РІШЕННЯ

17 жовтня 2017 рокуСправа № 921/490/17-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі: судді Хоми С.О.

розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-ТД", Квартал Левченко, будинок, 1 А, кв. 18, м.Луганськ, Луганська область, 91051 (поштова адреса: м. Полтава, вул. Сінна,15а).

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", вул. Кривоноса, 2-Б, м.Тернопіль,46027

За участі представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: уповноважена Кубрак Ж.Б., довіреність № 16/08/17 від 16.08.17 (довіреність діє до 16.12.2017 р.)

В ході розгляду справи представнику відповідача було роз'яснено його процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника відповідача .

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-ТД", Квартал Левченко, будинок, 1 А, кв. 18, м.Луганськ, Луганська область, 91051 (поштова адреса: м. Полтава, вул. Сінна,15а) звернулось до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", вул. Кривоноса, 2-Б, м. Тернопіль про cтягнення суми основного боргу за договором поставки №2500303 від 13 березня 2014 року у розмірі 291 000 грн.; судових витрат в сумі сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 09.10.2017 року відкладено розгляд справи на 17 жовтня 2017 року на 12 год. 50 хв.

В судове засідання представник позивача не з'явився.

17.10.2017 від позивача на електронну адресу суду надійшло Клопотання №без номера, без дати (вх. № 18694 (е) від 17.10.2017 року), у якому зазначено, зокрема, що повноважний представник позивача в судове засідання прибути не має можливості через певні форс-мажорні обставини, просить суд відкласти розгляд справи.

Однак, вказане Клопотання позивача не містить підпису повноважної особи представника позивача, зазначення його посадового становища, прізвища та ініціалів.

Також вказане Клопотання, що надійшло на електронну пошту Господарського суду Тернопільської області, не містить електронного цифрового підпису.

Згідно п.1.5.16 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013р. № 28 (далі - Інструкція) - "надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом."

А тому, суд відповідно до п.1.5.17 Інструкції, не приймає вищезазначене електронне Клопотання позивача до уваги, оскільки документи, які отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. Крім того, відповідно до п.1.5.17 Інструкції, у разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі, проте такий від позивача, станом на день розгляду справи, на адресу господарського суду не надійшов.

Витребуваних ухвалою суду від 09.10.2017 року доказів позивач не надав, хоча ухвалу суду від 09.10.2017 року про відкладення розгляду справи на 17.10.2017 р. на 12 год. 50 хв. було направлено позивачу за його поштовою адресою: м. Полтава, вул. Сінна, 15а.

Як вбачається з витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення №930 (конверт з ухвалою суду від 09 жовтня 2017 року про відкладення розгляду справи на 17 жовтня 2017 року на 12 год. 50 хв. "надходження до відділення зв'язку".

Крім того, 10.10.2017 року позивачу було передано телефонограму (телефонограму прийняв представник ТзОВ "Долина ТД" за довіреністю Козачук О.С.), у якій повідомлено про те, що ухвалою суду від 09.10.2017 року відкладено розгляд справи на 17 жовтня 2017 року на 12 год. 50 хв, а також про те, які саме документи суд зобов'язав позивача надати (телефонограма від 10.10.2017 року знаходиться в матеріалах справи).

З огляду на наведене, згідно ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судове засідання з'явився представник відповідача, проти відкладення розгляду справи заперечив.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а тому суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник відповідача надав пояснення по суті позову, просив суд в позові відмовити. 11.09.2017 року від відповідача надійшли Заперечення № без номера від 11.09.2017 року проти позову (вх. № 16873 від 11.09.2017 року), в яких зазначається, зокрема, наступне:

- як випливає зі змісту позовної заяви, підставою для звернення ТОВ "Долина ТД" до господарського суду за захистом прав та інтересів стало неналежне виконання ТзОВ "Агроцентр-Галичина" своїх зобов'язань за договором поставки № 2521303 від 13.03.2014 року, проте, ТОВ "Долина ТД", зазначивши вказаний договір поставки у додатках до позовної заяви не долучив його, натомість до позовної заяви був долучений договір постави № 2511303 від 13.03.2014 року;

- ТОВ "Долина ТД" визначило ціну позову в розмірі 291000 грн. шляхом об'єднання двох грошових вимог: стягнення заборгованості за договором поставки та стягнення курсової різниці за несвоєчасне виконання зобов'язання;

- при цьому, до позовної заяви долучений лише розрахунок основної суми заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки № 2521303 від 13.04.2014 року;

- позивачем не надано доказів тих обставин, про які йдеться в позовній заяві.

09.10.2017 на адресу суду надійшли Письмові пояснення ТОВ "Агроцентр-Галичина" від 09.10.2017 ( вх.№18319 від 09.10.2017), в яких зазначається, що поданий 18.08.2017 р. позов не може бути задоволений, а саме з наступних підстав:

- як вже зазначалося в запереченні проти позову, підставою для звернення ТОВ "Долина ТД" до господарського суду за захистом прав та інтересів стало неналежне виконання ТзОВ "Агроцентр-Галичина" своїх зобов'язань за договором поставки № 2521303 від 13.03.2014 року. Проте, ТОВ "Долина ТД", зазначивши вказаний договір поставки у додатках до позовної заяви не долучив його. Натомість до позовної заяви був долучений договір поставки №2511303 від 13.03.2014 року.

-окрім того, обґрунтовуючи збільшення суми боргу у 2,91 рази Позивач посилається на вимоги договору поставки мікродобрив № 2511303 від 13.03.2014 року.

Таким чином позовна заява містить:

- підстави позову, які виникли внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором № 2521303 від 13.03.2014 року та нарахування дооцінки вартості товару у відповідності до договору № 2511303 від 13.03.2014 року;

- предмет позову щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина "ТД" на суму основного боргу за договором поставки №2500303 мікродобрив від 13.03.2014 року у розмірі 291 000 грн.;

-предмет позову, заявлений в позовній заяві від 18.08.2017 р. ТОВ "Долина "ТД" не може бути задоволений у будь якому випадку, оскільки між Позивачем та Відповідачем договір поставки №2500303 мікродобрив від 13.03.2014 року не укладався, а тому його не існує.

-підстави, зазначені в позові від 18.08.2017 року не узгоджуються між собою, оскільки підставою виникнення заборгованості в сумі 100 000 грн є неналежне виконання зобов'язань, що виникли за договором поставки мікродобрив №2500303 від 13.03.2014 року, а підставою нарахування дооцінки вартості товару на суму заборгованості за договором поставки мікродобрив № 2521303 від 13.03.2014 року, став договір поставки мікродобрив №2511303 від 13.03.2014 року;

-пунктом 4 ст. 22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

-у відповідності до ст. 22 ГПК України, одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається;

-предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача Предмет позову кореспондує зі засобами захисту права, які визначені, наприклад, у ст. 16 ЦК України. Під засобами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. У справі № 921/490/17-г/16 це є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина "ТД" суму основного боргу за договором поставки №2500303 мікродобрив від 13.03.2014 року у розмірі 291 000,00 грн.;

-підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. У справі № 921/490/17-г/16 це є: щодо суми 100 000,00 грн. неналежне виконання договору поставки мікродобрив №2521303 від 13.03.2014 року, а щодо збільшення цієї суми у 2,91 рази, договір поставки мікродобрив № 2511303 від 13.03.2014 року, який жодного відношення до договору №2521303 від 13.03.2014 року не має;

-зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача;

-як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку;

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 13 березня 2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Долина-ТД", надалі - "Постачальник", з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргоцентр-Галичина", надалі - "Покупець", з іншої сторони, було укладено договір поставки мікродобрив №2511303, згідно п.1.1. р.1 якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, "Постачальник" зобов'язується передати у власність "Покупця" наступні препарати: мікродобрива «Оракул насіння», «Оракул мультикомплекс», «Оракул коламін бор», «Оракул сірка актив», «Оракул біоцинк», «Оракул біозалізо», «Оракул біомарганець», «Оракул халат магнію», «Оракул біомолібден», «Оракул біокобальт», надалі іменується «Товар», а "Покупець" зобов'язується на умовах даного договору прийняти товар та оплатити "Постачальнику" його вартість.

Згідно п. 3.2 р. 3 даного договору товар поставляється на умовах FCA (м. Тернопіль або інша визначена "Покупцем" адреса) згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, якщо інші умови поставки не визначені сторонами.

У відповідності до п. 3.5 р. 3 договору право власності на товар та ризики випадкової загибелі товару переходять до "Покупця" з моменту виконання поставки.

Як визначається в п. 3.6 р. 3 даного договору передача товару від "Постачальника" до "Покупця" здійснюється згідно видаткової накладної, яка підписується повноважними представниками сторін.

Ціна договору визначається сторонами в Додатку №1 до даного договору і є його частиною ( п. 4.2 р. 4 даного Договору).

Згідно п. 4.3 р. 4 даного договору по даному договору розрахунки здійснюються по формі: 100% оплата.

У відповідності до п. 4.4 р. 4 даного договору "Покупець" зобов'язаний оплатити 100% вартості товару не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання.

Як визначається в п. 4.5 р. 4 даного договору розрахунки по даному договору здійснюються "Покупцем" в безготівковій формі, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок "Постачальника" в національній валюті України або іншим доступним способом, який не заборонений діючим законодавством України, в тому числі векселями.

В п. 5.3 р. 5 даного договору сторони визначили, що у випадку несвоєчасного виконання "Покупцем" розрахунку за поставлений товар, при умові, що на момент розрахунків вартість (офіційний курс НБУ) долара США зросте в порівнянні з його вартістю (офіційним курсом НБУ), яка вказана в п. 5.4 даного договору на 5 і більше відсотків, вартість неоплаченого "Постачальником" товару збільшується пропорційно збільшенню вартості долара США і не потребує укладання між сторонами даного договору відповідної додаткової угоди.

Згідно п. 5.4 р. 5 даного договору на момент укладення даного договору офіційний курс гривні до долара США складає - 928,23/100.

У відповідності до п. 6.1 р. 6 договору поставки мікродобрив № 2511303 від 13 березня 2014 року строк дії договору: з моменту його підписання і до 31 грудня 2014 р., але в будь-якому випадку до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Між сторонами укладено Додаток №1 до Договору поставки № 2511303 від 13.03.2014 "Ціна договору", в якому вказано ціну за 1 л Товару залежно від тари і фасування.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору поставки мікродобрив №2521303 від 13 березня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-ТД" поставило відповідачу товар на підставі наступних видаткових накладних:

- № /171/2 від 17.04.2014 року на суму 230908 грн. 80 коп. з ПДВ ;

- № 239 від 05.05.2014 року на суму 282793 грн. 61 коп. з ПДВ ;

- № 294 від 16.05.2014 року на суму 120574 грн. 40 коп. з ПДВ ;

- № 443 від 13.06.2014 року на суму 283600 грн. з ПДВ ;

- № 462 від 17.06.2014 року на суму 35184 грн. з ПДВ ;

- № 487 від 23.06.2014 року на суму 109056 грн з ПДВ ;

- № 570 від 30.07.2014 року на суму 124352 грн з ПДВ ;

- № 579 від 31.07.2014 року на суму 9984 грн. з ПДВ ;

- № 668 від 12.09.2014 року на суму 2772 грн з ПДВ ;

- № 717 від 29.09.2014 року на суму 43800 грн. з ПДВ ;

- № 756 від 14.10.2014 року на суму 23904 грн з ПДВ ;

- № 808 від 11.12.2014 року на суму 6416 грн з ПДВ ;

- № 830 від 30.12.2014 року на суму 64384 грн. 01 коп. з ПДВ ;

- № 831 від 30.12.2014 року на суму 1540 грн з ПДВ., всього на загальну суму 1 339 268 грн. 82 коп.

Факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргоцентр-Галичина" вказаного у видаткових накладних товару підтверджується підписами представників відповідача, уповноважених на одержання товарно-матеріальних цінностей на підставі довіреностей:

- № 93 від 17.04.2014 р.;

- № 120 від 05.05.2014 р.;

- № 140 від 16.05.2014 р.;

- № 174 від 13.06.2014 р.;

- № 184 від 24.06.2014 р.;

- № 179 від 17.06.2014 р;

- № 209 від 30.07.2014 р.;

- № 212 від 31.07.2014 р.;

- № 298 від 12.09.2014 р.;

- № 316 від 29.09.2014 р.;

- № 338 від 14.10.2014 р.;

- № 407 від 30.12.2014 р. (належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи), та відтиском штампу відповідача на зазначених видаткових накладних.

Як встановлено судом, у кожній з вищевказаних видаткових накладних зазначається, що поставка здійснюється на підставі договору поставки № 2521303 від 13.03.2014 р., тобто на виконання іншого договору поставки, ніж той, що долучений позивачем до матеріалів справи, а саме: договір поставки мікродобрив №2511303 від 13 березня 2014 року .

Також в матеріалах справи знаходяться копії накладних на повернення товару : № 5 від 07.11.2014 р. на суму 559 грн. 92 коп. з ПДВ № 7 від 07.11.2014 р. на суму 2112 грн. з ПДВ, в яких зазначається договір: № 2511303 від 13.03.2014 р.

Позивачем до позовної заяви долучено банківські виписки в якості доказу сплати відповідачем за поставлений йому позивачем товар:

-банківська виписка за 26.05.2014 р. - сплата на суму 15000 грн. (за мікродобрива дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 13.06.2014 р. - сплата на суму 20000 грн. (за мікродобрива дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 04.08.2014 р. - сплата на суму 45000 грн. (згідно дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 14.08.2014 р. - сплата на суму 50000 грн. (за мікродобриво дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 15.09.2014 р. - сплата на суму 2772 грн.;

-банківська виписка за 26.09.2014 р. - сплата на суму 50000 грн. (за мікродобрива дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 11.11.2014 р. - сплата на суму 50000 грн. (зг. мікродобрива дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 24.11.2014 р. - сплата на суму 50000 грн. (за. мікродобрива дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 14.01.2014 р. - сплата на суму 7284,90 грн.;

-банківська виписка за 16.04.2015 р. - сплата на суму 5540 грн (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 20.04.2014 р. - сплата на суму 42000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 28.04.2015 р. - сплата на суму 4000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 30.04.2015 р. - сплата на суму 11090 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 14.05.2015 р. - сплата на суму 3000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 20.05.2015 р. - сплата на суму 22121 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 27.05.2015 р. - сплата на суму 2700 грн. та на суму 26985 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 04.06.2015 р. - сплата на суму 1110 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 30.07.2015 р. - сплата на суму 6690 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 24.09.2015 р. - сплата на суму 5000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 23.10.2015 р. - сплата на суму 216304 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 28.10.2015 р. - сплата на суму 100000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 06.11.2015 р. - сплата на суму 100000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

- банківська виписка за 13.11.2015 р. - сплата на суму 100000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 18.11.2015 р. - сплата на суму 100000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

- банківська виписка за 10.03.2016 р. - сплата на суму 4000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 24.03.2016 р. - сплата на суму 2000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 25.03.2016 р. - сплата на суму 20000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

- банківська виписка за 25.04.2016 р. - сплата на суму 3000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 26.04.2016 р. - сплата на суму 12000 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 17.05.2016 р. - сплата на суму 900 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 17.05.2016 р. - сплата на суму 1200 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.);

-банківська виписка за 21.10.2016 р. - сплата на суму 156900 грн. (зг. дог. № 2521303 від 13.03.2014 р.).

Відтак, як вбачається з вищевказаних банківських виписок відповідачем оплата проводилась на виконання договору поставки № 2521303 від 13.03.2014 р.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач частково виконав свої грошові зобов'язання, сплативши за отриманий товар 1 239 268 грн. 82 коп, вказує, що розрахунок основної суми заборгованості, який доданий до позовної заяви в якості додатку, надає змогу прийти до висновку щодо залишкової суми боргу за договором поставки № 2521303.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви № 16 від 18.08.2017 року долучено Розрахунок основної суми заборгованості за поставлений товар згідно договору № 2521303 від 13.03.2014 року.

В позовній заяві № 16 від 18.08.2017 року зазначається, що сторони договору № 2511303 від 13.03.2014 року (ТОВ "Долина ТД" та ТОВ "Агроцентр-Галичина") прийшли до згоди щодо встановлення грошової відповідальності за прострочення оплати вартості придбаного товару, а саме: "відповідно до п. 5.3 договору в разі несвоєчасного здійснення покупцем розрахунку за поставлений товар, за умови, що на момент розрахунку вартість (офіційний курс НБУ) долара США виросте у порівнянні з його вартістю ( офіційним курсом НБУ), зазначеної у п.5.4 Договору на 5 і більше відсотків, вартість неоплаченого товару збільшиться пропорційно збільшенню вартості долару США та не потребує укладення між сторонами цього договору відповідної додаткової угоди. Пунктом 5.4 договору визначено, що на момент укладення цього договору офіційний курс гривні до долара США складає 928,23/100".

В прохальній частині позовної заяви № 16 від 18 серпня 2017 року позивач просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина -ТД" () суму основного боргу за договором поставки № 2500303 мікродобрив від 13 березня 2014 року у розмірі 291000 грн.

В судовому засіданні 11.09.2017 року представник позивача в усному порядку просив суд відкласти розгляд справи для надання можливості усунути недоліки, що містяться в позовній заяві, не переходячи до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 11.09.2017 року оголошувалась перерва до 09.10.2017 р. до 15:30 год. та зобов'язано надати позивача:

- письмові пояснення з посиланням на нормативні та законодавчі акти та на письмові докази на заперечення проти позову б/н від 11.09.2017 р. відповідача;

- заяву щодо зміни підстави позову (стосується номера договору) (за наявності) та докази її надіслання відповідачу (опис вкладення, фіскальний чек);

- належним чином засвідчену копію договору (згідно якого виникло зобов'язання сторін) та всіх додатків та додаткових угод до нього (про що зазначено в протоколі судового засідання від 11.09.2017 року)

06.10.2017 на адресу суду надійшло клопотання ТОВ "Долина-ТД" про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття його повноважного представника та неможливістю надання документів щодо зміни підстав заявленої позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.10.2017 року про відкладення розгляду справи на 17 жовтня 2017 року на 12 год. 50 хв. суд зобов'язував позивача надати:

- письмові пояснення (з посиланням на нормативні та законодавчі акти та на письмові докази) на Заперечення проти позову б/н від 11.09.2017 р. відповідача та Письмові пояснення № б/н від 09.10.2017 року;

- належним чином засвідчену копію договору (згідно якого виникло зобов'язання сторін) та всіх додатків та додаткових угод до нього та обґрунтований розрахунок суми заборгованості згідно такого договору.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У відповідності до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, з наступними змінами та доповненнями, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як слідує з матеріалів справи, підставою своїх позовних вимог в описовій та мотивувальній частинах позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина -ТД" вказує неналежне виконання відповідачем умов договору поставки мікродобрив № 2521303 від 13 березня 2014 року, Розрахунок основної суми заборгованості також ґрунтується на договорі поставки мікродобрив № 2521303 від 13 березня 2014 року, поставка товару згідно видаткових накладних, доданих позивачем до матеріалів справи, здійснювалась на виконання умов договору поставки мікродобрив № 2521303 від 13 березня 2014 року, оплата коштів відповідачем (що підтверджується банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи) здійснювалась також на виконання умов договору поставки мікродобрив № 2521303 від 13 березня 2014 року.

Однак, позивачем договору поставки мікродобрив № 2521303 від 13 березня 2014 року (згідно якого, за твердженням позивача, виникло зобов'язання сторін) до матеріалів справи надано не було.

Як вбачається з позовної заяви, курсову різницю позивачем нараховано відповідачу на підставі п. 5.3 договору поставки мікродобрив № 2511303 від 13 березня 2014 року , копія якого долучена до позовної заяви, однак, оскільки як встановлено судом, поставка товару здійснювалась позивачем на підставі іншого договору поставки: № 2521303 від 13 березня 2014 року.

У прохальній частині позовної заяви йдеться про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 2500303 мікродобрив від 13 березня 2014 року (предмет позову), однак на вказаний договір немає жодного посилання ні в описовій, ні у мотивувальній частинах позовної заяви, жодними іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, не підтверджується факту поставки позивачем відповідачу товару (продукції) на виконання умов такого договору та сплати відповідачем коштів за таким договором; як і не надано позивачем саме такого договору та розрахунку заборгованості по такому договору до матеріалів справи.

У Письмових поясненнях № без номера від 09.10.2017 року (вх. № 18319 від 09.10.2017 р.) відповідач повідомив суд про те, що між позивачем і відповідачем договір поставки № 2500303 мікродобрив від 13.03.2017 року не укладався, а тому його не існує.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається в ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як визначається ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, з наступними змінами та доповненнями, будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наведене, беручи до уваги те, що позивачем не надано суду об'єктивних та переконливих письмових доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що в позові про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором поставки № 2500303 від 13 березня 2014 року у розмірі 291000 грн. слід відмовити.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України при відмові у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено: 20 жовтня 2017 року.

Суддя С.О. Хома