ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2017р. Справа № 905/2139/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область

про стягнення 6051 грн. 25 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився;

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.10.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення 6 051 грн. 25 коп.

Ухвалою від 21.09.2017р. господарським судом Донецької області прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/2139/17, розгляд справи призначено на 04.10.2017р.

04.10.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву (вих.№2022/303 від 29.09.2017р.), в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на наступне:

- по-перше, позивачем не надано належних доказів на підтвердження завданих збитків, а саме: останнім не надані платіжні документи, які підтверджують оплату вантажу;

- по-друге, позивачем не надані документи, що підтверджують розмір дійсної вартості втраченого вантажу.

04.10.2017р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи з додатками.

04.10.2017р., відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.10.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вантаж вугілля камяне, марки Г-газовий, який перевозився за залізничною накладною на групу вагонів №49093909 від 21.03.2017р., зокрема у напіввагоні №52531944 в кількості 69 500 кг; за залізничною накладною на групу вагонів №49094386 від 21.03.2017р., зокрема у напіввагонах №58918269 в кількості 69 400 кг, №56211634 в кількості 68 650 кг, був доставлений на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційні акти №482803/90 від 23.03.2017р., №482803/92 від 23.03.2017р. та №482803/91 від 23.03.2017р. відповідно.

Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст. 308 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 25 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст. 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

Представник позивача у судовому засіданні 04.10.2017р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що вантаж вугілля камяне, марки Г-газовий, який перевозився за залізничною накладною на групу вагонів №49093909 від 21.03.2017р., зокрема у напіввагоні №52531944 в кількості 69 500 кг; за залізничною накладною на групу вагонів №49094386 від 21.03.2017р., зокрема у напіввагонах №58918269 в кількості 69 400 кг, №56211634 в кількості 68 650 кг, був доставлений на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційні акти №482803/90 від 23.03.2017р., №482803/92 від 23.03.2017р. та №482803/91 від 23.03.2017р. відповідно.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.10.2017р. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2017р. ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці завантажило по накладній на групу вагонів №49093909 вантаж вугілля камяне, в тому числі у напіввагон № 52531944 в кількості 69 500 кг та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «АКХЗ». Згідно з накладною вугілля камяне, марки Г газове (Г-2, 0-100), висота шапки 200 мм, вантаж маркований однією продовжною борозною катка ущільнювача, пакування навалом, вантаж розміщено та закріплено відповідно до п.3 Глави 14 Додатку-3 до СМГС.

Також, 21.03.2017р. ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці завантажило по накладній на групу вагонів №49094386 вантаж вугілля камяне, в тому числі у напіввагони № 58918269 в кількості 69 400 кг, №56211634 в кількості 68 650 та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «АКХЗ». Згідно з накладною вугілля камяне, марки Г газове (Г2), 0-100, висота шапки 200 мм, вантаж маркований однією продовжною борозною катка ущільнювача, пакування навалом, вантаж розміщено та закріплено відповідно до п.3 Глави 14 Додатку-3 до СМГС.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Зазначені залізничні накладні оформлені у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонніми письмовими формами угоди на перевезення вантажу і підтверджують укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вони є підставою для виникнення у сторін цих угод визначених в них прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а. ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/90 від 23.03.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №43717 від 22.03.2017р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування вагону №52531944 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 17.01.2017р. За документом значиться вага: нетто 69 500 кг, тара 23 400 кг. При переважуванні виявилось: брутто 90 850 кг, нетто 67 450 кг, тара 23 400 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 2 050 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів, рівномірна, не маркована. У вагоні над 1 люком наявне поглиблення: 150 см * 270 см * 20 см. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_1, агент комерційний ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/92 від 23.03.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №43719 від 22.03.2017р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування вагону №58918269 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 17.01.2017р. За документом значиться вага: нетто 69 400 кг, тара 23 000 кг. При переважуванні виявилось: брутто 91 050 кг, нетто 68 050 кг, тара 23 000 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 1 350 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів, рівномірна, не маркована. У вагоні над 2 люком наявне поглиблення: 200 см * 280 см * 30 см. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_1, агент комерційний ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/91 від 23.03.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №43718 від 22.03.2017р. станції Красноармійськ Донецької залізниці, було здійснено комісійне переважування вагону №56211634 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 17.01.2017р. За документом значиться вага: нетто 68 650 кг, тара 22 000 кг. При переважуванні виявилось: брутто 89 300 кг, нетто 67 300 кг, тара 22 000 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 1 350 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів, рівномірна, не маркована. У вагоні над 7 люком наявне поглиблення: 150 см * 280 см * 20 см. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_1, агент комерційний ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Наведені акти за своєю формою та змістом відповідають положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на станцію призначення вантаж прибув з порушеним маркуванням та наявними поглибленнями, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Залізниця не довела суду, що недостача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у залізничних накладних на групу вагонів №49093909 від 21.03.2017р., №49094386 від 21.03.2017р., засвідчено належними доказами відповідними комерційними актами №482803/90 від 23.03.2017р., №482803/92 від 23.03.2017р. та №482803/91 від 23.03.2017р. відповідно.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у вказаних накладних, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» за вих.№11/999 від 07.04.2017р. (вантажовідправник), вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої останнім на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» складає:

- за залізничною накладною №49093909 від 21.03.2017р. 1885 грн. 83 коп. без ПДВ, та 2263 грн. з ПДВ.

- за залізничною накладною №49094386 від 21.03.2017р. 1885 грн. 83 коп. без ПДВ, та 2263 грн. з ПДВ;

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах для вугілля камяного (мінерального палива).

Так, недостача вантажу у напіввагоні №52531944 становить 69 500 67 450 = 2050 кг, або 2,05 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 69 500 кг Х 1% = 695 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №52531944 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 2050 кг 695 кг = 1355 кг або 1,355 т.

Недостача вантажу у напіввагоні №58918269 становить 69 400 68 050 = 1 350 кг, або 1,35 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 69 400 кг Х 1% = 694 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №58918269 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 1350 кг 694 кг = 656 кг або 0,656 т.

Недостача вантажу у напіввагоні №56211634 становить 68 650 67 300 = 1350 кг, або 1,35 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 68 650 кг Х 1% = 686,5 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №56211634 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 1350 кг 686,5 кг = 663,5 кг або 0,6635 т.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена:

- за комерційним актом 482803/90 від 23.03.2017р. у розмірі 3 066 грн. 36 коп.;

- за комерційним актом 482803/91 від 23.03.2017р. у розмірі 1 500 грн. 37 коп.;

- за комерційним актом 482803/92 від 23.03.2017р. у розмірі 1 484 грн. 53 коп.,

а всього - 6051 грн. 25 коп.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог, встановив, що розрахунок є арифметично невірним.

На підставі викладеного, судом здійснено власний розрахунок, відповідно до якого розмір недостачі вантажу становить:

- за комерційним актом 482803/90 від 23.03.2017р. у розмірі 3066 грн. 37 коп.;

- за комерційним актом 482803/91 від 23.03.2017р. у розмірі 1501 грн. 50 коп.;

- за комерційним актом 482803/92 від 23.03.2017р. у розмірі 1484 грн. 53 коп.,

а всього - 6052 грн. 40 коп.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення залізниця не виконала належним чином, оскільки не забезпечила збереження довіреного їй вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

Отже, враховуючи те, що відповідно до ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягаю позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі, а саме 6 051 грн. 25 коп.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність належних доказів на підтвердження наявності понесених позивачем збитків з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі вугільної продукції від 21.03.2017р. згідно договору №УПр14/36 від 27.02.2014р., що засвідчує передачу Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» вугілля камяного, г 0-100, у загальній кількості 1168,75 т, у тому числі вантаж за залізничною накладною №49093909, зокрема у напіввагоні №52531944, залізничною накладною№49094386, зокремав напіввагонах №№58918269, 56211634 та рахунок №2103-3 від 21.03.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» на загальну суму до сплати 2 686 729 грн. 98 коп. із визначенням постачальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг», вантажовідправника - Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», вантажоодержувача Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод».

З даних документів вбачається делегування Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» обовязку відправлення вантажу за договором №УПр14/36 від 27.02.2014р., на виконання якого відбулось спірне перевезення.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено вищезазначений рахунок постачальника, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунках ПрАТ «АКХЗ» № від 26.04.2017р. про сплату вартості цього товару і саме тому, вищезазначені посилання відповідача судом відхилені.

За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Дані норми кореспондуються з положеннями Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення підприємство залізничного транспорту загального користування не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу.

Факт втрати вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи.

Відтак, враховуючи оплату рахунку №2103-3 від 21.03.2017р. позивачем, беручи до уваги відсутність доведення протилежного, позивач внаслідок незбереження підприємством залізничного транспорту загального користування вантажу, як його власник, зазнав збитків у загальному розмірі 6 051 грн. 26 коп.

В іншій частині посилання відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст. 11, 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 224, 225, ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1, ідентифікаційний код 00191075) збитки у вигляді недостачі в сумі 6 051 грн. 25 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 19.10.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко