ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 жовтня 2017 р. Справа № 903/715/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Луцьке автотранспортне підприємство 10701"

до відповідача: Департаменту соціальної політики Луцької міської ради

3-я особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління державної казначейської служби України у Волинській області

про стягнення 301320,04 грн.

Суддя Костюк С.В.

Секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 12.04.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 11.2-8.5/17075 від 22.09.2017 року;

від 3-ї особи: ОСОБА_4, дов. № 12-04/1-5 від 03.01.2017 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суть: Позивач ОСОБА_5 акціонерного товариство "Луцьке автотранспортне підприємство 10701" ставив вимогу стягнути з відповідача - Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 283 216, 88 грн., з них 215 105 грн. заборгованості, 54 533, 75 грн. інфляційних, 13 578, 13 грн. 3 % річних.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що у 2014-2015 роках між позивачем та відповідачем було укладено шість договорів на компенсацію витрат за наданні послуги з перевезення дітей війни, а саме: 17 листопада 2014 року №150 та №151, 21 січня 2015 року №15, 26 лютого 2015 року №41 та №42, 06 травня 2015 року №95. Строк дії договорів закінчився 31.12.2015 року.

За даними договорами позивач зобов'язався здійснювати перевезення дітей війни на автобусних маршрутах № 9, № 18 та № 47, а відповідач компенсувати витрати на фактично надані послуги з перевезення пільгової категорії громадян в межах затверджених бюджетних асигнувань.

Товариство належним чином виконало взяті на себе зобов'язання, безкоштовно перевозило пільгову категорію громадян (діти війни) та щомісячно надавало відповідачу розрахунки сум компенсації, однак останній витрати за пільгове перевезення пасажирів не відшкодував у повному розмірі.

Станом на 01.01.2015 року заборгованість становила 46 654,50 грн.. За період з січня по травень 2015 року включно, нарахована сума компенсаційних виплат на пільговий проїзд автотранспортом за вищевказаними договорами в розмірі 358813, 50 грн., відповідачем відшкодовано лише 143708, 50 грн.. Станом на 07.07.2015 року не погашена сума заборгованості по витратах на послуги за перевезення пільгових категорій громадян склала 215105,00 грн. в межах виділених бюджетних асигнувань, що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків від 03.01.2016 року.

У зв'язку з невиконанням Департаментом соціальної політики Луцької міської ради своїх зобов'язань з метою позасудового вирішення питання сплати належних коштів товариство 19.12.2016 року та 04.05.2017 року письмово зверталось до заступників міського голови.

В листі - відповіді від 18.01.2017 року №11-15/326 виконавчий комітет Луцької міської ради вказав, що кредиторська заборгованість в сумі 215 105,00 грн. зареєстрована в управлінні Державної казначейської служби м. Луцька та має бути погашена за рахунок коштів державного бюджету.

Враховуючи, що Законами України Про Державний бюджет України на 2016 рік та Про державний бюджет України на 2017 рік видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачені, можливість для погашення зазначеної кредиторської заборгованості відсутня.

Також зазначено, що для проведення компенсаційних виплат на проїзд пільгової категорії громадян діти війни у 2015 році були визначені бюджетні призначення субвенцій з державного бюджету в сумі 400 000,00 грн.

При правовому обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на норми ст. ст. 525, 526, 612, 625 ЦК України.

06.10.2017 року надав письмове пояснення, в якому зазначає, що Луцьке АТП 10701 29.08.2017р. було пред'явлено Департаменту соціальної політики Луцької міської ради претензію на суму 283216 грн. 88 коп., у відповіді на претензію від 12.09.2017 року №11.2-8.4/16530 відповідач вказав, що витрати за фактично надані ПрАТ Луцьке АТП 10701 послуги з пільгового перевезення дітей війни згідно договорів від 17.11.2014 №150 та №151 відшкодовані департаментом в 2014 році., однак дане твердження не відповідає фактичним обставинам справи; та вказує, що на даний час заборгованість по Договорах від 17.11.2014р. №150 та №151 відшкодована департаментом, але не в 2014 році, а 27.02.2015р. в сумі 52554 грн. (виписка по рахунку від 27.02.2015р.) та 03.04.2015р. в сумі 4 740 грн. (виписка по рахунку від 03.04.2015р.); компенсаційні виплати за пільговий проїзд дітей війни у 2015 році перераховано в межах фактичних надходжень коштів з державного бюджету.

Вважає, що твердження відповідача не відповідає інформації викладеній в листі Управління Державної казначейської служби України від 15.09.2017р. №01-34/1378 Щодо субвенцій на пільговий проїзд де зазначено, що протягом 2015 року відповідно до затвердженого розпису бюджету міста Луцька Департамент соціальної політики Луцької міської ради профінансовано коштів Субвенції з державного бюджету на пільги з послуг звязку та пільговий проїзд на суму 16 859 985,28 гривень, що спростовує доводи відповідача про недостатнє виділення коштів, яким також зазначено, що при надходженні субвенцій з державного бюджету на компенсацію пільгових перевезень окремих категорій громадян витрати за фактично надані послуги з пільгового перевезення дітей війни згідно договорів від 21.01.2015 року №15. від 26.02.2015 року №41 та №42, від 06.05.2015 року №95 будуть перераховані на рахунок ПрАТ Луцьке АТП 10701.

Відповідач в судове засідання не зявився, в запереченні на позов вимоги позивача не визнає, вважає позовну заяву такою, що не підлягає до задоволення.

При цьому вказує, що перерахування коштів за надані послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у 2014, 2015 роках здійснювалося за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п. 1.1. Договорів про компенсацію витрат за надані послуги з пільгового перевезення дітей війни від 17.11.2014 року № 150 та № 151, від 21.01.2015 року № 15, від 26.02.2015 року № 41 та № 42, від 06.05.2015 року № 95 укладених між департаментом соціальної політики Луцької міської ради (Департамент) та ПрАТ Луцьке АТП 10701 (Перевізник) витрати за фактично надані послуги з перевезення дітей війни компенсуються перевізнику в межах затверджених бюджетних асигнувань (п.3.1 договорів).

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2016 року (підписаного представниками Департаменту і Перевізника), наданого позивачем, заборгованість департаменту перед Луцьким АТП 10701 станом на 01.01.2015 року відсутня, тому твердження позивача про наявність заборгованості за 2014 рік в сумі 46654,50 грн. не відповідає дійсності.

Витрати за фактично надані ПрАТ Луцьке АТП 10701 послуги з пільгового перевезення дітей війни згідно договорів від 17.11.2014 року № 150 та №151 відшкодовано департаментом в 2014 році.

У зв'язку із недостатнім фінансуванням субвенції з державного бюджету у 2015 році, станом на 01.01.2016 року за даними виплатами утворилась кредиторська заборгованість в сумі 215 105,00 грн., яка зареєстрована в управлінні Державної казначейської служби м. Луцька.

Однак, Законами України "Про Державний бюджет України на 2016 рік та 2017 рік", видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачались.

За даних умов вважає, що договори про компенсацію витрат за надані послуги з пільгового перевезення дітей війни від 21.01.2015 року № 15, від 26.02.2015 року № 41 та № 42, від 06.05.2015 року № 95 департаментом виконано повністю. .

Також, вказує, що при надходженні субвенції з державного бюджету на компенсацію пільгових перевезень окремих категорій громадян, витрати за фактично надані послуги з пільгового перевезення дітей війни згідно договорів від 21.01.2015 року № 15, від 26.02.2015 року № 41 та № 42, від 06.05.2015 року № 95 будуть перераховано на рахунок ПрАТ Луцьке АТП 10701.

При цьому зазначає, що відповідач неодноразово звертався до розпорядників бюджетних коштів вищого рівня (департамент фінансів та бюджету Луцької міської ради, департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації) про необхідність виділення коштів для здійснення розрахунків за пільгові перевезення, водночас кошти для проведення розрахунків законами України про Державний бюджет України на 2016 та 2017 роки не передбачено.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання даних коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Вказує, що безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а у разі їх відсутності, територіальний орган Казначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобовязує здійснити дії спрямовані на виконання рішення суду і пошук відкритих асигнувань. Відповідно до наданих Державній казначейській службі України повноважень, остання зобовязана вживати дійсні та повні заходи щодо виконання судових рішень про стягнення з державних органів коштів (майна).

В додатковому поясненні від 26.10.2017 року № 11.2-85/18952 від 26.10.2017 року вказує, що згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 року № 117, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці за формою « 2-пільга».

Розрахунки компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян на міському маршруті № 9 та № 18 за грудень 2014 року в сумі 57294,00 грн. було подано до департаменту соцполітики 09.01.2015 року,які відшкодовано департаментом в лютому 2015 року в сумі 52554,00 грн. та квітні 2015 року в сумі 4740,00 грн. згідно договорів про компенсацію витрат за надані послуги з пільгового перевезення дітей війни від 21.01.2015 року № 15, від 26.02.2015 року № 41,42.

Також зазначає, що протягом 2015 року департаменту профінансовано коштів субвенції з державного бюджету на пільги з послуг звязку та пільговий проїзд на суму 16 859 985,28 грн., однак з даної суми за кодом тимчасової класифікації видатків (КТКВК) 170 102,00 грн. на компенсаційні витрати за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян передбачено 400 000,00 грн., а виділено лише 184895,00 грн..

Цільове використання бюджетних коштів упорядковано Бюджетним кодексом України, тому виділені з державного бюджету кошти субвенцій в сумі 16 859 985,28 грн. департаментом було перераховано на визначені цілі в повному обсязі. Про цьому долучає матеріали на які посилається в поясненні.

3-я особа - Головне управління державної казначейської служби України у Волинській області в поясненні від 25.10.2017 року № 12-09/759-4735 вказує, що основним завданням управління є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно листа управління від 25.10.2017 року № 01-34/1629 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом на надання пільг з передбачених законом послуг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян до 01.01.2017 року здійснюється в обсягах передбачених Законом України «Про Державний бюджет» та рішенням про місцевий бюджет на відповідний рік.

Відповідно до рішення Луцької міської ради про бюджет на 2014, 2015 роки головним розпорядником коштів субвенцій з державного бюджету на пільги з послуг звязку та пільговий проїзд визначено Департамент соціальної політики Луцької міської ради, протягом 2014 року до затвердженого розпису бюджету м.Луцька Департаменту профінансовано коштів субвенції на пільги з послуг звязку, пільговий проїзд на суму 17 257 465,13 грн., станом на 01.01.2015 року Департаментом зареєстровано кредиторську заборгованість по КПКВК 170602,00 грн. «Міський електротранспорт» в сумі 56 366,94 грн., протягом 2015 року профінансовано коштів субвенцій з державного бюджету на пільги з послуг звязку та пільговий проїзд на суму 16859985,28 грн., станом на 01.01.2016 року Департаментом зареєстровано кредиторську заборгованість за коштами субвенцій з державного бюджету на пільги з послуг звязку та перевезення по КПКВК 170602,00 грн.»Міський електротранспорт» в сумі 1 150 370,62 грн. та по КПКВК 170102,00 грн. «Міський електротранспорт» в сумі 215105,00 грн., з 01.01.2017 року згідно прийнятих Верховною радою України 20.12.2016 року змін до Бюджетного кодексу України видатки на послуги, в т.ч. компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок субвенції з державного бюджету відмінена та відповідно до ст. 91 даного кодексу віднесена до таких, що здійснюються з місцевих бюджетів.

Заявою від 19.10.2017 року позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 225 744,50 грн., інфляційні з червня 2015 року по вересень 2017 року в сумі 60138,33 грн. та 3% річних 15 437,21 грн., всього 301320,04 грн..

Враховуючи, що в силу ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, суд приймає дану заяву до розгляду та вирішує спір на суму 301 320,04 грн..

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, представник відповідача та 3-ї особи підтримали викладене в наданих суду поясненнях.

Як слідує з матеріалів справи, пояснень представників сторін, між позивачем та відповідачем протягом 2014-2015 років було укладено договори про компенсацію витрат за надані послуги з пільгового перевезення дітей війни за № 150, 151, 15, 41, 42, 95 (а.с.11-16).

За даними договорами позивач (Перевізник) зобовязався здійснювати перевезення дітей війни на автобусних маршрутах № 9, № 18, № 47, а Департамент компенсувати витрати за фактично надані послуги з пільгового перевезення дітей війни в межах затверджених бюджетних асигнувань.

З метою виконання зобовязань за договорами Департамент приймає від Перевізника до 8 числа наступного за звітним місяцем розрахунки сум компенсаційних витрат за надані послуги з пільгового перевезення дітей війни, а Перевізник забезпечує якісне виконання перевезень та готує розрахунки сум компенсації витрат за фактично надані послуги (п.2.1 договору).

Відповідно до розрахунків позивача по пільговій категорії пасажирів «діти війни» за грудень 2014 року по маршрутах № 9, № 18 сума компенсаційних витрат склала 57294,00 грн., за січень 2015 року 44259,00 грн., за лютий 2015 року 69 210,00 грн., за березень 2015 71787,00 грн., квітень 2015 61056,00 грн., травень 2015 65847,00 грн., всього за даний період сума компенсаційних витрат склала 369453,00 грн. (а.с.21-43).

Департамент соціальної політики за рахунок субвенцій з державного бюджету України було відшкодовано 143 708,5 грн., з них 52544,00 грн. 27.02.2015 року, 48999,00 грн. 06.04.2015 року, 06.07.2015 року 42155,50 грн., заборгованість по невідшкодованих витратах склала 225744,50 грн., яка підтверджується первинними документами (а.с.87).

Враховуючи те, що заборгованість в сумі 225 744,50 грн. підтверджена належними первинними документами (розрахунками позивача по пільговій категорії пасажирів «діти війни»), вимога позивача в частині її стягнення (згідно заяви про збільшення розміру суми позову) підставна і підлягає задоволенню.

Щодо твердження відповідача про наявність заборгованості в сумі 215105,00 грн., яка вказана в акті звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2016 року, то як зясувалось в судовому засіданні, дана була визначена з врахуванням розміру бюджетних асигнувань по відшкодуванню витрат за пільгове перевезення окремих категорій громадян.

Крім того, акт звірки не є первинним документом, який підтверджує суму витрат за пільгове перевезення «дітей війни».

Відповідно до норм ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.ч.1,2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, що випливають з договорів перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є субєкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

За приписами ч.1 ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобовязання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсаиії витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Відповідно до ч.І ст.42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Частиною 2 ст.29 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобовязані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Умови відшкодування компенсацій, зокрема, за пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізникам визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (далі - «Порядок»).

Виходячи із змісту пунктів 2, 2-1 вказаної Постанови розпорядниками коштів місцевих бюджетів щодо розрахунків з постачальниками послуг визначені управління праці та соціального захисту населення, до яких відноситься відповідач.

Як зазначено у п.1 Порядку, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, в ньому, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, визначається механізм фінансування компенсаційних виплат також й за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

В силу п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міста Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах па зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у пятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, зокрема, і компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Водночас, відсутність бюджетних асигнувань, на які посилається відповідач, не звільняє його від відповідальності за невиконання зобовязань по відшкодуванню витрат позивача, понесених за пільгове перевезення окремої категорії громадян.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. №3-28гс12 викладена правова позиція, що на підставі частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних за період з червня 2015 року по вересень 2017 року в сумі 60138,33 грн. та 3% річних в сумі 15437,21 грн. з 07.07.2015 року по 17.08.2017 року за ч.2 ст. 625 ЦК України, то дана на думку суду є безпідставною і задоволенню не підлягає з врахуванням наступного.

В силу положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами договорів про компенсацію витрат за надані послуги з пільгового перевезення дітей війни, а саме п. 3.1, сторони визначили, що перерахування коштів Перевізнику за перевезення дітей війни здійснюється Департаментом на підставі розрахунків сум компенсації витрат за фактично надані послуги з пільгового перевезення дітей війни, поданих Перевізником, з урахуванням фактичних надходжень коштів, в межах затверджених бюджетних асигнувань.

Тому на думку суду в даному випадку слід керуватись положеннями ст. 530 ЦК України.

Так, за ч.2 даної статті якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією про погашення заборгованості в сумі 283216,88 грн. 29.08.2017 року за № 144 (а.с.75).

Відповідач у відповіді на претензію позивача повідомив, що витрати за фактично надані послуги з пільгового перевезення дітей війни будуть перераховано при надходженні субвенцій з державного бюджету (а.с.76).

З врахуванням зазначеного суд вважає безпідставними нараховання інфляційних та 3 % річних за період з червня 2015 року по вересень 2017 року.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.49 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 610, 612, 625, 908 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради ( 43025, м.Луцьк, пр.-т.Волі, 4а, ідентифікаційний код 03191963) в користь Приватного акціонерного товариства «Луцьке АТП 10701» (43020, м.Луцьк, вул.Звязківців,1 ідентифікаційний код 05482297) 225744,50 грн. заборгованості по послугах з пільгового перевезення громадян, а також 3386,17 грн. в повернення витрат по судовому збору.

3. В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст

рішення складено

30.10.2017

Суддя С. В. Костюк