ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2017 Справа № 904/8154/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро

про стягнення 105794,12грн.

Суддя Полєв Д.М.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 12.07.2017р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ "Мегарост", м. Дніпро звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ПАТ "Дніпропетровський трубний завод", м. Дніпро про стягнення 105794,12грн. заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016р. між ТОВ "МЕГАРОСТ" (надалі - Постачальник) та ПАТ "Дніпропетровській трубний завод" (надалі - Покупець) укладено договір поставки товару №2005, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується систематично поставляти і передавати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна, асортимент, номенклатура, а також строки поставки визначаються специфікацією, що є додатком до цього договору.

Згідно до п. 1.3. договору загальна договірна ціна товару за договором складається із суми всіх специфікацій та видаткових накладних до договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару за цим договором здійснюється у строки зазначені у специфікації.

Пунктами 2.2., 2.3. договору, умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору. Базисні умови постачання - Товари постачаються на умовах EXW - 49049, м. Дніпропетровськ, вул. Верхоянська, буд. 49 - Франко завод згідно "Інкотерм" (в редакції 2000 року): продавець виконує своє зобов'язання по постачанню, коли він передає товар у розпорядження покупця на своє підприємстві (заводі, фабриці, складі і т.п.). Сторони можуть узгоджувати інші умови постачання, про що вказується у специфікації. У цьому випадку умови постачання поширюються тільки на партії, передбачені цими специфікаціями.

Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. договору, право власності на товар, а також, усі зв'язані з ним ризики переходять від постачальника до покупця з моменту постачання товару. Моментом постачання вважається дата отримання товару, зазначена в накладній. На кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцю наступні документи: сертифікат якості виробника - 1 прим; накладна - 1 прим. (оригінал) і необхідна кількість копій у залежності від виду транспорту; податкову накладну, в електронному вигляді згідно з вимогами ПКУ, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЕРПН), у строк не пізніше 15 календарних днів з дати виникнення податкових зобов'язань згідно з правилами ПКУ.

Пунктами 6.1, 6.2., 6.3. договору встановлено, що засобом платежів є національна валюта України - гривня. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковому порядку в термін визначений у специфікації, на підставі отриманого рахунку. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальник, що визначений у цьому договорі.

Відповідно до п. 7.1. договору, у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним цим законодавством.

Згідно до п. 7.2. договору, порушення цього договору є його невиконання або незалежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Пунктом 7.4 договору встановлено, що за прострочення здійснення оплати та/або розрахунку покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 3% від неоплаченої суми.

Відповідно до п. 7.5. договору, сторона що порушила цей договір, зобов'язана відшкодувати збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття іншої стороною будь-яких заходів щодо запобігання збитками або зменшення збитків, окрім випадків коли остання своїм винним діянням сприяла настанню або збільшення збитків.

Відповідно до п. 10.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Згідно до п. 10.3. договору, закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення.

Відповідно до специфікації №1 від 09.06.2016р. до договору №2005 від 20.05.2016р. постачальник зобов'язується поставити товар на суму 109969,68грн. Поставка товару здійснюються протягом семи банківських днів з моменту отримання заявки.

Відповідно до специфікації №2 від 09.06.2016р. до договору №2005 від 20.05.2016р. постачальник зобов'язується поставити товар на суму 46199,89грн. Поставка товару здійснюються протягом семи банківських днів з моменту отримання заявки.

Згідно до видаткової накладної №РН-0507-5 від 05.07.2016р. постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 79079,99грн. разом з ПДВ.

Наведені документи підписані з боку позивача та відповідача, скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з умов договору та специфікацій, відповідач зобов'язався здійснювати оплату товару з відстрочкою платежу 14 календарних днів і на основі виставленого виконавцем рахунку.

Доказів оплати, отриманого товару відповідачем не надано.

У зв'язку з чим, відповідач направив позивачеві претензії №11/10-1 від 11.10.2016р., №10/11-1 від 10.11.2016р. про стягнення заборгованості за договором №2005 від 20.05.2005р.

Виходячи з наведеного, заборгованість позивача за договором поставки №2005 від 20.05.2016р. складає 79076,99грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача складає 79076,99грн., що підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позивачем відповідно до п.п. 7.1., 7.5. договору нараховано суму індексу інфляції в розмірі 12314,24грн. та 2405грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку позивача, суд вважає за необхідне задовольнити інфляційні втрати в заявленій сумі, а саме в розмірі 12314,24грн. та 2405грн. 3% річних.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 11997,89 грн., згідно розрахунку за період з 26.07.2016р. по 31.01.2017р.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно вимог статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 вказаного закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене та перевіривши розрахунок позивача судом встановлено, що він виконаний без врахування шестимісячного строку нарахування пені встановлений п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Отже до стягнення підлягає сума пені у розмірі 11716,94грн. за період з 26.07.2016р. по 26.01.2017р. (включно).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно з п. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Пунктом 5 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобовязують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області №904/4592/15 від 11.06.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро.

З матеріалів справи вбачається, що товар відповідачу поставлено 05.07.2016р. відповідно до видаткової накладної №РН-0507-5 від 05.07.2016р., крім того позивачем виставлено відповідачу рахунок №СФ-0507-1 від 05.07.2016р. Тобто вимоги позивача виникли після порушення провадження у справі про банкрутство та є поточними.

Таким чином, з огляду на положення ст. 19 Закону, оскільки на поточні вимоги кредиторів не поширюється дія мораторію, позивачем правомірно нараховано пеню, 3% річних та інфляційні збитки.

Враховуючи викладене вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 79076,99грн. - основного боргу, 11716,94грн. - пені, 2405,00грн. - 3% річних, 12314,24грн. - інфляційних витрат.

Судові витрата слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (м. Дніпро, вул. Маяковського, 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегарост" (49049, м. Дніпро, вул. Верхоянська, 49, ) 79076,99грн. - основного боргу, 11716,94грн. - пені, 2405,00грн. - 3% річних, 12314,24грн. - інфляційних витрат, 1597,28грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено та підписано 18.10.2017р.

Суддя ОСОБА_2