П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ
Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Жайворонок Т.Є.,
суддів:Берднік І.С.,
Ємця А.А.,
за участю представників:

позивача - Михайловського А.С.,

відповідача - Коломаренко К.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Запорізької міської ради про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Запорізької області від 5 квітня 2016 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 7 червня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 28 листопада 2016 року у справі № 908/6108/15 за позовом Запорізької міської ради до публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» (далі - ПАТ «Запоріжтрансформатор») про стягнення 46 277,00 грн,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Запорізька міська рада звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ПАТ «Запоріжтрансформатор» є замовником будівельних робіт і відповідно до вимог Закону України 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» від (далі - Закон

№ 3038-VI) та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури

м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня

2012 року № 77 (далі - Порядок), зобов'язано взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Запоріжжя шляхом укладення договору про пайову участь. Однак у порушення вимог закону ПАТ «Запоріжтрансформатор» договору про пайову участь із Запорізькою міською радою не уклало і не сплатило пайового внеску, внаслідок чого позивачеві завдано збитків у виді упущеної вигоди в розмірі 46 277,00 грн, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 5 квітня 2016 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 7 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28 листопада

2016 року постанову апеляційного суду залишено без змін.

У заяві про перегляд із підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), Запорізька міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанови судів апеляційної та касаційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність постанови Вищого господарського суду України висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України щодо застосування ст.ст. 1, 2, 26, 40 Закону № 3038-VI, ст.ст. 9, 10 Закону України від 20 травня

1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон № 687-XIV), ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені у заяві обставини, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява не підлягає задоволенню.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що 15 серпня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області (далі - ІДАБК Запорізької області) зареєстровано декларацію № ЗП 99 про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція «Прибудова до складального корпусу № 2. Пристрій санвузлів» за адресою: 69050, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, 3, ПАТ «Запоріжтрансформатор». Замовником будівництва є відповідач.

13 червня 2014 року ІДАБК Запорізької області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ЗП 78.

ПАТ «Запоріжтрансформатор» у встановленому законом порядку із заявою про укладення договору про пайову участь не зверталося.

4 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом

№ 01/02-21/02527, в якому вимагав сплатити збитки у розмірі пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, що становить 46 277,00 грн, посилаючись на вимоги ст. 40 Закону № 3038-VI та Порядку.

У справі, що розглядається, Вищий господарський суд України погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що оскільки між позивачем і відповідачем не було укладено договору про пайову участь ані до прийняття об'єкта в експлуатацію, ані на час розгляду справи, у відповідача не виникло встановленого ст. 40 Закону № 3038-VI обов'язку сплатити пайовий внесок.

Разом із тим у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 908/312/16

(№ 3-1553гс16) Верховний Суд України, застосувавши положення ст.ст. 2, 10, 40 Закону № 3038-VI, ст.ст. 4, 9 Закону № 687-ХІV, дійшов висновку, що реконструкція будівлі без забудови нової земельної ділянки не звільняє замовника від обов'язку укладення договору про пайову участь, а також від перерахування коштів пайової участі. Тому неправомірна бездіяльність замовника щодо його обов'язку взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населеного пункту є протиправною формою поведінки, внаслідок якої міськрада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів (упущена вигода), що перебуває у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача, а сукупність наведених елементів є підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Таким чином, зі змісту оскаржуваної постанови Вищого господарського суду України від 28 листопада 2016 року і постанови Верховного Суду України від

22 березня 2017 року, копію якої додано до заяви, вбачається, що суди дійшли різних висновків про задоволення або відмову в задоволенні пред'явлених позовних вимог залежно від встановлених обставин, заперечень відповідачів і предмета правового регулювання, а тому не вбачається невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 11126 ГПК Верховний Суд України відмовляє в задоволенні заяви про перегляд судових рішень господарських судів, якщо обставини, які стали підставою для перегляду судового рішення у справі, не підтвердилися.

З огляду на викладене у задоволенні заяви Запорізької міської ради про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 28 листопада

2016 року у справі № 908/6108/15 слід відмовити.

Керуючись п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року

№ 1402-VIII, ст.ст. 11116 , 11123 , 11124 , 11126 ГПК, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні заяви Запорізької міської ради про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Запорізької області від

5 квітня 2016 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від

7 червня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від

28 листопада 2016 року у справі № 908/6108/15.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 11116 ГПК.

Головуючий Т.Є. Жайворонок
Судді:І.С. Берднік
А.А. Ємець