УХВАЛА

23.10.2017Справа № 18/113-53/81
За скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 18/113-53/81

за позовом Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

за участю Прокуратури м. Києва

про стягнення 154268280,35 грн.

Головуючий суддя: Грєхова О.А.

Судді: Ярмак О.М.

Пукшин Л.Г.

Представники учасників судового процесу:

від скаржника: Свиреденко І.А., (дов. № 34/10 від 02.03.2017); Білан О.П. (дов. № 30/10 від 02.03.2017)

від стягувача: не з'явився;

від ДВС: Бігдан А.В., (дов. № 2019/20.3-03 від 25.09.2017);

від прокуратури: Морозов В.Ю., (посв.№034624 від 23.07.15).

Встановив:

Заявлено позов про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 2 563 047,90 грн. основного боргу, 1 735 602,41 грн. інфляційних втрат, 459 679,96 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" 2562101,36 грн. основного боргу, 1207585,52 грн. 52 курсової різниці при зміні валютних курсів, 118209236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором № 1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди № 1 від 02.03.1998 та угоди № 1 від 19.05.1998, 1283659,85 грн. три проценти річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення № 1348А від 02.03.1998 і угодою № 1 від 19.05.1998, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012, рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 залишено без змін.

08.02.2012 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011, постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2012 видано наказ по справі № 18/113-53/81.

27.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" було подано скаргу на дії органу ДВС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була прийнята до провадження колегії суддів, розгляд скарги призначено на 23.10.2017.

05.10.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником скаржника було подано клопотання про винесення окремої ухвали.

Також, 23.10.2017 представником скаржника було подано клопотання про направлення ухвали.

У судове засідання 23.10.2017 з'явився представник ДВС та подав клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду клопотання представника ДВС про відкладення розгляду справи, суд відхилив його, з огляду на необґрунтованість.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання представника боржника (скаржника) про винесення окремої ухвали, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 90 ГПК України, Господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

При цьому, згідно з ч. 22 ГПК України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Таким чином, Господарським-процесуальним кодексом не передбачено можливості подання з ініціативи сторони клопотання про винесення окремої ухвали, оскільки ст. 90 ГПК України передбачає саме виявлення судом при вирішення спору порушень законності, а не порушень, що мали місце поза межами предмету спору, та жодним чином не ставиться в залежність від наявності або відсутності клопотань сторін, в зв'язку з чим, суд не приймає до розгляду клопотання скаржника про винесення окремої ухвали.

Представник скаржника у судовому засіданні 23.10.2017 надав усні пояснення по суті скарги, скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник ДВС у судовому засіданні надав усні пояснення, проти скарги заперечив, посилаючись на подання ним апеляційної скарги на увалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2017, невиконання якої ДВС, є предметом скарги.

Представник прокуратури у судове засідання 23.10.2017 з'явився та надав усні пояснення по суті скарги.

Стягувач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Пунктом 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, а також беручи до уваги те, що всіх учасників процесу повідомлено про дату, час і місце розгляду справи належним чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У відповідності до статей 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

У силу ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 у справі №18/113-53/81 позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ЗАТ СУАП з ІІ "Укрелектроват" 2562101,36 грн. основного боргу, 1207585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118209236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором №1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди №1 від 02.03.1998 та угоди №1 від 19.05.1998, 1283659,85 грн. 3% річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення №1348А від 02.03.1998 і угодою №1 від 19.05.1998, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012, рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 залишено без змін.

08.02.2012 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011, постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2012 видано наказ по справі № 18/113-53/81.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 28.08.2012 відкрито виконавче провадження з виконання наказу №18/113-53/81, виданого 08.02.2012 Господарським судом міста Києва.

06.09.2012 року постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України виконавче провадження №34029225 зупинено на підставі пункту 15 частини 1 статей 37 та 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з внесенням ДП НАЕК Енергоатом до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

04.01.2013 року постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України виконавче провадження №34029225 поновлено на підставі частини 5 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

11.06.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 118 925 349,97 грн.

10.07.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 118 389 687,74 грн.

13.01.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 118 389 687,74 грн.

28.01.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 117 479 871,80 грн.

16.02.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 102 407 405,95 грн.

17.03.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 102 407 405,95 грн.

25.03.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 102 407 405,95 грн.

07.04.2017 скаржник звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із Листом № 5084/10 від 07.04.2017 щодо виконання Указу Президента України від 15.03.2017 № 63/2017, у якому невідкладно просив вжити заходів щодо скасування на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанов, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225,

в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банках, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Листом № 10488-0-33-17/20.1/20 від 16.05.2017 Департамент державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень надав відповідь на лист скаржника, у якому зазначив, що частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, правові підстави для зняття арешту з коштів боржника відсутні.

Враховуючи викладене, скаржник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд:

- визнати незаконними дії органу державної виконавчої служби щодо відмови у скасуванні постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»;

- визнати недійсними постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було задоволено частково, визнано недійсними постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме: постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225, постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225, постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225, постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225, постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», в іншій частині скаргу відхилено.

19.09.2017 скаржник звернувся до державного виконавця із заявою вих. 12911/10 від 19.09.2017, у якій просив вжити заходів щодо термінового зняття арешту з коштів ДП «НАЕК «Енергоатом», який накладений у виконавчому провадженні ВП № 34029225 (згідно постанов : від 11.06.2014 ВП № 34029225, від 10.07.2014 ВП № 34029225, від 13.01.2016 ВП № 34029225, від 28.01.2016 ВП 34029225, від 16.02.2016 ВП № 34029225, від 17.03.2016 ВП № 34029225, від 25.03.2016 ВП № 34029225) на рахунках в банках, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк».

Однак, як зазначає скаржник, станом на 27.09.2017 державним виконавцем арешт не знято та не винесено відповідні постанови, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в зв'язку з чим просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не винесення вмотивованих постанов про зняття арешту з коштів боржника (ДП «НАЕК «Енергоатом») в ВП № 34029225, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 та ухвали Господарського суду міста Києві від 11.09.2017 у даній справі;

- зобов'язати Міністерство юстиції України винести постанови про зняття арешту з коштів боржника (ДП «НАЕК «Енергоатом») у ВП № 34029225, в частині який був накладений на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банках, зокрема, ПАТ «Сбербанк», ПАТ ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк».

Згідно статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (пункт 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року N 6 "Про судове рішення").

Таким чином, ухвала Господарського суду міста Києві від 11.09.2017, якою скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було задоволено частково, визнано недійсними постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме: постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225, постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225, постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225, постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225, постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», в іншій частині скаргу відхилено, набрала законної сили 11.09.2017 та є обов'язковою для виконання, що узгоджується з вищевикладеним.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 - виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 2 ст.7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В свою чергу, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 27.09.2017, та не заперечується учасниками процесу, постанови про зняття арештів державним виконавцем винесені не були, що в свою чергу, з урахування встановлених судом обставин є порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд враховує, що ДВС було обізнано про винесення судом ухвали від 11.09.2017, оскільки представник ДВС був присутній у судовому засіданні 11.09.2017, що підтверджується протоколом судового засідання від 11.09.2017.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження, можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

При цьому, судом встановлено, що скаржник просить суд визнати незаконною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не винесення вмотивованих постанов про зняття арешту з коштів боржника (ДП «НАЕК «Енергоатом») в ВП № 34029225, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 та ухвали Господарського суду міста Києві від 11.09.2017 у даній справі та зобов'язати Міністерство юстиції України винести постанови про зняття арешту з коштів боржника (ДП «НАЕК «Енергоатом») у ВП № 34029225, в частині який був накладений на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банках, зокрема, ПАТ «Сбербанк», ПАТ ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк».

Однак, враховуючи, що Міністерство юстиції України, є безпосередньо органом, якому підпорядкований Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, оскільки виконавче провадження № 34029225 підвідомче безпосередньо Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби та саме останній здійснює виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі, суд вважає за можливе задовольнити скаргу, шляхом визнання бездіяльності безпосередньо Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, та зобов'язання останнього вчинити дії з метою виконання ухвали суду від 11.09.2017.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не винесення вмотивованих постанов про зняття арешту з коштів боржника (ДП «НАЕК «Енергоатом») в ВП № 34029225, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 та ухвали Господарського суду міста Києві від 11.09.2017 у даній справі.

3. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанови про зняття арешту з коштів боржника (ДП «НАЕК «Енергоатом») у ВП № 34029225, в частині який був накладений на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банках, зокрема, ПАТ «Сбербанк», ПАТ ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк».

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий суддя Грєхова О.А.

Судді Ярмак О.М.

Пукшин Л.Г.