ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.10.2017 Справа № 904/9165/17

Суддя Васильєв О.Ю. , розглянувши матеріали

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Будіндустрія", с. Партизанське

До: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Промекономбанк", м. Донецьк

Про: визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Не надано доказів сплати судового збору в установлених законом порядку та розмірі, а подане клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, яке мотивоване важким фінансовим становищем, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Приватним акціонерним товариством "Будіндустрія" у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не зазначено та не додано доказів на підтвердження майнового становища, що унеможливлює сплату судового збору та доказів того, що протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду господарської справи воно зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі. Саме лише зазначення у клопотанні про складене (важке) фінансове становища позивача не може бути підставою для застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а саме для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_1 проти України" вказано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись п.4 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволення клопотання про відстрочку спати судового збору за подання позовної заяви.

2. Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя ОСОБА_2