РІШЕННЯ

19 жовтня 2017 року Справа № 913/586/17

Провадження №19/913/586/17

За позовом Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа", м. Лисичанськ Луганської області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 27181 грн 91 коп.

Суддя С.В. Масловський

У засіданні брали участь:

від позивача: Дядько Г. П., представник за довіреністю № 1 від 03.01.2017;

від відповідача: представник не прибув.

В судовому засіданні 19.10.2017 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20989 грн 77 коп., 3 % річних у розмірі 888 грн 82 коп., інфляційних втрат у розмірі 5303 грн 32 коп. за договором про постачання теплової енергії №407 від 01.08.2011.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.08.2017 розгляд справи відкладено на 07.09.2017, ухвалою від 07.09.2017 розгляд справи відкладено на 25.09.2017, ухвалою від 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 02.10.2017, ухвалою від 02.10.2017 розгляд справи відкладено на 19.10.2017.

Позивач у додаткових поясненнях №1526 від 17.08.2017 зазначив, що акти здачі-приймання виконаних робіт за жовтень 2014 - березень 2015 року надавалися відповідачу для підпису в двох екземплярах на протязі опалювального періоду 2014-2015 років, але відповідач відмовився від їх підписання; 21.03.2017 позивач направляв відповідачеві додаткові угоди, акт звірення розрахунків за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року.

30.08.2017 позивача через канцелярію Господарського суду Луганської області подав заяву №1580 від 29.08.2017, в якій він просить розглянути справу без участі його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

22.09.2017 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з отриманням суддею Косенко Т.В. листа непрацездатності, було визначено суддю - Масловського С.В.

28.09.2017 позивач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про долучення копії додаткових угод.

19.10.2017 позивач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав довідку про порядок розрахунку навантаження і Гкал за надані послуги з постачання теплової енергії та копії постанов НКРЕКП про встановлення тарифів.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на позов та письмові пояснення по суті спору через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2011 року між Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа", як постачальником, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, як споживачем, укладений договір про постачання теплової енергії №407, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується постачати споживачеві теплову енергію в опалювальний період, для опалення приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності з умовами договору, а споживач зобов'язується своєчасно проводити оплату за використану Енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (п.1.1.1.).

Умовами договору сторони погодили, що енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до даного договору на опалення (п.2.1); споживач зобов'язується дотримуватись кількості споживання енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені в додатку, не допускаючи їх перевищення (п.3.2.1); виконувати умови та порядок оплат спожитої енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (п.3.2.2.); плата за енергію справляється по рахункам - фактурам постачальника щомісячно в строк до 5 числа послідуючого місяця (п.7.1.); цей договір укладається з 01.07.2011 до 31.12.2012 та вважається щорічно подовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п.10.1.); жодна із сторін не може безпідставно відмовитися від підписання актів, що складаються в необхідних випадках. У разі відмови від підписання акту, він є належним, якщо інша сторона для його оформлення і підписання залучила третю особу, яка незацікавлена і компетентна у питанні, що є причиною складання акту (п.11.1); неприйнятті рахунку-фактури не звільняє від обов'язку сплати спожитої теплової енергії (п.11.2).

Позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт, а саме акти від: 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016,31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, які підписані представниками сторін без будь - яких претензій, зауважень.

Відповідач від підписання актів здачі - приймання виконаних робіт від 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015 відмовився, про що стоїть відмітка на актах, однак згідно п. 11.1 договору жодна із сторін не може безпідставно відмовитися від підписання актів, що складаються в необхідних випадках.

Позивачем долучено до матеріалів справи реєстри рахунків та актів за використану теплову енергію до договору №407 за період з січня 2014 по березень 2017, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, які підписані відповідачем без будь - яких претензій, зауважень.

Також позивачем долучені акти про включення та відключення опалення за 2014- 2017 роки, які підписані повноважними представниками позивача та відповідача, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Рахунками, отриманими відповідачем згідно реєстру отриманих рахунків, визначено вартість за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2014 по березень 2017, а саме: рахунок №1550 від 31.10.2014 на суму 119,15 грн, №1719 від 30.11.2014 на суму 977,02 грн, №1890 від 31.12.2014 на суму 1440,46 грн, №38 від 31.01.2015 на суму 1458,29 грн, №210 від 28.02.2015 від 1287,50 грн, №382 від 31.03.2015 на суму 1345,54 грн, №1586 від 31.10.2015 на саму 293,21 грн, №1758 від 30.11.2015 на суму 983,31 грн, №1931 від 31.12.2015 на суму 1330,06 грн, №38 від 31.001.2016 на суму 1985,03 грн, №213 від 29.02.2016 на суму 1065,78 грн, №388 від 31.03.2016 грн, №1616 від 31.10.2016 на суму 439,10 грн, №1794 від 30.11.2016 на суму 1049,29 грн, №1973 від 31.12.2016 на суму 1592,60 грн, №38 від 31.01.2017 на суму 1901,28 грн, №217 від 28.02.2017 на суму 1709,46 грн, №397 від 31.03.2017 на суму 1059,95 грн, належним чином засвідчені копії яких міститься в матеріалах справи, які підписані представниками сторін без будь - яких претензій, зауважень

Претензією №1536 від 05.08.2015 позивач повідомив відповідача про існуючу заборгованість за договором поставки теплової енергії №407 на загальну суму 6627,96 грн, станом на 01.07.2015.

Листом №305 від 09.02.2016 позивач повідомив відповідача, що станом на 01.02.2016 існує заборгованість за поставлену теплову енергію за період з 01.10.2014 по 01.02.2016 в сумі 11219,57 грн.

Листом №624 від 21.03.2017 позивач повідомив відповідача щодо зміни тарифів на теплоенергію.

Додатковими угодами від 11.12.2014, 07.10.2015, 16.10.2015, 03.12.2015, 11.03.2015, 27.02.2017 до договору на постачання теплової енергії №407 від 01.08.2011 змінено тариф на теплову енергію.

Постановою НКРЕКП №588 від 23.05.2014 встановлено КП "Лисичанськтепломережа" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на рівні: для потреб інших споживачів тариф на теплову енергію - 1045,16 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 989,90 грн/Гкал, тариф на транспортування теплової енергії - 54,00 грн/Гкал, тариф на постачання теплової енергії - 1,26 грн/Гкал.

Постановою НКРЕКП №274 від 27.02.2015 встановлено КП "Лисичанськтепломережа" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на рівні: для потреб інших споживачів тариф на теплову енергію - 1738,42 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1682,31 грн/Гкал, тариф на транспортування теплової енергії - 54,85 грн/Гкал, тариф на постачання теплової енергії - 1,26 грн/Гкал.

Постановою НКРЕКП №1116 від 31.03.2015 встановлено КП "Лисичанськтепломережа" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на рівні: для потреб інших споживачів тариф на теплову енергію - 1509,02 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,91 грн/Гкал, тариф на транспортування теплової енергії - 54,85 грн/Гкал, тариф на постачання теплової енергії - 1,26 грн/Гкал.

Постановою НКРЕКП №1395 від 30.04.2015 встановлено КП "Лисичанськтепломережа" тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на рівні: для потреб інших споживачів тариф на теплову енергію - 1445,85 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1389,79 грн/Гкал, тариф на транспортування теплової енергії - 54,85 грн/Гкал, тариф на постачання теплової енергії - 1,26 грн/Гкал.

Постановою НКРЕКП №54 від 28.01.2016 про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП, внесено зміни до постанови №1395 від 30.04.2015 та замінено в абзацах другому та третьому підпунктів 1.1 та 1.3 пунку 1 цифри "1395,94", "1339,94" на "1345,69", " 1289,58".

Постановою НКРЕКП №1757 від 29.09.2016 про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП, внесено зміни до постанови №1395 від 30.04.2015 та замінено в абзацах другому, третьому та четвертому підпунктів 1.1 та 1.3 пунку 1 цифри "1133,38", "1072,27" на "1188,05", "1126,94".

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Згідно із ч.6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивачем, як постачальником, на виконання умов договору про постачання теплової енергії №407 від 01.08.2011, було поставлено теплову енергію в період з жовтня 2014 - березень 2017 року на загальну суму 20989,77 грн, яка відповідачем, як споживачем, була прийнята, що підтверджується актами здачі - прийняття виконаних робіт, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, які підписані представниками сторін без будь - яких претензій, зауважень, крім актів від 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015 від підписання яких відповідач відмовився, про що стоїть відмітка на актах, однак згідно п. 11.1 договору жодна із сторін не може безпідставно відмовитися від підписання актів, що складаються в необхідних випадках. Відповідач свої зобов'язання по повній оплаті послуг з постачання теплової енергії, відповідно до п.7.1. порядку розрахунків не виконав. Станом на момент розгляду справи доказів протилежного суду надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 20989,77 грн.

Також позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 888,82 грн. та інфляційні витрати в розмірі 5303,32 грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обов'язки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в яких індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що позивачем невірно визначений початок нарахувань 3% річних, оскільки відповідно до п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. № 14, а саме: якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року), тому нарахування 3 % річних починається з 5 числа послідуючого місяця в якому платіж мав бути здійснений.

Господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3 % річних, зроблений за допомогою програми "Законодавство".

Відсоток Місяць нарахуваньГраничний строк оплати товаруСтрок розрахунку річнихКількість днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума річних, грн.
3%Жовтень 201404.11.201420.07.,159,68
3%Листопад 201404.12.201420.07.,0276,93
3%Грудень 201404.01.201520.07.0,46109,75
3%Січень 201504.02.201520.07.8,29107,39
3%Лютий 201504.03.201520.07.7,5091,85
3%Березень 201504.04.201520.07.5,5492,57
3%Жовтень 201504.11.201520.07.,2115,01
3%Листопад 201504.12.201520.07.,3147,93
3%Грудень 201504.01.201620.07.0,0661,44
3%Січень 201604.02.201620.07.5,0386,65
3%Лютий 201604.03.201620.07.5,7843,99
3%Березень 201604.04.201620.07.,7436,90
3%Жовтень 201604.11.201620.07.,109,31
3%Листопад 201604.12.201620.07.9,2919,66
3%Грудень 201604.01.201720.07.2,6025,79
3%Січень 201704.02.201720.07.1,2825,94
3%Лютий 201704.03.201720.07.9,4619,39
3%Березень 201704.04.201720.07.9,959,32
Всього 889,50
За розрахунками суду розмір 3 % річних складає 889,50 грн, але враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 888,82 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено математичні помилки.

Господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми "Законодавство":

Місяць нарахуваньСума боргу. грн.Період нарахуванняІндекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції, грн.
Жовтень 2014119,15Грудень 2014 - Червень 2017179,0494,18
Листопад 2014977,02Січень 2015 - Червень 2017173,83721,31
Грудень 20141440,46Лютий 2015 - Червень 2017168,60988,16
Січень 20151458,29Березень 2015 - Червень 2017160,11876,64
Лютий 20151287,50Квітень 2015 -Червень 2017144,51573,04
Березень 20151345,54Травень 2015- Червень 2017126,76360,08
Жовтень 2015293,21 Грудень 2015- Червень 2017122,1464,92
Листопад 2015983,31Січень 2016 - Червень 2017121,29209,37
Грудень 20151330,06Лютий 2016 - Червень 2017120,21268,81
Січень 20161985,03Березень 2016 Червень 2017120,69410,76
Лютий 20161065,78Квітень 2016 - Червень 2017119,50207,80
Березень 2016952,74Травень 2016 - Червень 2017115,46147,26
Жовтень 2016439,10Грудень 2016 - Червень 2017108,9195339,17
Листопад 20161049,29Січень 2017- Червень 2017107,9583,40
Грудень 20161592,60Лютий 2017 - Червень 2017106,77107,87
Січень 20171901,28Березень 2017 - Червень 2017105,72108,68
Лютий 20171709,46 Квітень 2017 - Червень 2017103,8565,76
Березень 20171059,95Травень - 2017 Червень 2017102,9230,96
Всього:5358,17
За розрахунками суду розмір інфляційних витрат складає 5358,17 грн, але враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, розмір інфляційних витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 5303,32 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу, 3% річних та інфляційних витрат є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню повністю, а саме: сума основного боргу - 20989,77 грн, 3% річних в сумі 888,82 грн та інфляційні витрати в сумі 5303,32 грн/

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України і складає 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 72, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_2) на користь Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (, місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Тепла, будинок 17) основний борг в сумі 20989 (двадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн 77 коп., 3% річних в сумі 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн 82 коп. та інфляційних витрат в сумі 5303 (п'ять тисяч триста три ) грн 32 коп., а також судовий збір в сумі 1600 ( одна тисяча шістсот ) грн 00 коп.

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.10.2017

Суддя С.В. Масловський