КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Справа№ 910/26342/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: Шатрук В.В.;

від відповідача 2: Мельник Т.М.

від третьої особи не з'явився

розглянувши

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства

"ПОБУТРЕМБУД"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 23.05.2017 року

у справі № 910/26342/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства

"ПОБУТРЕМБУД"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю

"АРКАДА - БУДІВНИЦТВО";

2. Київського національного університету імені Тараса

Шевченка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Орган самоорганізації населення "БУДИНКОВИЙ КОМІТЕТ "ВУЛИЦЯ ЛОМОНОСОВА, 83-А"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "ПОБУТРЕМБУД" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року у справі № 910/26342/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ПОБУТРЕМБУД" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року у справі №910/26342/15 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А. Розгляд справи призначено на 01.08.2017 року.

Розпорядженням начальника управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/2867/17 від 31.07.2017 р. справу № 910/26342/15, у зв'язку із перебуванням судді Сітайло Л.Г., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.07.2017 р., справу № 910/26342/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ПОБУТРЕМБУД" було прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

31.07.2017 р. від представників відповідача 1 та відповідача 2 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 01.08.2017 року представники сторін та третьої особи не з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 05.09.2017 р.

Розпорядженням начальника управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/3504/17 від 04.09.2017 р. справу № 910/26342/15, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.09.2017 р., справу № 910/26342/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Калатай Н.Ф., Сітайло Л.Г.

05.09.2017 р. до суду надійшло клопотання представника відповідача 1 про відкладення розгляду справи.

05.09.2017 р. до суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу від представника відповідача 2.

В судове засідання 05.09.2017 р. не з'явились представники відповідача 1 та третьої особи. Розгляд справи було відкладено на 17.10.2017 року.

Від представника відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 17.10.2017 року представники позивача та третьої особи не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та третьої особи, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 року №380/1356 Київському національному університету імені Тараса Шевченка (далі - відповідач-2) надано у постійне користування земельні ділянки, зокрема земельну ділянку площею 92,2767 га на вул. Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі м. Києва для експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд, розташованих на ній, про що видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №008229.

27.02.2003 року між відповідачем-2, як замовником, закритим акціонерним товариством "ІНТЕРНАФТОГАЗБУД", як інвестором та закритим акціонерним товариством "ПОБУТРЕМБУД" (перейменованого в подальшому на приватне акціонерне товариство "ПОБУТРЕМБУД"), далі - позивач, як генпідрядником-співінвестором, було укладено інвестиційний договір № 01/03, предметом якого є діяльність сторін по проектуванню та будівництву комплексу житлових будинків та інших споруд на земельних ділянках, загальна площа яких становить 25,53 га, в т.ч.: ділянка № 1 - 2,97 га, що розташована по вул. С.Ковалевської, 1; ділянка № 2 - 21,56 га, що розташована по вул. С. Ковалевської, 3; ділянка № 3 - 1,0 га, що розташована по вул. Ломоносова, 79а, 79б;

Відповідно до п. 23 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-5/1829 відповідачу-2 передано в довгострокову оренду на 10 років земельні ділянки загальною площею 28,41 га для будівництва житлових будинків та об'єктів соціально-побутової сфери на вул. Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі м. Києва за рахунок частини земель Університету, наданих відповідно до рішення Київської міської ради від 05.07.2001 №380/1356.

25.05.2005 року між Київською міською радою, як орендодавцем, та відповідачем-2, як орендарем, укладено договір оренди земельних ділянок, за яким орендодавець на підставі п. 23 рішення від 15.07.2004 року № 419-5/1829 передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельні ділянки загальною площею 28,4134 га, що розташовані по вул. Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі м. Києва.

Після укладення договору оренди земельних ділянок сторонами інвестиційного договору від 27.02.2003 року № 01/03 було укладено додаткові угоди до нього, зокрема, від 24.06.2005 року №1 та б/н від 16.01.2008 року, а також доповнення від 29.05.2006 року.

Пунктом 1 доповнень від 29.05.2006 пункт 1.1 договору від 27.02.2003 № 01/03 викладено в іншій редакції, а саме визначено, що предметом договору є діяльність сторін по проектуванню та будівництву комплексу житлових будинків та інших споруд на земельних ділянках на проспекті Академіка Глушкова, 6 у м. Києві, загальною площею 28,4134 га, що відведені Університету згідно договору оренди земельних ділянок від 25.05.2005 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2009 року у справі №50/35, яке набрало законної сили, інвестиційний договір від 27.02.2003 року №01/03, рішення Київської міської ради від 15.07.2004 року № 419-5/1829 та договір оренди земельних ділянок від 25.05.2005 року були визнані недійсними.

Розпорядженням КМУ від 08.12.2009 року №1502-р "Про погодження укладення договору про спільну діяльність" погоджено пропозицію Міністерства освіти і науки щодо укладення між відповідачем-2 та позивачем договору про спільну діяльність, пов'язану з продовженням розпочатого до 2009 будівництва комплексу житлових будинків по проспекту Академіка Глушкова, 6 у м. Києві, з включенням до нього умов про те, що відповідач-2 отримує 20 % загальної площі квартир, які розподіляються між сторонами договору, а також, що земельна ділянка, на якій продовжується розпочате будівництво комплексу, перебуває у постійному користуванні Університету.

На виконання вказаного розпорядження між відповідачем-2 та позивачем 11.12.2009 року було укладено договір про спільну діяльність з продовження проектування та будівництва комплексу житлових будинків та інших споруд по проспекту Академіка Глушкова, 6 у м. Києві № 3П02, предметом якого є відновлення та продовження роботи з проектування та будівництва Комплексу (комплекс житлових будинків та об'єктів соціально-побутової сфери на проспекті Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі м. Києва) з метою завершення розпочатого будівництва у відповідності з проектною і дозвільною документацією та на умовах даного договору.

Відповідно до абзацу 2 п. 2.2.1 та п. 3.4.3 Договору про спільну діяльність на відповідача-2, зокрема, покладено обов'язки щодо сприяння будівництву комплексу, в тому числі щодо вжиття заходів з метою законного використання земельної ділянки для будівництва комплексу та до зміни, в разі необхідності, її цільового призначення. Відповідач-2 зобов'язався надавати позивачу організаційну допомогу при роботі з Київською міською державною адміністрацією, міськими службами, балансоутримувачами тощо.

Сторонами до договору про спільну діяльність було підписано додатки, які є його невід'ємною частиною, зокрема у додатку № 2 сторони погодили, що строки і вартість робіт будуть коригуватись в залежності від початку відновлення будівництва після отримання погодженого зі всіма інстанціями пакету документів, що дозволять продовжувати на законних підставах проведення будівельно-монтажних робіт, а також після додаткового коригування проектно-кошторисної документації з урахуванням поточних цін. У додатку № 3 до договору про спільну діяльність сторони погодили директивний план-графік, за яким перша черга комплексу мала бути здана в експлуатацію протягом 2006-2011 р., друга черга - упродовж 2010-2013 р., третя черга - протягом 2007-2013 р.

Відповідно до п. 3.3.1 Договору про спільну діяльність кожна зі сторін зобов'язана вчасно та належним чином виконувати свої зобов'язання.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2012 року у справі №5011-10/14199-2012, що набрало законної сили, договір про спільну діяльність було розірвано з підстав того, що позивачем не було дотримано строків здачі в експлуатацію першої черги комплексу та було суттєво порушено строки будівництва його другої та третьої черг.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.12.2013 року № 1063-р "Про погодження укладення договору доручення" погоджено пропозицією Міністерства освіти і науки щодо укладення між відповідачем-2 і товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА - БУДІВНИЦТВО" (далі - відповідач-1) договору про спільну діяльність, пов'язану з продовженням розпочатого до 2009 року будівництва комплексу житлових будинків по проспекту Академіка Глушкова, 6 у м. Києві, з включенням до нього умов про те, що відповідач-2 отримує 20 % загальної площі квартир, які розподіляються між сторонами договору, а також що земельна ділянка, на якій продовжується розпочате будівництво комплексу, перебуває у постійному користуванні Університету.

На підставі вказаного розпорядження 14.01.2014 року між відповідачем-2 та відповідачем-1 було укладено договір доручення № 01-2013, за умовами якого відповідач-2 передав відповідачу-1 земельні ділянки як будівельний майданчик з метою завершення будівництва комплексу житлових будинків та інших споруд (далі - Договір Доручення/оспорюваний правочин).

За умовами Договору доручення, його сторони взяли на себе зобов'язання щодо закінчення будівництва окремих об'єктів у складі об'єкта будівництва, до складу яких входять об'єкти інвестування проінвестовані довірителями створених, до укладання цього договору товариство з обмеженою відповідальністю "ФУ "ІНВЕСТБУД" фондів фінансування будівництва (надалі - ФФБ) за програмою позивача.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджував позивач, виник в результаті того, що в порушення п. 4.5 оспорюваного правочину відповідач-2 передав відповідачу-1 права на "об'єкт будівництва (його окремі складові частини) та майнові права на всі об'єкти інвестування, які на час укладення цього договору не закріплені за довірителями фондів фінансування будівництва, створених до укладення цього договору", якими він не мав жодного права розпоряджатись, тим більше передавати (оплатно чи безоплатно), або у будь-який інший спосіб відчужувати, що враховуючи ст. 215 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання його недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

В силу положень частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 05.10.2016 року у справі № 910/25967/14 рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2016 року скасовано та прийнято нове рішення яким позовні вимоги відповідача-2 задоволено в повному обсязі, визнано недійсним договір про спільну діяльність з продовження проектування та будівництва комплексу житлових будинків та інших споруд по проспекту Академіка Глушкова, 6 ум. Києві № ЗП02 від 11.12.2009 року укладений між відповідачем-2 та позивачем.

Позивач двічі звертався до Вищого господарського суду України із касаційними скаргами, однак ухвалою Вищого господарського суду України від 13.02.2017 року у справі № 910/25967/14 касаційну скаргу позивача повернуто без розгляду без права повторного звернення.

У відповідності до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, станом на момент вирішення даної справи по суті, у позивача відсутні будь-які права як на земельні ділянки так і на незавершені будівництвом житлові будинки, які знаходиться на земельній ділянці щодо забудови якої було укладено між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договір доручення.

Більш того, постановою від 29.07.2015 року у справі № 910/16235/14 Вищого господарського суду України задоволено вимоги щодо звільнення позивачем земельної ділянки площею 27,6010 га, кадастровий номер :79:425:0003, та земельної ділянки площею 0,8124 га, кадастровий номер :79:425:0044, загальною площею 28,41 га, розташованих за адресою: проспект Академіка Глушкова, 6 у Голосіївському районі міста Києва шляхом звільнення від майна, обладнання та механізмів, а у вимогах щодо зобов'язання інших осіб, з якими позивачем укладені будь-які договори, у звільнені земельних ділянок судом було відмовлено.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У позивача також відсутні правові підстави для зберігання на зазначених земельних ділянках майна, обладнання та механізмів, а також відсутні підстави знаходження представників останнього на зазначених земельних ділянках.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання недійсним оспорюваного правочину задоволенню не підлягають враховуючи, що на момент вирішення даної справи по суті, у позивача відсутні будь-які права як на земельні ділянки так і на незавершені будівництвом житлові будинки, які знаходиться на земельній ділянці щодо забудови якої було укладено між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договір доручення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року у справі №910/26342/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу №910/26342/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло