ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 жовтня 2017 р. Справа № 902/884/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до: Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації, смт Літин, Літинський район, Вінницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районної ради, Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

про стягнення 96 986,81 грн

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність № 1487 від 12.12.2016 р., паспорт серії АА № 120768 виданий Гніванським МВМ УМВС України в Вінницькій області 22.02.1996 р.

відповідача: не з'явився.

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районної ради, Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області: не з'явились.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації про стягнення 96 986,81 грн боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 25.09.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/884/17 та призначено до розгляду на 25.10.2017 р. Одночасно ухвалою суду залучено до розгляду у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районну раду, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

17.10.2017 р. на адресу суду від третьої особи Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення № 03-1-26/2796-08-07 від 06.10.2017 р. У вказаних поясненнях третя особа також просить суд провести розгляд справи за її відсутності.

20.10.2017 р. на адресу суду від відповідача надійшов супровідний лист № 2552/02 від 20.10.2017 р. додатком до якого додано ряд документів на виконання вимог ухвали суду. Серед додатків, останнім додано заперечення на подану позовну заяву № 2545/04 від 19.10.2017 р. якому відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Крім того, 20.10.2017 р. від відповідача до суду надійшов лист № 2546/04 від 19.10.2017 р. в якому останній просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника останнього.

23.10.2017 р. до суду надійшов супровідний лист позивача вих. № 08-2305 від 23.10.2017 р. з рядом доданих документів на виконання вимог ухвали суду від 25.09.2017 р.

23.10.2017 р. на адресу суду від представника третьої особи Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області супровідний лист (№ 12-12/933 від 23.10.2017 р.) та ряд документів на виконання вимог ухвали суду. Також в листі останній просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Відповідач, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районної ради, Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання останні були повідомлені завчасно та належним чином-ухвалою суду, яка надсилалася рекомендованою кореспонденцією.

При цьому в матеріалах справи містяться письмові пояснення відповідача (№ 2546/04 від 19.10.2017 р.) та Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (№ 03-1-26/2796-08-07 від 06.10.2017 р.) та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (№ 12-12/933 від 23.10.2017 р.), в яких останні просять провести розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду третьої особи або її представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленої про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності останньої.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ним за період з листопада 2015 р. по грудень 2016 р. (включно) надано пільговим категоріям споживачів послуги зв'язку на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню на суму 96 984 грн 14 коп.

Однак відповідач заборгованості за відшкодування компенсації витрат позивача на надання послуг зв'язку пільговим категоріям споживачів не погасив.

Таким чином, несплачена Управлінням праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації сума відшкодування компенсації витрат позивача на надання послуг зв'язку пільговим категоріям споживачів за період з листопада 2015 р. по грудень 2016 р. (включно) становить 96 984 грн 14 коп.

Відтак, з огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 96 984 грн 14 коп. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі.

Відповідач у поданому до суду відзиві № 2545/04 від 19.10.2017 р. стосовно позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні посилаючись на такі обставини:

- у 2016 році Управління праці не укладало з позивачем договір на відшкодування наданих пільг, так як Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений Постановою КМУ від 04.03.2002 р. № 256 визначає відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг, зокрема, з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету;

- Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. за № 928 не було передбачено відшкодування з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати послуг зв'язку та встановлення телефону;

- 12.02.2016 р. листом № 298/04 попереджено ПАТ "Укртелеком" про те, що Управління не буде здійснювати відшкодування наданих пільг на послуги зв'язку до врегулювання питання фінансування на зазначені цілі на законодавчому рівні;

- щодо вирішення даного питання Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації зверталось з лисом № 2773/04 від 16.11.2017 р. до сесії районної ради, до фінансового управління райдержадміністрації щодо виділення коштів з місцевого бюджету у сумі 98 000 грн 00 коп.;

- у 2016 році кошти районного бюджету на дані цілі не виділялися;

- заборгованість по компенсації пільг на телекомунікаційні послуги за період з листопада 2015 р. по грудень 2016 р. (включно) 2016 р. у відповідача перед позивачем відсутня, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації у поданих до суду письмових поясненнях вих. № 03-1-26/2796-08-07 від 06.10.2017 р. зазначив, що відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг.

При цьому в умовах поглиблення децентралізації влади та розширення повноважень органів місцевого самоврядування одним із ключових завдань є наближення фінансування послуг до рівня де вони надаються.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України визначено, що місцеві бюджети є самостійними. Томі місцеві органи виконавчої влади, які володіють ситуацією на місцях та можуть впливати на її зміну, мають можливість передбачати визначені видатки у місцевому бюджеті в складі асигнувань на місцеві програми соціального захисту та соціального забезпечення відповідно до підпункту "б" пункту 3 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що позивачем з листопада 2015 року по грудень 2016 року (включно) пільговим категоріям населення надано послуги на пільговій основі вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на суму 96 984 грн 14 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаним з наданням пільг за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року (включно).

13.11.2015 р. та 15.12.2015 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (сторона 2), Вінницькою філією ПАТ "Укртелеком" (сторона 3), Публічним акціонерним товариством "Вінницяобленерго" (сторона 4) та ДП "Енергоринок" (остання сторона) підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків. Даними протокольними рішеннями визначено порядок взаєморозрахунку між сторонами на суму 9 198,00 грн та 9 572,00 грн відповідно.

Судом встановлено, що в рахунок компенсації послуг на пільговій основі шляхом проведення зарахування зустрічних вимог зараховано суму 18 770 грн (9 198,00+9 572,00).

Крім того, відповідачем частково погашено заборгованість в листопаді та грудні 2015 р. шляхом оплати на суму 00 грн 87 коп.

Також, як слідує з матеріалів справи, у відповідача рахувалась заборгованість перед позивачем на початок періоду (листопад 2015 р.) в сумі 18 773 грн 54 коп.

З урахуванням викладеного у відповідача утворилась заборгованість з оплати компенсації витрат позивача на надання послуг звязку пільговим категоріям споживачів в сумі 96 986 грн 81 коп. (18 773 грн 54 коп. + 96 984 грн 14 коп. - 18 770 грн 87 коп. = 96 986 грн 81 коп.).

Несплата відповідачем компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд, розглядаючи вказаний спір, враховує наступні приписи законодавства.

Порядок компенсації витрат по пільгам з оплати за послуги зв'язку визначено у Бюджетному кодексі України, Законах України "Про телекомунікації", Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", Законі України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Положенні про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно зі ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів регулюються Бюджетним кодексом України.

Згідно зі ст. 2 Бюджетного кодексу України (БК України) видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету.

Субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Відповідно до ст.ст. 21, 23 БК України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 30 БК України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 87 БК України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги, державну підтримку громадських організацій інвалідів і ветеранів.

У п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 БК України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим і обласних бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: республіканські Автономної Республіки Крим та обласні програми і заходи з реалізації державної політики стосовно дітей, молоді, жінок, сім'ї, в тому числі утримання та програми республіканського Автономної Республіки Крим і обласних центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Згідно із ч. 1 ст. 102 БК України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Згідно із п. 2-4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів м. Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 5 ч. 3 даного Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01. 2005 р. № 20.

Пункт 6 вказаного Порядку визначає, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

За змістом п. 8 згаданого Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Відповідно до п. 12 Порядку суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законодавчих актів і не залежать від бажання сторін.

При цьому, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, або повне чи часткове звільнення від обов'язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Згідно з частиною шостою статті 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин першої - четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України.

За своїм правовим статусом позивач є особою приватного права, суб'єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність на власний ризик та має право на оплату наданих ним споживачам послуг у повному обсязі.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 15.08.2017 р. у справі № 906/1306/16.

З огляду на вищевказані обставини, заявлений позивачем позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку задоволення позову в повному обсязі.

Заперечення відповідача та пояснення третьої особи (Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації) судом не беруться до уваги, з огляду на зміст частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відповідно до яких відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

25.10.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 45, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 48, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації, вул. Соборна, 5, смт Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300 (ідентифікаційний код - 03191911) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601 (ідентифікаційний код - 21560766) 96 986 грн 81 коп. - боргу, 1 600 грн 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати відповідачу, третім особам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу - вул. Соборна, 5, смт Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300.

3 - ОСОБА_1 районній раді - вул. Соборна, буд. 7, Літинський район, смт Літин, Вінницька область, 22300.

4 - Головному управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькій області - вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21000.

5 - Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036.