ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2017 р.справа № 916/2023/17

За позовом: публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, )

до відповідача: Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства (67667, Одеська обл., смт. Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, 22, )

про стягнення 5927,18 грн.

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Арзуманяні В.А.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 14.04.2017 № 14-65),

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 03.01.2017).

Суть спору: позивачем по справі - публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") заявлені вимоги про стягнення з відповідача по справі - Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства заборгованості за договором постачання природного газу від 20.10.2015 № 5124/15-ТЕ-23 у розмірі 5 927,18 грн., з якої 2 100,00 грн. сума основного боргу, 3 565,97 грн. пені, 261,21 грн. 3 % річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 12, 13, 14, 15, 16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, статті 193, 264, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу від 20.10.2015 № 5124/15-ТЕ-23, щодо оплати за поставлений газ.

На адресу господарського суду 06.09.2017 надійшов відзив на позовну заяву від 05.09.2017 в якій просив суд відмовити ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в стягненні з Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства пені за період з 15.01.2016 по 14.07.2016 на загальну суму 3 565,97 грн.

В судовому засіданні 12.10.2017 представник позивача надав заперечення на відзив від 06.10.2017 в яких зазначив, що пунктом 10.3 договору від 20.10.2015 № 5124/15-ТЕ-23 встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

В судовому засіданні 12.10.2017 представник відповідача визнав позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 2 100,00 грн. та 261,21 грн. 3 % річних. Надав заяву в від 12.10.2017 в якій просить суд зменшити суму пені за вимогою позивача у справі № 916/2023/17.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

20.10.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу № 5124/15-ТЕ-23 (далі договір від 20.10.2015) /а.с. 12-20/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 договору від 20.10.2015 постачальник (позивач) зобовязався передати у власність споживача (відповідача) у 2015 році природний газ, а споживач зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Постачальник передає споживачу з 01.10.2015 по 31.12.2015 (включно) газ обсягом до 260 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів жовтень до 20 тис. куб.м.; листопад до 120 тис. куб.м.; грудень до 120 тис. куб.м.

Згідно із пунктами 5.1, 5.2 договору від 20.10.2015 ціна (граничний рівень ціни) на природний газ встановлюється Кабінетом Міністрів України, тарифи на його транспортування магістральними та розподільними мережами встановлюються Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - НКРЕКП). Ціна за 1000 куб.м. газу становить 1 770,74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2 %; податок на додану вартість за ставкою 20 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 689,10 грн., крім того ПДВ 20 % - 137,82 грн., всього з ПДВ 826,92 грн. В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 тис. куб.м. природного газу 2 495,25 грн., крім того ПДВ 20 % - 499,05 грн., всього з ПДВ 2 994,30 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору від 20.10.2015 оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивачем поставлено природний газ відповідачу за договором від 20.10.2015 загальним обємом 167,532 тис. куб.м. на суму 501 638,06 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, та не заперечується Відповідачем, а саме:

- 56,064 куб.м. на суму 167 872,43 грн. акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2015 (а.с. 21);

- 111,467 тис. куб.м. на суму 333 765,63 грн. акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 (а.с. 22).

Відповідачем частково сплачено за поставлений газ, на суму 499 538,06 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку і не заперечується позивачем (а.с. 24), а саме:

17 872,43 грн. 15.12.2015;

30 000,00 грн. 15.12.2015;

30 000,00 грн. 15.12.2015;

30 000,00 грн. 15.12.2015;

30 000,00 грн. 15.12.2015;

30 000,00 грн. 15.12.2015;

200 000,00 грн. 15.01.2016;

8 765,63 грн. 02.02.2016;

25 000,00 грн. 02.02.2016;

25 000,00 грн. 04.02.2016;

22 900,00 грн. 04.02.2016;

25 000,00 грн. 05.02.2016;

25 000,00 грн. 05.02.2016.

Отже, сума боргу відповідача за поставлений газ складає 2 100,00 грн. (501 638,06 499 538,06 = 2 100,00 грн.).

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів субєктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору від 20.10.2015 передбачено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобовязався сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено, що сума пені за прострочення оплати за договором від 20.10.2015 за періоди з 15.01.2016 по 12.10.2016 визначені позивачем становить суму у розмірі 3 565,97 грн. Судом перевірено правильність розрахунку позивача /а.с. 11/.

Суд не приймає довід Відповідача про сплив позовної давності, зокрема, щодо стягнення пені за період з 15.01.2016 по 14.07.2016 у розмірі 3 565,97 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 10.3 Договору від 20.10.2015 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (пункт 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18).

Отже, враховуючи інтереси сторін, ступень виконання Відповідачем зобовязання, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 2 000,00 грн.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних на суму заборгованості за поставлений газ за періоди з 15.01.2016 по 12.10.2016 складає 261,21 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного позивачем /а.с. 11/.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 100,00 грн. суми основного боргу, 2 000,00 грн. пені та 261,21 грн. 3 % річних.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими при задоволенні позову судовий збір покладається на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А також враховує те, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (пункт 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 № 7).

Керуючись частиною першою статті 11, пунктом 1 частини другої статті 258, частиною першою статті 259, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтею 549, частиною третьою статті 551, частиною другою статті 625, статтею 629 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193 Господарського кодексу України, пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, пунктом 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 № 7, статтями 33, 34, 35,44- 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства (67667, Одеська обл., смт. Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, 22, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 2 100,00 грн. (дві тисячі сто гривень 00 коп.) суму основного боргу, 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) пені, 261,21 грн. (двісті шістдесят одна гривня 21 коп.) 3 % річних.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства (67667, Одеська обл., смт. Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, 22, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 17 жовтня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко