РІШЕННЯ

09 жовтня 2017 рокуСправа № 921/467/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" проспект Шевченка, 4 А, Одеса, 65044

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с. Увисла, Гусятинський район, Тернопільська область, 48206

про cтягнення 9 192, 32 грн., з яких: 6 712,51 грн. - основна сума боргу, 426,87 грн. - пеня, 2 002,00 грн. - штраф, 50,94 грн. - 3% річних.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" звернулося з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про cтягнення 9 192, 32 грн., з яких: 6 712,51 грн. - основна сума боргу, 426,87 грн. - пеня, 2 002,00 грн. - штраф, 50,94 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 10.08.2017р. порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 19.09.2017р.

Ухвалами суду від 19.09.2017р. та 03.10.2017р. розгляд справи відкладався на 03.10.2017р. та 09.10.2017р. відповідно, для надання можливості сторонам подати витребувані судом матеріали.

Позивач у процесі розгляду справи позовні вимоги підтримав. В обґрунтування заявлених вимог посилається на виконання ним умов договору поставки та порушення грошових зобов'язань з боку відповідача, яким проведено часткове виконання грошових зобов'язань по договору у сумі 5 833,73 грн., у зв'язку з чим просить стягнути суму боргу та нараховані санкції та річні. Звернув увагу суду на те, що 33,73 грн. зараховано як часткове погашення боргу по спірній видатковій накладній, так як відповідач здійснював переплати по попередніх поставках. Стосовно порядку прийому замовлення товару пояснив, що, згідно п. 3.1 Договору, поставка здійснюється на підставі замовлення покупця торговим представником ТОВ "Тедіс Україна" та заноситься до кишенькового персонального комп'ютера, після чого обробляється працівниками операційно-касового відділу та формуються видаткові накладні, на підтвердження чого надав роздруківку замовлення №НІК18231 від 11.05.2017р. та видаткову накладну №ПТ17-00005083 від 12.05.2017р.

Відповідач витребуваних матеріалів чи будь-яких клопотань суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення (16.08.2017р. та 27.09.2017р.) поштових відправлень, а саме копії ухвал від 10.08.2017р. та 19.09.2017р.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, встановив:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" (далі - Продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Покупець) укладено 16.05.2016р. Договір поставки №10128-ПТ/16, відповідно до умов якого сторони зобов'язалися:

- Продавець зобов'язався передавати тютюнові вироби або інші групи Товарів (далі - Товар) у власність Покупця відповідно його замовлення (замовлень), а Покупець зобов'язався приймати та оплачувати Товар на умовах, зазначених у Договорі (п. 1.1 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 15.05.2017р. включно, а по відношенню платежів - до повного виконання Покупцем своїх зобов'язань по оплаті отриманого Товару (п. 1.3 Договору);

- асортимент, кількість та ціна Товару, що продається за Договором, вказується у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору (п. 2.1 Договору);

- поставка Товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення (замовлень) Покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі Продавця. Замовлення на партію погоджується відповідальними особами (п. 3.1 Договору);

- ціна товару визначається у відповідності з ціною вказаною в прайс-листах Продавця, які діють на момент виконання Продавцем замовлень Покупця і вказується у видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Загальна сума Договору не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого товару згідно видаткових накладних (п. 4.1 Договору);

- розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця. Проте не виключаються інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України, за погодженням з Продавцем (п. 4.3 Договору);

- кошти за поставлений Товар зараховуються на закриття видаткових накладних за хронологією їх виписки починаючи з накладної з найбільш ранньою датою (п. 4.4 Договору);

- за згодою Продавця, Покупцеві Товар може відпускатися на умовах повної передоплати або з відтермінуванням оплати за отриманий Товар (п. 4.6 Договору);

- максимальний строк відтермінування оплати за тютюнові вироби становить шість календарних днів і обраховується з дати виписки видаткової накладної. День, наступний за днем виписки видаткової накладної є першим днем при підрахунку строку, на який надано відстрочку. Останнім днем розрахунку є шостий календарний день. В разі розрахунку в інший спосіб, ніж перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, який не погоджений з Продавцем, строк відтермінування оплати може бути змінено Продавцем в односторонньому порядку, про що повідомляється Покупця (п. 4.8 Договору);

- Продавець має право в будь-який момент дії Договору ініціювати проведення звірки взаєморозрахунків шляхом надіслання на адресу Покупця Акту звірки. Якщо на протязі 10 календарних днів з моменту надіслання Акту від Покупця не надійде погоджений Акт або заперечення щодо нього, він вважається погоджений Сторонами (п. 4.13 Договору);

- у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених Договором, Сторона, що допустила невиконання або неналежне виконання, відшкодовує іншій стороні нанесені збитки в повному обсязі (п. 6.1 Договору);

- згідно п. 6.2 Договору, у разі прострочення Покупцем строків оплати вартості отриманого Товару, він зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення;

- у випадку прострочення платежу понад 3 календарні дні, Покупець сплачує на користь Продавця одноразовий штраф у розмірі 16% від суми неоплаченого в строк Товару за користування коштами (п. 6.3 Договору);

Додатком №1 до Договору поставки №10128-ПТ/16 від 16.05.2016р. уповноважено ОСОБА_1 як матеріально відповідальну особу Покупця на отримання від його імені матеріальних цінностей від Продавця протягом терміну дії договору та повідомлено зразки його підпису (без штампу, без печатки).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивачем 24.05.2016р. змінено повне найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна".

Договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору купівлі - продажу, порядок укладення та виконання яких регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України та ст. ст. 173, 193 ГК України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач, на виконання замовлення №НІК18231 від 11.05.2017р. та умов Договору поставки №10128-ПТ/16 від 16.05.2016р., поставив Товар на загальну суму 12 546,24 грн., що підтверджується видатковою накладною №ПТ17-000055083 від 12.05.2017р., яка підписана представниками сторін без заперечень.

Відповідач вартість отриманого Товару оплатив частково на суму 5 800,00 грн., що підтверджується виписками за особовим рахунком №6390 від 26.05.2017р. на суму 3 200,00 грн. та від 22.06.2017р. на суму 2 600,00 грн., у зв'язку з чим сума боргу, станом на 31.07.2017р., склала 6 712,51 грн.

Для досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено 16.06.2017р. претензію №2509/ГО/ЮД від 09.06.2017р. з вимогою погашення заборгованості за Товар, яка залишена відповідачем без розгляду та оплати, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Відповідач доказів погашення заявленої до стягнення суми боргу не надав, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по Договору поставки №10128-ПТ/16 від 16.05.2016р. в сумі 6 712,51 грн. підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та неоспорені відповідачем.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012р. у справі №20/246-08).

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобов'язання у п.п. 6.2-6.3 Договору відповідає розміру встановленому Законом та ч. 6 ст. 231 ГК України.

Суд, перевіривши на відповідність розрахунок суми простроченої заборгованості за травень - липень 2017р., встановив правомірність нарахованої позивачем суми 50,94 грн. 3% річних, 426,87 грн. пені та 2 002,00 грн. штрафу, які також підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

Судовий збір у сумі 1 600,00 грн. покладається на відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82, ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (с. Увисла, Гусятинський район, Тернопільська область, 48206, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (проспект Шевченка, 4 А, Одеса, 65044, ідентифікаційний код - 30622532) 6 712 (шість тисяч сімсот дванадцять) грн. 51 коп. - основної суми боргу, 426 (чотириста двадцять шість) грн. 87 коп. - пені, 2 002 (дві тисячі дві) грн. 00 коп. - штрафу, 50 (п'ятдесят) грн. 94 коп. - 3% річних та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "13" жовтня 2017 року.

Суддя М.С. Стадник