ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 року Справа № 904/6649/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник ( дов. від 04.04.2017 р. № 18/32 )

від відповідача: ОСОБА_2 представник ( дов. від 01.05.2017 р. № 10 ),

ОСОБА_3 представник ( дов. від 01.05.2017 р. )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод"

на рішення у господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 р. у справі

за позовом: Приватного акціонерного товариство "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ",

м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Січеславський машинобудівний завод",

м. Покров

про стягнення 82 200,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод", в якому просило господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь суму штрафу у розмірі 12 000,00 грн., пеню у розмірі 70 200,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 600,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 р. (суддя Кеся Н. Б. ) позов задоволено частково - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" на користь Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ" штрафних санкцій на суму 60 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині відмови, мотивоване посиланням на п. 3 ст. 83 ГПК України та правом суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" посилається на те, що суд першої інстанції не надав юридичної оцінки ОСОБА_4 здачі-приймання робіт ( надання послуг ) № 3 від 02.02.2017 р., в якому зазначено, що Замовник претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт надання послуг не має.

Скаржник вважає, що сам по собі акт здачі-виконання робіт, як письмовий документ не є правочином, якщо не містить ознаки правочину. Але, якщо в такому акті, як в письмовому документі, містяться умови, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, то таку домовленість між сторонами можна вважати правочином. У вказаному ОСОБА_4 домовляються про відсутність претензій щодо строків виконання робіт ( надання послуг ).

Скаржник наголошує на тому, що на час підписання ОСОБА_4 існувало зобов'язання Відповідача перед Позивачем щодо сплати штрафних санкцій за Договором. Але в результаті підписання ОСОБА_4 № 3, сторони домовились про зміну умов договору підряду № 16/0255 від 11.04.2016 р., в результаті чого Замовник скасував положення договору, за якими він може вимагати від ОСОБА_5 стягнення штрафних санкцій за Договором підряду. Тобто акт № 3 від 02.02.2017 р. є письмовим документом, підписаним обома Сторонами, який містить явні ознаки правочину, яким сторони домовились про зміну умов Договору щодо відповідальності сторін. Таким чином існуюче зобовязання Відповідача перед Позивачем по сплаті штрафних санкцій було припинено.

Від Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Відповідачем порушено строк виконання зобовязання ( встановленого за домовленістю сторін у Договорі ) на 195 днів. Акт здачі-приймання робіт не зупиняє та не відміняє дію Договору та зобовязання Відповідача надати послуги ( виконати роботи ) у строк, встановлений договором, а підпис представником Позивача акту здачі-приймання робіт № 3 від 02.02.2017 р. в редакції, наданій Відповідачем, не звільняє останього від відповідальності за порушенні зобовязання за Договором та не змінює положення Договору. Акт здачі-приймання робіт № 3 від 02.02.2017 р. не є правочином, тому не може встановлювати, змінювати та припиняти права та обовязки Сторін за Договором.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_6 у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 р. у справі № 904/6649/17, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 17.10.2017р.

У судовому засіданні 17.10.2017 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження - 11.04.2016 р. між Приватним акціонерним товариством "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ" ( Замовник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" ( Виконавець ) укладено Договір підряду № 16/0255 ( на послуги з металообробки ), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах Договору послуги з металообробки, виготовленню деталей, перелік яких наводиться у Специфікації ( послуги ) ( п. 1.1 Договору ).

Згідно з п. 2.1 Договору строки виконання послуг за Договором, а також їх окремих обсягів (об'єктів, етапів, видів), визначаються у відповідних додатках ( Специфікаціях ), які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору фактичний строк закінчення послуг за окремими видами послуг визначається датою підпису Замовником акту приймання виконаних робіт.

Ціна послуг, виходячи із специфіки та способу виконання послуг, визначається на підставі узгоджених сторонами ( специфікацій, калькуляцій ) ( п. 3.1 Договору ).

Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 (на послуги з металообробки ) від 11.04.2016 р. до Договору, ПАТ "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ" доручає, а ТОВ "Січеславський машинобудівний завод" зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах Договору послуги з металообробки станини пресу ПЮ5А інвентарний № 2003327 ( а. с. 17 ).

Вартість послуг за Договором становить 120 000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Відповідно до п. 7 Специфікації №1 приймання виробу за кресленням Замовника відповідно до переліку, що є невід'ємною частиною специфікації.

П. 5 Специфікації встановлено, що строк виготовлення - 60 календарних днів з дня передачі ремфонду за ОСОБА_5, допускається дострокова поставка.

Згідно з актом передачі № 1, станина пресу ПЮ для механічної обробки була передана Замовником ОСОБА_5 28.04.2016 р. Отже, строк виконання робіт був встановлений до 26.06.2017 р.

Проте, листом від 29.06.2016 р. вих. № 350 Виконавець звернувся до Замовника з проханням про продовження строку надання послуг ( а. с. 24).

Додатковою угодою № 3 від 30.06.2016 р. до Договору №16/0255 від 11.04.2016 р. внесені зміни у п. 5 Специфікації, якими строк виконання зобов'язання збільшено до 85 календарних днів з дня передачі ремфонду за ОСОБА_5 ( а. с. 20 ). Таким чином, строк виконання робіт закінчується 21.07.2016 р.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору ( ч. 1 ст. 193 ГК України ).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2017 р. станина пресу ПЮ5А інвентарний № 2003327 була повернута Замовнику після ремонту, що підтверджується актом передачі № 2 ( а. с. 22 ). Також 02.02.2017 р. між сторонами був підписаний ОСОБА_5 здачі-приймання робіт ( наданих послуг ) № 3 ( а. с. 23 ).

Отже, відповідно до умов договору, Виконавець виконав зобов'язання з порушенням строків на 195 днів.

З метою досудового врегулювання спору Позивач направив на адресу Відповідача претензію від 12.04.2017 р. № 18/1118 ( а. с. 25-26 ) з вимогою оплати штрафних санкцій за порушення зобов'язання за договором № 16/0255 від 11.04.2016 р. у розмірі 76 800,00 грн., яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 847 ЦК України підрядник зобов'язаний своєчасно попередити замовника: про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника; про те, що додержання вказівок замовника загрожує якості або придатності результату роботи; про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Проаналізувавши листування між сторонами, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що Відповідач мав можливість своєчасно приступити до виконання робіт та заявити про будь-які перешкоди для їх виконання до закінчення строку виконання робіт. Однак, докази у справі свідчать про те, що Відповідач звертався до Позивача з проханням продовжити строк виконання робіт після закінчення узгодженого строку їх виконання.

Отже, предметом спору є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" суми штрафних санкцій за несвоєчасне виконання робіт за Договором підряду у розмірі 12 000,00 грн. штрафу та 70 200,00 грн. пені.

Відповідач заперечуючи проти позову, посилався на те, що в ОСОБА_5 приймання робіт (надання послуг ) № 3 від 02.02.2017 р. було зазначено, що Замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт надання послуг не має. Посилаючись на ч. 1 ст. 598 та ч. 1 ст. 604 ЦК України, Відповідач вважає, що шляхом підписання вищевказаного ОСОБА_5 сторони домовились про припинення зобов'язання.

В судовому засіданні представник Позивача пояснив, що підписав зазначений ОСОБА_5 з метою прискорення отримання обладнання після ремонту.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувне рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку що матеріалами справи доводиться порушення Відповідачем умов договору щодо строків виконання робіт, неможливість своєчасного виконання яких Відповідачем не доведено; обставини, які звільняють останнього від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язань у справі відсутні. Водночас, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, суд керуючись загальними засадами цивільного законодавства - справедливістю, добросовісністю та розумністю, зменшив суму штрафних санкцій до 50 % від вартості послуг Відповідача, що склало 60 000,00 грн., врахувавши при цьому, що вартість робіт за договором складає 120 000,00 грн., а штрафні санкції нараховані на загальну суму 82 200,00 грн., що складає майже 68 % від суми договору. В той же час, Позивачем не було наведено обставин про понесення ним будь яких значних збитків у зв'язку із несвоєчасним виконанням Відповідачем робіт за договором.

Причиною апеляційного розгляду у даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій взагалі, які підлягають стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання з металообробки станини прессу.

Як зазначалася раніше, Скаржник посилається в апеляційній скарзі, як і у відзиві на позов - на припинення існуючого зобовязання Відповідача перед Позивачем по сплаті штрафних санкцій, оскільки є письмовий документ, підписаний обома Сторонами, який містить явні ознаки правочину, яким сторони домовились про зміну умов Договору щодо відповідальності сторін і таким документом є акт № 3 від 02.02.2017 р.

Однак, апеляційний господарський суд вважає такі доводи апеляційної скарги необґрунтованим у звязку з наступним.

Здача та приймання послуг за договором зазначеним в позові, регламентований розділом 7 Договору.

Так, відповідно до п. 7.1. Договору, не пізніше одного робочого дня з моменту закінчення виконання всіх послуг по даному Договору чи по окремим обєктам (обєктам, етапам, видам), Виконавець направляє Замовнику повідомлення в письмовій формі про їх закінчення.

Якість виконаних по даному Договору послуг повинно відповідати вимогам, що відповідають ДСН, ГОСТ (ДСТУ), ТУ, СНіП, ДВН, паспортам, сертифікатам та ін., проектній та технічній документації на обєкт послуг, переданій ОСОБА_5. Приймання послуг після їх закінчення проводиться Замовником після отримання ним повідомлення ОСОБА_5, у відповідності з п. 8.1 даного Договору ( п. 7.2 договору ).

Згідно з п. 7.4. договору, зобовязання по складанню ОСОБА_5 виконаних робіт покладається на ОСОБА_5. ОСОБА_7 виконаних робіт передаються Замовнику в трьох екземплярах, після підписання та скріплення печаткою кожного їх екземпляра ОСОБА_5, з зазначенням в адресній частині реквізитів даного Договору ( п. 7.5. договору ).

Відповідно до п.7.6. договору Замовник зобовязаний на протязі трьох робочих днів з моменту отримання актів виконаних робіт провести огляд результатів виконання послуг ОСОБА_5 та при відсутності недоліків прийняти їх, підписавши надані ОСОБА_5 виконаних робіт (чи інші документи, погоджені сторонами у відповідності з п. 2.3. даного Договору). Якщо при прийманні результатів виконання послуг будуть виявлені недоліки, ОСОБА_4 керуються п. 4.5. даного Договору.

Отже, саме на виконання вказаних умов договору, 02.02.2017 р. між сторонами був підписаний ОСОБА_4 здачі-приймання робіт ( наданих послуг ) № 3 ( а. с. 23 ), в якому також зазначалося, що претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт надання послуг, Замовник не має.

ОСОБА_8 здачі-приймання робіт не є правочином, тому не може встановлювати, змінювати та припиняти права та обовязки сторін за Договором, а також звільняти Відповідача від відповідальності за порушенні зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Ст. 619 ЦК України встановлені правові наслідки порушення зобов'язання, у тому числі у вигляді сплати неустойки.

Отже, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що відсутність претензій Замовника в ОСОБА_8 приймання робіт не звільняє його від права вимагати сплати неустойки.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідачем порушено строк виконання зобовязання ( встановленого за домовленістю сторін у Договорі ) на 195 днів.

Ст. ст. 193, 199 ГК України, ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Заходами відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачено ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 546 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.3.1 Договору, у разі неналежного ( неякісного, несвоєчасного ) виконання послуг, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 10 % від договірної вартості ( з урахуванням ПДВ ), визначений п. 3.1. Договору, відшкодовує збитки відповідно до п. 4.7. Договору, а також протягом строку, визначеного порядком, передбаченим Договором, зобов'язаний за власний рахунок усунути виявлені дефекти виконання послуг.

Згідно з розрахунком Позивача сума штрафу у розмірі 10 % від договірної вартості складає 12 000,00 грн. ( 10 % х120 000,00 ).

Згідно з п. 9.3.2 Договору порушення ОСОБА_5 строків виконання послуг, а також строків усунення виявлених дефектів виконання послуг Виконавець сплачує Замовнику неустойку у розмірі 0,3 % від договірної вартості послуг (з урахуванням ПДВ), визначеної п. 3.1 Договору, за кожен день прострочення, відшкодовує збитки відповідно до п. 4.7 Договору. Неустойка нараховується за весь період прострочення.

П. 12.6 Договору встановлено, що за всіма видами зобов'язань та відповідальності Сторін встановлюється загальний строк позовної давності тривалістю три роки ( за виключенням строків позовної давності, перевищуючих трирічний період у відповідності з діючим законодавством України ).

Згідно з розрахунком Позивача сума неустойки за прострочення ОСОБА_5 зобов'язань за договором становить 70 200,00 грн. ( 120 000 х 0,3 % х 195 ).

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду що обмеження, які встановлені Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", не застосовуються до неустойки за п. 9.3.2 Договору, оскільки ці обмеження стосуються лише грошових зобов'язань. Та обставина, що за порушення передбаченого строку виконання послуг, Виконавець сплачує Замовнику неустойку у розмірі 0,3 % від договірної вартості послуг, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов'язання, так само, як і обов'язок ОСОБА_5 виконати послуги з металообробки не стає грошовим зобов'язанням.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій ( ч. 1 ст. 233 ГК України ). Схоже правило міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

З огляду на наведене, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення місцевого господарського суду.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський машинобудівний завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 р. у справі № 904/6649/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 19.10.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя В.О. Кузнецов