляд заяви ліквідатора (вх.№26102) про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута від 26.04.2010 та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 23.07.2010, яка надійшла до суду 18.07.2013, було здійснено судом першої інстанції лише 20.03.2017, тобто більш ніж через 3 роки від дати подання самої заяви, що з урахуванням відповідних критеріїв є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумного строку розгляду спору.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута від 26.04.2010, визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010, та скарги ліквідатора (вх. № 29194 від 06.09.2016) щодо визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010.

У силу приписів ст.ст. 1115, 1117 ГПК України, що визначають повноваження суду касаційної інстанції та межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, касаційна інстанція не має процесуальних повноважень самостійно встановлювати обставини справи, а на підставі обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, перевіряє застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у даній справі прийнята у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 по справі№Б-39/187-08 залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.