ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Справа № 914/1193/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М. Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу за вих.№1102/2/13 від 28.09.17 ПАТ Національна акціонерна компанія Надра України, м.Київ

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.17

у справі №914/1193/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича фірма Львівкнига, м.Львів

до відповідача 1 Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України Західукргеологія, м.Львів

до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Надра України, м.Київ

про визнання Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна №153 від 04.04.2007 року таким, що продовжив свою дію, та визнання права користування нежитловими приміщеннями

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 представник;

від відповідача1 - ОСОБА_2 представник;

від відповідача 2 - ОСОБА_3 представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/1193/17 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.10.17 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 19.10.17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.17 у справі № 914/1193/17 (суддя Горецька З.В.) провадження у справі №914/1193/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича фірма Львівкнига до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України Західукргеологія, Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Надра України про визнання Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна №153 від 04.04.2007 таким, що продовжив свою дію та визнання права користування нежитловими приміщеннями зупинено до розгляду Львівським окружним адміністративним судом повязаної справи №813/2525/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича фірма Львівкнига до Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Надра України, Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Надра України Західукргеологія, про визнання незаконними дій, скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності, до набрання рішенням по цій справі законної сили.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що при вирішенні справи №813/2525/17 Львівським окружним адміністративним судом будуть встановлені обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у справі №914/1193/17, зокрема щодо належної особи, яка має право розпоряджатися вказаним вище нерухомим майном та бути відповідальною за спірними правовідносинами, а також регулювання спірних правовідносин нормами Закону України Про оренду державного та комунального майна, що будуть мати преюдиціальне значення у справі №914/1193/17.

Таким чином, на думку місцевого господарського суду неможливість розгляду справи №914/1193/17 до вирішення Львівським окружним адміністративним судом справи №813/2525/17 полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі внаслідок того, що правовідносини у справі №813/2525/17 є публічно-правовими та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, що позбавляє можливість суду у даній справі надати правову оцінку доказам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення.

А тому, суд першої інстанції вважає, що відсутність встановлених обставин у справі №813/2525/17 щодо належності та форми власності нерухомого майна, яке є предметом спірного Договору у справі №914/1193/17, є перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, оскільки у разі задоволення позову з адміністративного спору до правовідносин, що склалися у цій справі, можливо, застосовуватимуться положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ОСОБА_4.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду відповідач 2 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.17 у даній справі скасувати.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, відповідач 2 покликається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права.

Зокрема, апелянт вважає, що суд не позбавлений можливості при розгляді справи №914/1193/17 по суті заявлених позовних вимог надати правову оцінку доказам, якими сторона обґрунтовує свої вимоги та заперечення, а тому, на думку апелянта, вирішення спору у справі №813/2525/17 не може бути перешкодою для встановлення обставин у даній справі відповідно до ст.43 ГПК України.

Крім того, апелянт зазначає, що Господарським судом Львівської області в рішенні від 19.11.15 у справі №914/3246/15 вже дано оцінку відносинам права власності щодо спірного майна, зокрема зазначено, що як станом на момент укладення договору оренди №153 так і станом на день розгляду справи власником будівлі являється НАК «Надра України».

18 жовтня 2017 року до суду апеляційної інстанції від відповідача 1 надійшли пояснення в яких відповідачем 1 повністю підтримано позицію скаржника, викладену в апеляційній скарзі у звязку з чим просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду про зупинення провадження у даній справі.

Також, 18.10.17 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він вважає законною та обґрунтованою прийняту місцевим господарським судом ухвалу про зупинення провадження у справі, а тому просить залишити її без змін, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні присутні представники сторін навели свої доводи міркування та заперечення викладені безпосередньо в апеляційній скарзі, поясненнях та відзиві на неї.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Таким чином, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог. Відтак, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи іншим судом.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Як зазначено вище, предметом позовних вимог у справі №914/1193/17 є визнання договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна №153 від 04.04.2007 року таким, що продовжив свою дію, та визнання права користування нежитловими приміщеннями.

При цьому, зупиняючи провадження у даній справі, місцевим господарським судом зазначено про те, що на момент укладення Договору оренди, передане в користування Позивачу нерухоме майно було державною власністю та належало Відповідачу-1 - ДП НАК Надра України Західукргеологія.

В той же час, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вищезазначене майно, що є предметом спірного Договору, з 09.02.2013 року є приватною власністю ПАТ НАК Надра України.

Оскільки, предметом розгляду адміністративної справи № 813/2525/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича фірма Львівкнига до Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Надра України, Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Надра України Західукргеологія є визнання незаконними дій, скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності, то обставини встановленні у рішенні в зазначеній адміністративній справі будуть мати преюдиціне значення для даної справи, оскільки у разі задоволення позову з адміністративного спору до правовідносин, що склалися у цій справі, можливо, застосовуватимуться положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ОСОБА_4.

Разом з цим, оцінивши матеріали справи колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасним такий висновок місцевого господарського суду з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26 грудня 2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

При цьому, обставини щодо можливості чи неможливості застосування при розгляді даної справи ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» не є тими преюдиційними обставинами які повинні встановлюватися під час вирішення іншої справи, а тому не можуть спричиняти необхідність зупинення провадження у справі.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що до предмета доказування у даній справі відноситься саме встановлення обставин щодо наявності чи відсутні підстав вважати договір оренди продовженим, що відповідно може бути встановлено судом в межах розгляду даної господарської справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються, чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п.1 Постанови Пленуму ВГС України №6 від 23.03.12 «Про судове рішення»).

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що питання застосування до правовідносин у даній справі ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» повинне бути вирішено господарським судом під час даної справи з огляду на наявні в матеріалах справи докази, а тому у даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.06.2009 зі справи "Термобетон" проти України" (заява № 22538/04), оголосив скаргу за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо надмірної тривалості провадження прийнятною та постановив, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції і держава-відповідач має сплатити компанії-заявнику відшкодування моральної шкоди. При цьому Суд дійшов висновку щодо наявності необґрунтованої затримки у справі заявника з огляду на те, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника, тоді як у даній справі за низку затримок (зокрема, направлення справи на новий розгляд до суду нижчої інстанції, затримки, спричинені зміною питань, поставлених експертам, а також тривалим періодом процедурної бездіяльності) має відповідати Уряд.

Таким чином, безпідставне зупинення провадження у справі має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, прийнята з порушенням норм ГПК України та підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню на розгляд до Господарського суду Львівської області.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до п.4.8 постанови Пленуму ВГС України якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

А відтак, питання розподілу судового збору сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги повинен бути здійснений місцевим господарським судом за результатами розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ Національна акціонерна компанія Надра України задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.17 у справі №914/1193/17 скасувати. Справу направити до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.17

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.