Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" жовтня 2017 р. Справа № 906/300/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 30.05.17.)

від відповідача: ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 745000,00 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 745000,00 грн. заборгованості за договором поставки №СТ-000033 від 19.03.15 та видатковою накладною №БТ-00010610 від 28.05.15.

У відзиві на позовону заяву (а.с.17) відповідач позов не визнав посилаючись на те, що договір поставки №СТ-000033 від 19.03.15. відповідач з позивачем не укладав та не підписував, як і не отримував від позивача сільськогосподарської техніки за накладною №БТ-00010610 від 28.05.15.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив призначити почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 01.06.17 призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експерта поставлені питання чи виконаний відповідачем підпис на накладній та на договорі. У відповідача відібрано експериментальні зразки підпису витребувані вільні зразки підпису. 01.08.17 експертом на адресу відповідача направлено рахунок на оплату вартості експертизи на суму 2250,00 грн. Факт отримання рахунку відповідач не заперечує. 22.09.17 від експерта надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи в зв'язку відсутності оплати. В судовому засіданні відповідач пояснив, що не оплачував експертизу, оскільки не був впевнений в правильності надання вільних зразків свого підпису, так як за нього іноді підписувалась дружина.

Враховуючи не велику вартість експертизи порівняно з ціною позову, враховуючи, що неналежність вільних зразків підпису лише на користь відповідача, суд вважає, що відповідач зловживає своїми права та намагається затягнути розгляд справи, тому суд відмовив в клопотанні про призначення експертизи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2015 року між суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами ОСОБА_3 (позивач/постачальник) та ОСОБА_2 (відповідач/покупець) укладено договір поставки №СТ-000033, за умовами якого позивач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність відповідачу Товар, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити визначений товар в асортименті, кількості та номенклатурі у відповідності з накладними, які є невід'ємною частиною Договору (п.1.1).

Згідно з п. 3.1 Договору поставка Товару здійснюється на умовах ЕХW (склад Постачальника) - м. Дніпропетровськ згідно з правилами Інкотермс-2010. Обов'язок постачальника по поставці Товару вважається виконаним у момент передачі партії Товару Покупцю або перевізнику.

Доставка товару, згідно з п. 3.2 Договору, здійснюється за домовленістю Сторін, транспортом Покупця, транспортом Постачальника або найманим транспортом в кількості та номенклатурі, відповідно до накладних. Доставка товару здійснюється за рахунок Покупця, якщо про інше не буде повідомлено сторін.

За видатковою накладною №БТ-00010610 від 28.05.15 відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 1042918,50грн. (а.с.8).

Відповідно до п.2.2 Договору оплата за Товар здійснюється з відстрочкою платежу на 20 банківських днів з моменту поставки Товару за накладною, тому відповідач мав розрахуватися у строк до 25.06.15.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач всупереч умовам договору оплату з позивачем за отриманий товар не провів, тому на день звернення з позовом до суду сума боргу становить 1042918,50 грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач просить стягнути лише 745000,00грн.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Заперечення відповідача не підтверджено належними доказами.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в сумі 750000,00 грн. обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (13100,АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2) - 745000,00 грн. заборгованості, 11175,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.10.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу