У Х В А Л А

03.10.2017Справа № 5011-42/16062-2012

За заявами Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва

про визнання наказів господарського суду міста Києва такими, що не підлягають виконанню,

за скаргами Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс юей"

у справі за позовом 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит систем" м. Києва,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс юей" м. Києва як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кувейт енерджі Юкрейн"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

третя особа Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

за участю Генеральної прокуратури України

про зобов'язання передати майно.

Колегія суддів: Паламар П.І. - головуючий,

Ковтун С.А.,

Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від боржника Собко О.В., Шляхетський А.Л.,

від стягувача 1. не з'явився,

від стягувача 2. не з'явився,

від прокуратури не з'явився,

від органу Державної виконавчої служби не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

у травні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося в суд із заявою про визнання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 3 квітня 2013 р. таким, що не підлягає виконанню частково.

Заяву обґрунтовував тим, що його обов'язок в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Фаворит систем" як оператору спільної діяльності за договором № 429 про спільну діяльність від 13 травня 2004 р. на баланс спільної діяльності 94561050 м3 природного газу припинений.

У червні 2017 року боржник звернувся із заявою, уточнивши її заявою від 3 жовтня 2017 р., про визнання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. таким, що не підлягає виконанню повністю.

Посилався на те, що ухвала господарського суду м. Києва від 24 травня 2017 р., на виконання якої було видано наказ суду № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р., скасована, тому обов'язок її виконувати відсутній.

1 червня 2017 р. Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" подало в суд скаргу на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило:

- визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 54046596 від 30 травня 2017 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р.;

- визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 54046596 від 30 травня 2017 р. про арешт коштів боржника.

22 червня 2017 р. боржник звернувся в суд із другою скаргою на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив:

- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р.;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (далі-Закону) дії, пов'язані з поверненням наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р., до суду який його видав;

- визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 54046596 від 7 червня 2017 р. про зупинення вчинення виконавчих дій.

При цьому, вимоги за обома скаргами обґрунтовував не набранням ухвалою суду від 24 травня 2017 р., на виконання якої було видано наказ від того ж дня, законної сили, у т.ч. у зв'язку з її апеляційним оскарженням.

27 липня 2017 р. скаржник звернувся з третьою скаргою на бездіяльність того ж органу Державної виконавчої служби, якою просив:

- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 54046596;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити відповідно до вимог Закону дії з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 54046596 та провести інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Скаргу обґрунтовував, тим, що державний виконавець всупереч вимог ст. 39 Закону не вчинив належних і своєчасних дій щодо закінчення виконавчого провадження після повідомлення його про скасування ухвали суду, на підставі якої було видано виконавчий документ.

У судовому засіданні представники боржника підтримали подані заяви та скарги.

Представники стягувачів, органу Державної виконавчої служби та прокурор письмових пояснень на скарги та заяви не надали, їх представники у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлені в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути заяви та скарги відповідно до вимог ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 1212 ГПК України у відсутності представників стягувачів, органу Державної виконавчої служби та прокурора за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників заявника, суд вважає, що заява про визнання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 3 квітня 2013 р. таким, що не підлягає виконанню, скарги на дії та бездіяльність органу Державної виконавчої служби від 1 та 22 червня 2017 р. задоволенню не підлягають, скарга на бездіяльність органу Державної виконавчої служби від 27 липня 2017 р. підлягає частковому задоволенню, а заява про визнання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. таким, що не підлягає виконанню - задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Судом встановлено, що 3 квітня 2013 р. на виконання рішення господарського суду м. Києва від 23 січня 2013 р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суд від 18 березня 2013 р, видано наказ № 5011-42/16062-2012 про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Фаворит систем" як оператору спільної діяльності за договором № 429 про спільну діяльність від 13 травня 2004 р. на баланс спільної діяльності 94561050 м3 природного газу, 1149 т нафти, 9407,707 т газового конденсату для зарахування на баланс спільної діяльності за договором № 429 про спільну діяльність від 13 травня 2004 р.

Вимоги за указаною заявою боржник обґрунтував відсутністю у нього обов'язку передати стягувачу 94561050 м3 природного газу на баланс спільної діяльності у зв'язку з передачею цього майна на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України "Про функціонування ринку природного газу" Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Враховуючи, що рішення суду у даній справі не стосується передачі майна іншим, окрім стягувача, особам, доказів виконання рішення суду від 23 січня 2013 р. щодо передачі йому присудженого обсягу природного газу, а також відсутності у нього тотожної кількості майна, не надано, то у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 3 квітня 2013 р. таким, що не підлягає виконанню частково, відповідно до вимог ст. 117 ГПК України слід відмовити.

Також встановлено, що 24 травня 2017 р. на виконання ухвали господарського суду міста Києва від 24 травня 2017 р. видано наказ № 5011-42/16062-2012 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс юей" 231614753,10 грн. вартості природного газу, нафти, газового конденсату.

Враховуючи, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 липня 2017 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12 вересня 2017 р., вказану вище ухвалу суду скасовано, обов'язок Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" по сплаті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс юей" 231614753,10 грн. вартості природного газу, нафти, газового конденсату, стягнутих на підставі цієї ухвали, відсутній, то виданий на її виконання наказ господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. відповідно до вимог ч. 4 ст. 117 ГПК України, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, повністю.

Також встановлено, що постановою ВП № 54046596 від 30 травня 2017 р. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський енергетичний альянс юей" 231614753,10 грн. вартості природного газу, нафти, газового конденсату.

Того ж дня постановою ВП № 54046596 було накладено арешт на кошти боржника.

7 червня 2017 р. державним виконавцем винесено постанову ВП № 54046596 про зупинення виконавчих дій з підстав п. 2 ч. 34 Закону у зв'язку із зупиненням ухвалою господарського суду м. Києва від 1 червня 2017 р. стягнення за наказом № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р.

Вимоги скарг від 1 та 22 червня 2017 р. зводяться до незгоди боржника з діями по винесенню вищевказаних постанов і ґрунтуються на тому факті, що ухвала господарського суду міста Києва від 24 травня 2017 р., на виконання якої було видано вищевказаний наказ, не набрала законної сили, у т.ч. й у зв'язку з її оскарженням у апеляційному порядку.

Такі доводи суперечать вимогам ст.ст. 86, 106 ГПК України, п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 р., оскільки ухвала господарського суду набрала законної сили з дня її винесення, а оскарження її в апеляційному порядку не потягло втрату нею законної сили.

З урахуванням підстав заявлених у скаргах вимог у їх задоволенні слід відмовити.

Також встановлено, що після скасування постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 липня 2017 р. ухвали господарського суду м. Києва від 24 травня 2017 р. боржник 14 липня 2017 р. звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою № 2/1-112 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. у зв'язку з тим, що вищевказана ухвала, на підставі якої був виданий цей наказ, скасована.

Згідно вимог п. 5. ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, всупереч указаних вимог Закону виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. було закінчене лише 31 липня 2017 р.

Таким чином, органом Державної виконавчої служби допущено бездіяльність з приводу вчинення належних і своєчасних дій щодо закінчення виконавчого провадження за наказом господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р.

Таку бездіяльність слід визнати неправомірною.

Оскільки право скаржника було поновлене шляхом винесення постанови ВП № 54046596 від 31 липня 2017 р. про закінчення виконавчого провадження, то вимоги скарги в частині зобов'язання державного виконавця закінчити виконавче провадження задоволенню не підлягають.

За таких обставин скарга від 27 липня 2017 р. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 86, 117, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва про визнання наказу господарського суду міста Києва № 5011-42/16062-2012 від 3 квітня 2013 р. таким, що не підлягає виконанню частково, відмовити.

2. Заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва про визнання наказу господарського суду м. Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати наказ господарського суду міста Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р. таким, що не підлягає виконанню повністю.

3. У задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва від 1 та 22 червня 2017 р. на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

4. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва від 27 липня 2017 р. на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва № 5011-42/16062-2012 від 24 травня 2017 р.

У скарзі в іншій частині відмовити.

Колегія суддів : П.І.Паламар - головуючий

С.А.Ковтун

Р.Б.Сташків