номер провадження справи 35/129/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 Справа № 908/1707/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність № б/н від 21.08.2017р.

Від відповідача-1 ОСОБА_2, довіреність № б/н від 21.08.2017р.

Від відповідача-2 ОСОБА_3, довіреність № 1 від 04.01.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелавтотранс-2011», Херсонська область, Нижньосірогозький район, смт. Нижні Сірогози

до 1-го відповідача: Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія», Запорізька область, м. Мелітополь

до 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг», Чернігівська область, Варвинський район, смт. Варва

про визнання недійсним Договору поставки

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.08.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелавтотранс-2011» з позовом до Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» про визнання недійсним п.п. 2.4. та 6.2. Договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р., укладеного між ПрАТ «Агропромислова компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг».

22.08.2017р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 01.08.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелавтотранс-2011» (Комітент) та Приватним акціонерним товариством «Агропромислова компанія» (Комісіонер) укладено Договір комісії на придбання товарів № 010816.

Відповідно до п. 1.1 Договору комісії, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Комісіонер зобовязується укласти від свого імені та за рахунок Комітента договір поставки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» (далі Договір поставки) та передати все отримане за цим Договором Комітентові.

Пунктом 6.1 Договору комісії передбачено, що у випадку порушення Комітентом строків відшкодування витрат, здійснених Комісіонером на придбання товарів за Договором поставки з ТОВ «Фідленс Фармінг», і це призведе до покладення на Комісіонера штрафних санкції за Договором поставки, вказаним в п. 1.1 цього Договору, Комітент зобовязаний буде відшкодувати Комісіонеру 50 % нарахованих штрафних санкцій.

На виконання умов Договору комісії, 09.08.2016р. між ПрАТ «Агропромислова компанія» (Покупець) та ТОВ «Фідленс Фармінг» (Постачальник) укладено Договір поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД (Договір поставки).

ТОВ «Мелавтотранс-2011» отримало від ПрАТ «Агропромислова компанія» вимогу про відшкодування штрафних санкції на підставі п. 6.1. Договору комісії разом з копією Договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р.

Згідно п. 46.1 Статуту ПрАТ «Агропромислова компанія» (в редакції, яка діяла на момент підписання договору) директор, з врахуванням обмежень, що визначені чинним законодавством та цим статутом підписує всі правочини, що укладаються товариством, при наявності рішення про їх укладання відповідного органу товариства.

03.11.2016р. директор ПрАТ «Агропромислова компанія» ОСОБА_4, підписуючи додаткову угоду до Договору поставки щодо збільшення розміру штрафних санкцій та процентів за користування товарним кредитом, яка є невідємною частиною Договору поставки, перевищила свої повноваження, встановлені протоколом ОСОБА_5 ПрАТ «Агропромислова компанія» від 08.08.2016р.

З огляду на вищезазначене позивач просить суд визнати недійсними пункти 2.4 та 6.2 Договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р., укладеного між ПрАТ «Агропромислова компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/129/17, справу призначено до розгляду на 06.09.2017р. об 11 год. 15 хв.

06.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області надійшов письмовий відзив № 05.09/1 від 05.09.2017р. на позовну заяву, в якому відповідач-2 вказує, що основною метою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою є зупинення провадження у справі № 908/1402/17 господарського суду Запорізької області за позовом ТОВ «Фідленс Фармінг» до ПрАТ «Агропромислова компанія» про стягнення заборгованості у розмірі 1786418,10 грн. Також, відповідач-2 зазначає, що ТОВ «Мелавтотранс-2011» не є стороною у Договорі поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р., укладеного між ПрАТ «Агропромислова компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» і його права та інтереси не порушуються зазначеним Договором.

Про укладення Договору комісії від 01.08.2016р. між ТОВ «Мелавтотранс-2011», та ПрАТ «Агропромислова компанія» відповідач-2 дізнався лише з отриманої від позивача позовної заяви та додатків до неї. Позивачем не надано жодного доказу крім Договору комісії на придбання товарів № 010816 від 01.08.2016р. які б засвідчували, що між позивачем та відповідачем-1 відбулись товарні операції на підставі яких можливо виставити вимоги один до одного. В порушення викладеного, ТОВ «Мелавтотранс-2011» не надало ні видаткових накладних на поставку товару або актів приймання-передачі товару, ні товарно-транспортних накладних на переміщення товару, не надано витягів з реєстрів податкових накладних що у своїй сукупності б засвідчувало факт виникнення у ПрАТ «Агропромислова компанія» права на відшкодування понесених позивачем витрат на умовах Договору комісії. Позивачем не надано доказів часткового або повного відшкодування відповідачу-1 витрат на придбання товару у відповідача-2 по Договору комісії.

Приватне акціонерне товариство «Агропромислова компанія» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» в Договорі поставки встановили умови відповідальності за невиконання умов Договору поставки Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р. Відповідач-1 здійснював розрахунки частково за отриманий товар. Застосування пені та збитків передбачених п. 6.1 Договору комісії від 01.08.2016р. стосується лише виконання умов Договору комісії між позивачем та відповідачем-1.

З урахуванням викладеного, ТОВ «Фідленс Фармінг» просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Також, у вказаному відзиві на позовну заяву, в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України відповідач-2 просив суд витребувати у ТОВ «Мелавтотранс-2011»та ПрАТ «Агропромислова компанія» завірені належним чином для долучення до матеріалів справи копії та оригінали для огляду в судовому засіданні додаткові документи згідно переліку.

Ухвалою від 06.09.2017р. в задоволенні клопотання відповідача-2 про витребування доказів судом відмовлено, розгляд справи відкладено на 03.10.2017р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 08.09.2017р. виправлено описку допущену в п. 1 резолютивної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 06.09.2017р.

02.10.2017р. на адресу господарського суду Запорізької області від ТОВ «Фідленс Фармінг» надійшов відзив на позовну заяву від 25.09.2017р. (доповнення до відзиву від 05.09.2017р.), відповідно до якого відповідач-2 додатково зазначив, що позивачем в обґрунтування своєї позиції не надано копії статуту відповідача-1, який, на думку відповідача-2, є єдиним доказом який може встановити факт перевищення повноважень директора відповідача-1 при укладенні зазначеної додаткової угоди до Договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р.

Відповідач-2 вважає, що факт не затвердження Договору після його підписання не може бути підставою для визнання Договору недійсним, а про схвалення Договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р. свідчать надані відповідачам-2 видаткові накладні та довіреність на отримання товару, проведення відповідачам-1 оплати.

Крім того на момент укладення Договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р. не було визначено загальної суми Договору, але згідно його умов вона визначалась сумою всіх поставок по договору.

На думку відповідач-2, якщо на момент подання позову немає вимог до ТОВ «Мелавтотранс-2011», то у позивача відсутнє порушення права або його інтересу в звязку з чим позивач повинен надати докази здійснення йому поставок, докази його оплат, докази виставлення йому вимоги відповідачам-1.

На підставі вищевикладеного ТОВ «Фідленс Фармінг» просив суд у відповідності до ст. 38 ГПК України витребувати документи, про що судом було задоволено частково та зазначено в ухвалі від 03.10.2017 р.

За клопотанням відповідача-2 судове засідання 03.10.2017р. проведено за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 03.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 18.10.2017 р.

03.10.2017 р. від відповідача-1 через Відділ документального забезпечення надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої зазначено, що директор відповідача-1 ОСОБА_4 підписала додаткову угоду, якою збільшено відповідальність за Договором поставки з перевищенням своїх повноважень та просив суд позовну заяву задовольнити.

04.10.2017 р. від позивача через Відділ документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення про те, що проценти за користування кредитом є штрафними санкціями, як міра відповідальності та зазначено, що п. 2.4 Договору поставки впливає на відповідальність позивача, що передбачена п. 6.1 Договору комісії, в звязку з чим, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

13.10.2017 р. від відповідача-1 надійшли письмові пояснення відносно наявності підстав, що свідчать про перевищення повноважень директором відповідача-1 під час підписання додаткової угоди № 1 від 03.11.2016 р., в звязку з чим п.п. 2.4, 6.2 Договору поставки є недійсними.

Звукозапис судового засідання 18.10.2017 р. здійснювалось за допомогою технічного засобу програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

В судовому засіданні 18.10.2017 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 18.10.2017 р. визнав позов, не заперечив проти його задоволення.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 18.10.2017 р. заперечили проти задоволення позовних вимог, просив суд в позові відмовити.

В судовому засіданні 18.10.2017 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

01.08.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелавтотранс-2011» (Комітент) та Приватним акціонерним товариством «Агропромислова компанія» (Комісіонер) укладено Договір комісії на придбання товарів № 010816 (Договір комісії).

Відповідно до п. 1.1 Договору комісії, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Комісіонер зобовязується укласти від свого імені та за рахунок Комітента договір поставки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» (далі Договір поставки) та передати все отримане за цим Договором Комітентові.

Під товаром у цьому Договорі розуміється: Префікси 0,2-1 % CompoMix PFvit 0,5% АПК, корми свині. Комісіонер зобовязаний укласти Договір поставки у термін до 31.08.2016 р. (п.п. 1.2, 1.3 Договору комісії).

Комісіонер зобовязаний укласти від свого імені та за рахунок Комітента Договір поставки (п. 2.1.1 Договору комісії).

Пунктом 6.1. Договору комісії передбачено, що у випадку порушення Комітентом строків відшкодування витрат, здійснених Комісіонером на придбання товарів за договором поставки з ТОВ Фідленс Фармінг, і це призведе до покладення на Комісіонера штрафних санкції за договором поставки, вказаним в п. 1.1 цього Договору, Комітент зобовязаний буде відшкодувати Комісіонеру 50 % нарахованих штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що укладення Договору поставки на умовах товарного кредиту ПрАТ «Агропромислова компанія» з ТОВ «Фідленс Фармінг» та надання повноважень директору ОСОБА_4 на підписання зазначеного Договору були затверджені протоколом ОСОБА_5 ПрАТ «Агропромислова компанія» від 08.08.2016р.

На виконання умов Договору комісії, 09.08.2016р. між Приватним акціонерним товариством «Агропромислова компанія» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» (Постачальник) укладено Договір поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД (Договір поставки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поставки, Постачальник продає, а Покупець купує на умовах даного Договору товар, в кількості, асортименті, цінах та умовах поставки («ІНКОТЕРМС 2010»), що обумовлюються в додатках або специфікаціях, або видаткових накладних, які є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.4 Договору поставки встановлено, що товар (його вартість, ціна, в т.ч. ПДВ), отриманий Покупцем у власність на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, визнається товарним кредитом. За користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь постачальника відсотки. Перебіг строку користування товарним кредитом починається з 61 календарного дня, після отримання товару Покупцем та припиняється в день оплати вартості товару Покупцем. За користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника проценти в розмірі нуль цілих сім десятих процента від вартості неоплаченого товару за кожен день.

Згідно з п. 6.2 Договору сторони встановили, що в разі порушення Покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка існувала в період прострочення, за кожний день прострочення платежу та двадцять процентів річних за неправомірне користування грошовими коштами за весь час прострочення. Неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку Покупцем.

03.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» та Приватним акціонерним товариством «Агропромислова компанія» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016 р. (Додаткова угода).

Пунктом 2 Додаткової угоди сторони домовились змінити п. 2.4 Договору поставки та викласти його в наступній редакції: Товар, отриманий Покупцем у власність на умовах товарного кредиту. У випадку здійснення оплати Покупцем за товар пізніше строку зазначеного в Договорі більше ніж на десять календарних днів, товар вважається таким, що проданий (поставлений) Постачальником на умовах товарного кредиту. Перебіг строку користування товарним кредитом починається з наступного дня, після закінчення десятиденного періоду та припиняється в день повної оплати вартості товару Покупцем. За користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника проценти в розмірі ста відсотків річних від вартості неоплаченого товару (ст. 694 ЦК України).

Пунктом 3 Додаткової угоди сторони домовились змінити п. 6.2 Договору поставки та викласти його в наступній редакції: У разі порушення Покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі 1 % за кожен день прострочення платежу, штраф у розмірі двадцять процентів від суми заборгованості та двадцять процентів річних за неправомірне користування грошовими коштами за весь час прострочення (ст. 625 ЦК України). Неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку Покупцем.

Позивач посилається на те, що директор ПрАТ «Агропромислова компанія» ОСОБА_4, підписуючи Додаткову угоду від 03.11.2016 р. до Договору поставки щодо збільшення розміру штрафних санкцій та процентів за користування товарним кредитом, яка є невідємною частиною Договору поставки, перевищила свої повноваження, встановлені протоколом ОСОБА_5 ПрАТ «Агропромислова компанія» від 08.08.2016р., в звязку з чим п.п. 2.4, 6.2 Договору поставки підлягають визнанню недійсними.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзацом 1 ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частина 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Згідно приписів статті 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Частинами 1-3 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 87 Цивільного кодексу України передбачено, що установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом (ч.2).

Згідно п. 46.1 Статуту Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» (в редакції, яка діяла на момент підписання Договору) директор, з врахуванням обмежень, що визначені чинним законодавством та цим статутом підписує всі правочини, що укладаються товариством, при наявності рішення про їх укладання відповідного органу товариства.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять відповідного рішення товариства на укладення Додаткової угоди від 03.11.2016 р. до Договору поставки щодо збільшення розміру штрафних санкцій та процентів за користування товарним кредитом.

А отже, директор ПрАТ «Агропромислова компанія» ОСОБА_4 підписуючи Додаткову угоду до Договору щодо збільшення розміру штрафних санкцій та процентів за користування товарним кредитом перевищила свої повноваження, оскільки не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на підписання спірної Додаткової угоди від 03.11.2016 р., оскільки п. 46.1 Статуту Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» (в редакції, яка діяла на момент підписання Договору) передбачено, що директор, з врахуванням обмежень, що визначені чинним законодавством та цим статутом підписує всі правочини, що укладаються товариством, при наявності рішення про їх укладання відповідного органу товариства.

За приписами статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З огляду на наведене господарський суд має право визнати недійсною лише частину Договору (за наявності підстав для цього) виключно тоді, якщо обставини справи свідчать про можливість укладення договору і без включення недійсної частини.

Заперечення відповідача-2 викладенні у відзиві на позовну заяву та у доповненнях до відзиву на позовну заяву спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелавтотранс-2011» та про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору, а отже, враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача-1, судовий збір покладається на Приватне акціонерне товариство «Агропромислова компанія» .

Керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати п. 2.4 та п. 6.2 Договору поставки Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016 р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Агропромислова компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІДЛЕНС ФАРМІНГ».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, 175, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелавтотранс-2011» (74701, Херсонська область, Нижньосірогозький район, смт. Нижні Сірогози, вул. Петровського, 21 А, ) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя О.А. Топчій