РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017Справа №923/1145/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 923/1145/16

за позовомПублічного акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія»
до1) Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області 2) Херсонської обласної державної адміністрації
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів- Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області
провизнання договору оренди землі поновленим, а додаткову угоду до договору оренди землі укладеною

Представники сторін:

від позивача:Сапіга Д.П., довіреність б/н від 18.08.2014 р.;
від відповідача 1:не з'явився;
від відповідача 2:Афанасьєв О.В., довіреність б/н від 31.12.2016р.;
від третьої особи:Попкова Ю.П., довіреність № 32-21-0.61-264/2-17 від 10.01.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-1) та Херсонської обласної державної адміністрації (далі - відповідач-2) про визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі загальною площею 5,22 га, у тому числі під розробку кар'єру 5,22 га (пасовища - 4,84 га, кар'єр - 0,38 га), яка знаходиться на території Токарівської сільської ради, укладеного 11.09.2006 р. між Публічним акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія» та Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області, зареєстрованого у Білозерському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії Центру ДКЗ 11.09.2006 р. №09 про поновлення дії договору оренди на десять років - строком до 11.09.2026 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення Херсонською обласною державною адміністрацією ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку із не прийняттям останньою рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк. Крім того, позивач вказує, що після закінчення терміну дії вищевказаного договору останній (як орендар) продовжував користуватись обумовленою ним земельною ділянкою, а від відповідача 2 (як розпорядника земель) протягом одного місяця з моменту закінчення строку дії договору не надходив лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, за твердженням позивача, в силу положень ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області №923/1145/16 від 25.10.2016 р., на підставі ст.ст. 16, 17 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 р. суддею Трофименко Т.Ю. порушено провадження у справі №923/1145/16 та призначено її до розгляду.

В ході судового розгляду, позивачем шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог (яка прийнята судом до розгляду), змінено предмет позову, а саме: відповідно до даної заяви позивач просить визнати договір оренди землі, укладений 11.09.2006 р. між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області та Публічним акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», зареєстрований за №09 в книзі 4АА002016, на оренду земельної ділянки загальною площею 5,22га, у тому числі під розробку кар'єру 5,22 га (пасовища - 4,84 га, кар'єр - 0,38 га), що знаходиться на території Токарівської сільської ради, поновленим, а додаткову угоду до цього договору укладеною на той самий строк, до 11.09.2026 р., і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із здійсненням заміни сторони у договорі - орендодавця - Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області на Херсонську обласну державну адміністрацію.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 р., у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2017 р. у справі №923/1145/16, касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. у справі №923/1145/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду №05-23/2254 від 02.08.2017 р., призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами проведення якого справу №923/1145/16 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 р. суддею Приваловим А.І. справу №923/1145/16 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 05.09.2017р. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Херсонської області.

При цьому, враховуючи вказівки, які містяться в постанові Вищого господарського суду України від 05.07.2017 р. та є обов'язковими для суду першої інстанції, в силу приписів ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, суд на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області як орган, який здійснює ведення, функціонування та адміністрування Державного земельного кадастру у Херсонській області та зобов'язав останнього надіслати суду інформацію щодо спірної земельної ділянки площею 5,22 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради та перебуває в оренді позивача на підставі Договору оренди землі від 11.09.2006 р. №09 із зазначенням її цільового призначення, виду використання, всіх зареєстрованих на неї речових прав станом на 11.09.2016 р.

30.08.2017 р. до загального відділу Господарського суду міста Києва від позивача надішли додаткові документи для долучення їх до матеріалів справи.

01.09.2017 р. до загального відділу суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, та неподанням витребуваних судом доказів, розгляд справи відкладено на 21.09.2017 р.

14.09.2017 р. до загального відділу суду від відповідача 2 надійшли додаткові документи для долучення їх до матеріалів справи.

20.09.2017 р. позивачем на виконання вимог ухвали суду від 05.09.2017 р. через загальний відділ суду подано письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2017 р., у зв'язку із неявкою в судове засідання представників відповідачів та третьої особи, а також неподанням третьою особою витребуваних ухвалами від 04.08.2017 р. і від 05.09.2017 р. доказів, розгляд справи відкладено на 05.10.2017 р.

03.10.2017 р. . до загального відділу Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшли письмові пояснення щодо спірної земельної ділянки площею 5,22 га.

Представник позивача в судовому засіданні 05.10.2017 р. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представники відповідача 2 та третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечили.

Представник відповідача 1 в судове засідання жодного разу не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача 1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними ній матеріалами.

В судовому засіданні 05.10.2017 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судове засідання в якому складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, проводилось в режимі відеоконференції.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2006 р. між Білозерською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія» (після зміни організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» (орендар) було укладено договір оренди землі, зареєстрований 11.09.2006 р. у Білозерському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №09 в книзі 4АА002016 (надалі - Договір).

За умовами п. 1 Договору, орендодавець передає згідно розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області №537 від 01.06.2006 р. та №859 від 31.08.2006 р., а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під розробку кар'єру і під рекультивацію, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради.

Відповідно до п. 2 Договору (в редакції додаткової угоди від 28.09.2007 р.) в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,22 га під розробку кар'єру (пасовища - 4,84 га, кар'єр - 0,38 га).

Земельна ділянка передається в оренду під розробку кар'єру по видобутку вапняку та під рекультивацію. Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості (під розробку вапняків) (п.п. 15, 16 Договору).

Договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8).

Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору).

Таким чином, відповідно до п. 8 Договору, строк його дії закінчився 11.09.2016 р.

Як слідує із змісту листа №01-16/1201 від 08.12.2015 р. позивач в листопаді 2015 р. звертався до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області з листами №581/01-10 та №58301-10 від 24.11.2015 р. щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки з доданням до зазначених листів проекту відповідної додаткової угоди, у відповідь на які Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області повідомила, що повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, наданими під обслуговування цілісного майнового комплексу та під розміщення кар'єру віднесені до відання обласної державної адміністрації.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до Херсонської обласної державної адміністрації з листом-повідомленням №240/03-2 від 16.06.2016 р. з проханням поновити Договір оренди земельної ділянки площею 5,22 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради під розробку кар'єру та рекультивацію, строком на 5 років.

Листом №4051/0-16/39-313 від 08.09.2016 р., відповідач 2 у відповідь на лист позивача з пропозицією продовжити строк дії Договору, запропонував внести зміни до Договору, а саме, встановити розмір орендної плати - 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, для чого забезпечити проведення грошової оцінки орендованих земельних ділянок з огляду на те, що нормативну грошову оцінку земельної ділянки, переданої за Договором в оренду, було затверджено 31.08.2006 р. Для вирішення питання по суті, також запропоновано позивачу надати оновлену технічну документацію про нормативну грошову оцінку зазначених земельних ділянок.

17.10.2016 р. позивач на адресу відповідачів надіслав листи-повідомлення №351-01/07 та №351-02/07 від 09.09.2016 р. про поновлення строку дії Договору на той же строк (10 років), разом з підписаною зі сторони позивача додатковою угодою у трьох примірниках.

Проте, таку додаткову угоду відповідачами підписано не було, натомість листом №8157/0-16/39/313 від 27.12.2016 р. відповідачем-2 у відповідь на лист позивача №351-01/07 від 09.09.2016 р., запропоновано внести зміни до Договору, а саме, встановити розмір орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Також, додатково запропоновано надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та документи, які підтверджують розробку і затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки - витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, копію рішення Білозерської районної ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, копію реєстраційних документів юридичної особи, копію договору оренди землі укладеного між Білозерською районною радою та Публічним акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія».

Оскільки, Додаткову угоду про поновлення Договору оренди земельної ділянки, укладеного 11.09.2006 р. між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області та Публічним акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», на той самий строк та на тих самих умовах відповідачами підписано не було, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 792 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України), зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною 1 статті 2 Закону України №161-XIV від 06.10.1998 р. «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, згідно із ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На підставі договору оренди землі від 11.09.2006 р. (з урахуванням додаткової угоди від 28.09.2007 р.), зареєстрованого 11.09.2006 р. Білозерському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №09, позивач набув у користування для розробки кар'єру і рекультивації, земельну ділянку загальною площею 5,22 га, у тому числі: пасовища - 4,84 га та кар'єр - 0,38 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області за межами населеного пункту.

Орендодавцем за договором оренди землі від 11.09.2006 р. станом на дату його укладення була Білозерська районна державна адміністрація, що узгоджувалось з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, чинній на дату укладення договору.

Згідно із Законом України №5245-VI від 06.09.2012 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», з 1 січня 2013 року розмежовано землі державної та комунальної власності.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, повноваження щодо передачі у власність або в користування земельної ділянки, що визначена у Договорі оренди землі від 11.09.2006 р. віднесено до повноважень Херсонської обласної державної адміністрації. Даний факт учасниками судового провадження під час розгляду справи не оспорювався.

За приписами ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та пункту 37 Договору оренди землі від 11.09.2006 р., договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Договір оренди землі від 11.09.2006 р. укладено сторонами строком на десять років.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

При цьому, в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз'яснено, що судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Так, ч. 1 - ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частина 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначає, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, наведена у частині 1 наведеної статті норма регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.02.2015 р. у справі №6-219цс14 та у справі №6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 р. у справі №6-3цс15 та у справі №6-4цс15, постанові від 25.05.2016 р. у справі №3-312гс16, постанові від 23.03.2016 р. у справі №6-146цс16.

Отже, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п'ятої зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною шостою наведеної вище статті.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» пунктом 2.17 роз'яснено, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності з 12.03.2011 р.) та з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з заявою про продовження строку дії Договору звернувся до орендодавця з порушення норм чинного законодавства України та встановленого договором місячного строку до закінчення дії договору, оскільки як слідує з доданих до матеріалів справи копій фіскальних чеків, позивач листи-повідомлення про поновлення договору оренди землі №351-01/07 та №351-02/07 від 09.09.2016 р. надіслав на адресу відповідачів лише 17.10.2016 р. (зворотна сторона арк. справи 31).

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач 2 у листах №4051/0-16/39-313 від 08.09.2016 р. та №8157/0-16/39/313 від 27.12.2016 р. вказував, що для вирішення питання про поновлення Договору оренди земельної ділянки необхідно внести зміни до Договору, а саме, встановити розмір орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Тобто, за висновками суду, відповідачем 2 повідомлено про наявність заперечень щодо поновлення договору оренди земельної ділянки на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

З огляду на приписи ч. 1 - ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», враховуючи те, що відповідачем 2 надано заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 11.09.2006 р. на тих самих умовах, які були передбачені ним, а волевиявлення орендодавця у даному випадку відсутнє, то підстави для визнання поновленим спірного договору оренди землі відсутні.

Водночас суд зазначає, що у даній справі не досліджується правомірність викладених у запереченнях на поновлення договору оренди обставин, оскільки предметом дослідження у справі є обставини щодо дотримання сторонами визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі» порядку та умови поновлення договору оренди.

При цьому, у розумінні ч. 1 - ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», порушення переважного права орендаря має місце при укладенні договору оренди із новим орендарем, в той час, як у матеріалах справи відсутні відомості щодо передачі в оренду спірної земельної ділянки іншій особі.

Що стосується поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», то суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 7 - ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

В підтвердження відсутності заборгованості по сплаті орендних платежів позивач надав довідку Білозерського відділення Цюрюпінської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №2731/10/21-04-23-18 від 03.10.2016 р. Також згідно із платіжними дорученнями №5508 від 30.09.2016 р., №5779 від 28.10.2016 р., №6097 від 30.11.2016 р., №6426 від 30.12.2016 р., №6556 від 30.01.2017 р., №6753 від 28.02.2017 р., №7065 від 30.03.2017 р., №7515 від 30.05.2017 р., №7518 від 30.05.2017 р., №7965 від 28.07.2017 р., №7968 від 28.07.2017 р. позивачем здійснено сплату оренди за третій-четвертий квартали 2016 р. та перший-другий квартали 2017 р.

Для застосування ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Отже, пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7 - 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

З огляду на наведене, оскільки про пролонгацію може бути остаточно відомо лише через місяць після закінчення строку дії договору, то орендар після закінчення строку дії договору має надіслати проект про продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах.

При цьому, орендар має надіслати проект додаткової угоди орендодавцеві незалежно від того чи надсилався проект додаткової угоди в порядку частин першої - п'ятої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в порядку переважного права орендаря).

Наведене узгоджується із позицією Вищого господарського суду України (постанова від 13.04.2016 р. по справі №911/3378/15).

Однак, матеріали справи не місять доказів направлення позивачем в місячний строк після закінчення строку дії договору на адресу Херсонської обласної державної адміністрації додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі, що свідчить про порушення позивачем процедури визначеної ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

З урахуванням наведеного, оскільки позивач не звертався до відповідача 2 з пропозицією про поновлення договору в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку його дії, то відсутнє і порушення права позивача на укладення додаткової угоди про поновлення договору.

Таким чином, встановленими вище обставинами підтверджено недотримання позивачем визначеного ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» порядку поновлення договору оренди землі.

Також, додатково суд зазначає, що відповідно до положень частини третьої статті 84 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Підпунктом 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6 визначено, що господарські суди повинні зазначати, зокрема у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Отже, приписами процесуального закону встановлено, що у випадку прийняття рішення у спорі, що виник при укладанні договору резолютивна частина обов'язково повинна містити умови, на яких цей договір повинен бути укладений та якими в подальшому сторони будуть керуватися у своїх взаємовідносинах. Зазначене не було враховано у вирішенні спору ні місцевим, ані апеляційним господарськими судами.

Проте, позовні вимоги, викладені в прохальній частині заяви про уточнення позовних вимог не відповідають вказаним вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» про визнання договору оренди землі, укладеного 11.09.2006 р. між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області та Публічним акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», зареєстрованого за №09 в книзі 4АА002016, на оренду земельної ділянки загальною площею 5,22 га, у тому числі під розробку кар'єру 5,22 га (пасовища - 4,84 га, кар'єр - 0,38 га), що знаходиться на території Токарівської сільської ради, поновленим, а додаткової угоди до цього договору укладеною на той самий строк, до 11.09.2026 р., і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із здійсненням заміни сторони у договорі - орендодавця - Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області на Херсонську обласну державну адміністрацію.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.10.2017р.

Суддя А.І. Привалов