номер провадження справи 15/104/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 Справа № 908/1861/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116-А)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РОСУКРТРАНС (69001, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 16, кімната 7)

про стягнення коштів

Суддя Горохов І.С.

Секретар судового засідання Чернетенко А.С.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність б/н від 10.08.2017.

Суть спору:

Розглядається позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РОСУКРТРАНС про стягнення 100 000,00 грн. за договором № ЮГОК-0103 від 01.03.2017.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 55, 59, 124 Конституції України, ст. ст. 16, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 283 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 12, 15, 44, 49, 54 Господарського процесуального кодексу України та умови укладеного між сторонами договору. За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №ЮГОК-0103 від 01.03.2017 щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 776 856,00 грн. з яких позивач заявив до стягнення 100 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.09.2017 порушено провадження у справі № 908/1861/17, присвоєно справі номер провадження 15/104/17, розгляд якої призначено на 02.10.2017. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного, повного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

На підставі ст. 77 ГПК України, ухвалою суду від 02.10.2017, розгляд справи відкладався на 19.10.2017.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у призначене судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Документи витребувані ухвалою суду від 02.10.2017 не надіслав.

Представник відповідача присутній у судовому засіданні визнав заборгованість перед позивачем, надав документи на виконання вимог ухвали суду від 02.10.2017.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 189 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до вказаних вимог, позивач про час та місце слухання даної справи був повідомлений належним чином.

Як свідчать матеріали справи, ухвалу господарського суду від 15.09.2017 було надіслано на адресу позивача зазначену в позовній заяві та Витягу з ЄДРПОУ, і в строки, визначені ст. 87 ГПК України.

В пункті 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/675 від 14.08.2007 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року (із змінами та доповненнями) зазначено, що у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи у разі незявлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обовязком суду, і використовується ним, якщо неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Враховуючи обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 19.10.2017 справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд встановив наступне.

01.03.2017 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РОСУКРТРАНС, (далі замовник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ (далі виконавець) був укладений договір № ЮГОК-0103, за яким виконавець зобовязується за завданням замовника надавати послуги/виконувати роботи за переліком, визначеним Специфікацією до даного договору, а замовник зобовязується оплатити послуги/роботи за цінами та на умовах, передбачених відповідною Специфікацією. Специфікації, відповідно до яких визначається перелік послуг/робіт, що надаються/виконуються замовником, їх вартість та інші умови, визначені сторонами як необхідні, є додатком до цього договору та його невідємною частиною (п. п. 1.1., 1.2. договору).

Вартість послуг/робіт, що надаються за цим договором, визначається відповідною Специфікацією. Виконавець вправі ініціювати перегляд вартості послуг/робіт, передбачених Специфікацією. Нова вартість послуг/робіт погоджується сторонами в новій Специфікації до цього договору, що має бути підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками сторін. В разі, якщо сторони не дійдуть згоди щодо підвищення вартості послуг/робіт, кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору, повідомивши про це другу сторону не менш ніж за 30 робочих днів до дати розірвання договору (п. п. 4.1. 4.3. договору).

Згідно з п. 4.4. 4.7. договору сторони узгодили, що оплата послуг/робіт за даним договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт за відповідний період. Сторони допускають за усним погодженням надання послуг/виконання робіт на умовах попередньої оплати. Датою оплати вартості наданих послуг/виконаних робіт вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника. За погодженням сторін допускається вексельна чи інша форма розрахунків, що не суперечить положенням чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.1. 5.3. договору сторони дійшли згоди про те, що факт надання послуг/виконання робіт підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками. Протягом пяти робочих днів з моменту отримання від виконавця актів приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт, замовник підписує і скріплює своєю печаткою ці акти та повертає один екземпляр виконавцеві, або в такий же строк відмовляє виконавцеві в підписанні акту, шляхом направлення виконавцеві письмових заперечень із зазначенням обґрунтованих причин такої відмови. Відсутність у встановлений цим пунктом строк письмової відмови замовника від підписання акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт свідчить про прийняття наданих послуг/виконаних робіт і відсутність претензій до їх якості. В разі виявлення недоліків наданих послуг/виконаних робіт з вини виконавця, виконавець зобовязаний усунути їх своїми засобами за свій рахунок у погоджений сторонами строк.

Підпунктом 2.1.1. п. 2.1. договору передбачений обовязок виконавця надавати послуги/виконувати роботи відповідно до умов даного договору.

Разом з тим підпунктом 2.2.2. п. 2.2. передбачене право виконавця вимагати оплати наданих послуг/виконаних робіт у відповідності до умов даного договору.

Умовами п. 3.1. (п. п. 3.1.2.) договору передбачений обовязок замовника, а саме: прийняти та оплатити надані послуги/виконані роботи у відповідності до умов даного договору.

Пункт 6.1 договору встановив, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Сплата неустойки не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань в натурі.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року включно.

Доказів припинення дії договору сторони не надали, отже його умови на момент розгляду справи судом є чинними.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відповідно до умов укладеного договору була підписана Специфікація від 01.03.2017 року, якою передбачене виконання послуг з підготовки вагонів за одиницю рухомого складу, вивантаження, завантаження, складування ТМЦ на складах за людино-годину, послуги вивантаження сировини за одиницю рухомого складу.

На виконання умов договору, згідно Специфікації від 01.03.2017 між позивачем та відповідачем підписані акти надання послуг: № Є-00000344 від 24.04.2017, №Є-00000345 від 24.04.2017, № Є-00000346 від 24.04.2017р., № Є-00000423 від 25.05.2017, № Є-00000424 від 25.05.2017, № Є-00000425 від 25.05.2017, на загальну суму 776 856,00 грн.

Однак, взяті на себе зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг відповідач не здійснив, у звязку з чим у останнього існує заборгованість перед позивачем в сумі 776 856,00 грн.

У звязку з відсутністю сплати відповідачем вказаної суми боргу, позивач звернувся з відповідним позовом до суду, та розраховуючи на добровільне виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань, просить стягнути з відповідача лише частину заборгованості в розмірі 100 000,00 грн.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РОСУКРТРАНС заборгованості за договором №ЮГОК-0103 від 01.03.2017 в розмірі 100 000,00 грн.

Оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 4.4 договору відповідач не розрахувався з позивачем за надані ним послуги/виконані роботи протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 776 856,00 грн.

Отже, враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ про стягнення суми заборгованості за договором від 01.03.2017р. № ЮГОК-0103 в розмірі 100 000,00 грн. є обґрунтованими. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Більш того, у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 02.10.2017, відповідач не заперечує про існування заборгованості у нього перед позивачем в сумі заявленої до стягнення.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на корись позивача 100 000,00 грн., в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду до шести місяців. В обґрунтування клопотання заявник посилається на незадовільний фінансовий стан товариства, у звязку з чим відповідач не зможе виконати рішення суду найближчого часу.

Розглянувши клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надання відстрочки виконання рішення можливе за наявності обставин, що ускладнюють або роблять його неможливим. Відсутність грошових коштів для сплати зобовязань не є достатньо обґрунтованою підставою для надання відстрочки виконання рішення. Будь-яких доказів в обґрунтування необхідності надання відстрочки виконання рішення, ускладнення його виконання або наявності обставин, які роблять неможливим його виконання відповідачем не надано. До поданого клопотання відповідач взагалі не надає жодних доказів на підтвердження наведених ним обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволені клопотання відповідача про надання відстрочки виконання судового рішення.

При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що відповідач не позбавлений права на звернення з заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України з наданням належних та допустимих доказів в обґрунтування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ, Донецька область, м. Маріуполь задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РОСУКРТРАНС (69001, місто Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 16, кімната 7, ідентифікаційний код 35610254) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116-А, ідентифікаційний код 41054986) суму заборгованості за Договором №ЮГОК-0103 від 01.03.2017 в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.), судовий збір в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.). Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 Господарського процесуального кодексу України - 24 жовтня 2017 року.

Суддя І. С. Горохов