РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2017Справа №910/13437/17

За позовом: державного підприємства "ЖИТОМИРСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД";

до: міністерства оборони України;

про: зобов`язання вчинити дії.

Суддя Балац С.В.
Представники:
позивача: Алхімова Д.О. за довіреністю від 10.07.2017 № 01-27/29;

відповідача: Глазунов М.Ю. за довіреністю від 28.12.2016 № 220/524/д.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "ЖИТОМИРСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для зобов`язання відповідача виконати умови п. 5.8 укладеного між сторонами спору договору про закупівлю послуг за державні кошти від 14.03.2017 № 342/3/5/17/10, шляхом внесення змін до календарного плану в частині продовження терміну надання послуг з регламентованого ремонту одиниць продукції до 31.08.2017 та надати звітні документи до 30.09.2017, враховуючи порушення відповідачем зобов`язань щодо термінів передачі продукції, а саме: несвоєчасне надання дозволу на проведення ремонту продукції у наявному комплектному стані.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2017 (суддя Щербаков С.О.) позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/13437/17. Розгляд справи призначено на 07.09.2017.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду міста Києва від 29.08.2017 № 05-23/2571 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/13437/17, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2017 справу № 910/13437/17 прийнято до провадження судді Балац С.В. Розгляд справи призначено на 20.09.2017.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням несвоєчасного повідомлення позивачем відповідача про некомплектність одиниць продукції за укладеним між сторонами спору договором та, як наслідок, невиконання його умов саме позивачем.

В судовому засіданні 20.09.2017 оголошено перерву до 11.10.2017.

До господарського суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких останній вказує на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору, а також про можливість здійснення ремонту продукції за умови надання відповідачем укомплектованих виробів.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про вихід за межі позовних вимог та постановити рішення про внесення змін до договору.

Вказана заява позивача судом відхилена, оскільки за своїм змістом не є заявою про вихід за межі позовних вимог в розумінні до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського кодексу України. В свою чергу, подана до суду заява позивача є заявою про зміну предмету позову, правом на подання якої позивач не скористався.

Крім того, навіть у разі кваліфікування судом вказаної заяви позивача, як заяви про зміну предмету позову, остання не могла бути задоволена судом, враховуючи порушення позивачем ст. 22 Господарського кодексу України в частині подачі даної заяви після початку розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 11.10.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між міністерством оборони України, як замовником, (далі - відповідач) та державним підприємством "ЖИТОМИРСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД", як виконавцем, (далі позивач) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти від 14.03.2017 № 342/3/5/17/10 (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується надати послуги відповідачу з регламентованого ремонту продукції у кількості, в терміни та за цінами, які визначені у календарному плані, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити послуги (п. 1.1 Договору).

Відповідно до календарного плану, позивач зобов`язується до 30.05.2017 надати послуги з регламентованого ремонту продукції, а до 30.07.2017 надати звітні документи, які підтверджують використання попередньої оплати.

Умовами п. 3.2 Договору передбачено, що в ціну послуг з ремонту продукції включено, серед іншого, вартість запасних частин, витратних матеріалів, що необхідні для проведення ремонту.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що передача продукції для проведення ремонту, їх отримання після проведення ремонту здійснюється представниками військової частини та позивачем (представником позивача) та оформлюється актом приймання-передачі продукції.

Положеннями п. 5.4 Договору передбачено, що передача позивачу для ремонту продукції здійснюється представниками військової частини власними силами та засобами за Нарядами (згідно "Тимчасового керівництва з обліку озброєння, техніки, майна та інших матеріальних засобів у збройних силах").

Відповідно пункту 5.8 Договору дефектування отриманої продукції організовується позивачем на підставі наказу позивача та проводиться складом комісії, у відповідності до вимог нормативно-технічної документації, яка діє на підприємстві позивача та введена в дію встановленим порядком. Дефектування продукції проводиться у наступні етапи:

- 1 етап: попередній зовнішній огляд комплектності та технічного стану продукції до їх розбирання зі складанням відповідних відомостей окремо на кожний виріб.

- 2 етап: поглиблене дефектування складових продукції після їх повного розбирання зі складанням відповідних відомостей окремо на кожний виріб.

На підставі проведеного дефектування сторонами протягом 5 днів узгоджується порядок виконання ремонту, необхідність заміни непридатних та вибракуваних базових деталей, уточнюється обсяг (перелік) та строк робіт та вносяться зміни до відповідної документації, а також уточнюється ціна (вартість) послуг, але з урахуванням вимог пункту 3.4.

Якщо за результатами дефектування буде встановлено, що загальна ціна ремонту продукції перевищує ціну Договору, то кількість продукції, що підлягає ремонту, коригується в бік зменшення.

У разі, якщо за результатами дефектування буде встановлено, що зразок продукції не підлягає ремонту, позивач зобов`язується повернути його відповідачу у зібраному стані та у комплектності, яка була зазначена у акті приймання-передавання не пізніше закінчення строку надання послуг.

Про встановлення неремонтопридатності продукції (або Виробу вцілому) позивач в 10-денний строк повідомляє про це відповідача.

Відповідач зобов`язується замінити зразок виробу, який не підлягає ремонту, протягом 10 днів після отримання повідомлення про його не ремонтопридатність, але не пізніше 30 днів до завершення строку проведення ремонту продукції.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору Договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому права та обов`язки сторін визначаються, в тому числі, положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

На виконання положень п. 5.4 Договору, 27.03.2017 відповідачем видано наряд № 151/17, яким надано право позивачу проводити капітальний ремонт 4 одиниць продукції.

В порядку, передбаченому п. 5.3, 5.8 Договору, комісією позивача, в тому числі представником військової частини, 13.04.2017 складено акти приймання-передачі, а саме: № 1169/09-10, № 1170/01-10, № 1171/01-10 та № 1168/01-10.

Проте, згідно актів по кожній одиниці продукції виявлено некомплект по корпусу і башті, озброєнню, силовій установці, електрообладнанню, приладам спостереження.

Таким чином, як стверджує позивач, ухилення відповідачем від прийняття рішення щодо подальшого порядку виконання ремонту продукції та як наслідок внесення змін до відповідної документації (календарного плану) призвело до збільшення об`ємів робіт позивача не передбачених умовами Договору.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник внаслідок допущеного відповідачем порушення у його зобов`язанні за Договором, яке полягає в порушенні термінів передачі продукції, а саме: несвоєчасне надання дозволу на проведення ремонту продукції у наявному комплектному стані, що на думку позивача є підставою для зобов`язання відповідача виконати умови п. 5.8 укладеного між сторонами спору Договору, шляхом внесення змін до календарного плану в частині продовження терміну надання послуг з регламентованого ремонту одиниць продукції до 31.08.2017 та надати звітні документи до 30.09.2017.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно статті 846 Цивільного кодексу України, підрядник має право не розпочати роботу, а розпочату роботу припинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Відповідно статті 847 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника, про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Частиною 1 статті 848 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо замовник незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не заміть недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків.

Проте, умовами п. 5.8 укладеного між сторонами спору Договору не передбачено внесення змін до календарного плану в частині продовження строків виконання робіт за Договором, який, в свою чергу є додатком до Договору.

Суд зазначає, що частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, вірним способом захисту позивача є саме звернення до господарського суду із позовними вимогами про внесення змін до укладеного між сторонами спору Договору.

В свою чергу, позивач звернувся до суду із вимогами про зобов`язання відповідача виконати положення п. 5.8 Договору, які вказаним пунктом Договору не передбачені.

Твердження позивача про необхідність встановлення апаратури супутникової навігації СН-3003М "Базальт" та передачу відповідачем конструкторської документації, як підставу продовження термінів надання послуг з ремонту є необґрунтованим, оскільки укладаючи Договір сторони передбачили встановлення відповідної апаратури на продукції (п. 2.1 Договору). В свою чергу, передача відповідної конструкторської документації відповідачем позивачу не передбачена умовами Договору.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Крім того, як втсановлено судом, обставини істотного порушення умов укладеного між сторонами спору Договору, які встановлені ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України з боку відповідача відсутні.

Обов`язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, позивач звернувся до суду із вимогами про зобов`язання відповідача виконати положення п. 5.8 Договору, які вказаним пунктом Договору не передбачені.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 жовтня 2017 року

Суддя С.В. Балац