КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р. Справа№ 910/10822/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Дідиченко М.А.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Бовкун В.І.,

від відповідача: Абросімов С.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша-Енергетична" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/10822/17 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша-Енергетична"

до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк"

про зобов'язання виконати платіжні доручення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.08.2017р.) зобов'язання Відповідача вчинити дії з виконання платіжного доручення №131 від 24.04.2017р. та перевести кошти на відповідний рахунок, зазначений в платіжному дорученні з рахунку Позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/10822/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що Відповідачем допущено порушення майнового права Позивача в частині вільного володіння та розпорядження належним йому майном, яким, у розумінні ст.77, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти, у тому числі, враховуючи п.3.1 ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Разом з тим, місцевий суд зазначив, що Позивач звернувся до Відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунка, коли в останнього було запроваджено тимчасову адміністрацію, тому виконання зазначеної операції Відповідачем обмежувалося положеннями п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/10822/17 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд порушив ст.1068, 1074 Цивільного кодексу України, п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.1, ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що призвело до прийняття неправильного рішення. Так Позивач зазначає, що примусове стягнення коштів притаманне лише виконавчому провадженню, як завершальній стадії судового провадження та примусовому виконанню судових рішень, яке здійснюється лише у разі відмови боржником добровільно виконати рішення суду, а тому обмеження, встановлені ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не повинні застосовуватись при стягненні коштів (вчинити дії по перерахуванню коштів) у судовому порядку.

Також Позивач звертає увагу, що відповідно до ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України суд має право відступити від правової позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 10.06.2015р. №3-223гс15 з одночасним наведенням відповідних мотивів. Позивач стверджує, що Відповідач порушив ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не перерахував кошти, які є власністю Позивача.

Крім того, на думку Позивача, місцевий суд порушив норми процесуального права, оскільки не вказав мотивів відхилення доводів Позивача щодо практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження розгляд скарги призначено на 12.10.2017р.

10.10.2017р. Відповідач подав до суду докази того, що Позивач є кредитором Відповідача та його вимоги включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Вказані докази приймаються судом на підставі ст.101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

05.01.2017р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір банківського рахунку №17-01-05-001794, за умовами якого Відповідач зобов'язується не пізніше 10 календарних днів з дня підписання цього договору відкрити Позивачу поточний рахунок/поточний рахунок в банківських металах №8889 на підставі документів, визначених сукупністю нормативно-правових актів України, в тому числі Національного банку України.

Відповідно до п.1.1.2 договору Відповідач зобов'язується приймати і зараховувати на поточний рахунок грошові кошти/банківські метали, що надходять Позивачу, виконувати розпорядження Позивача про перерахування і видачу відповідних сум/банківських металів з поточного рахунка та проведення інших операцій за поточним рахунком, передбачених чинним законодавством України, за умови, що Позивач погоджується з тарифами Відповідача, чинними на момент надання зазначених послуг.

Згідно з п.3.1.1, 3.1.2 договору Відповідач зобов'язаний надавати Позивачу послуги у відповідності до положень цього договору та з дотриманням вимог законодавства України; надавати Позивачу послуги кожного операційного дня протягом операційного часу.

Відповідно до п.3.2.4 договору Відповідач має право відмовити Позивачу у наданні послуги у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з п.3.4.1, 3.4.2 договору Позивач має право самостійно розпоряджатися коштами на поточному рахунку з дотриманням вимог законодавства, за винятком випадків, передбачених законодавством України; вимагати від Відповідача надання послуг у відповідності з положеннями цього договору та законодавства України.

Відповідно до п.9.1 договору останній набуває чинності з дня відкриття поточного рахунку та діє до моменту закриття поточного рахунку.

24.04.2017р. Позивач подав на виконання Відповідачу платіжне доручення №131 від 24.04.2017р. про перерахування коштів у сумі 652,18 грн з поточного рахунку Позивача №8889 на рахунок ПАК "Укртрансгаз" №672 із призначенням платежу "Оплата за закачування газу в березні 2017 згідно договору № від 09.02.2017".

24.04.2017р. на підставі рішення Правління Національного банку України від 24.04.2017р. №264-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Відповідача з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17:00 год. 24.04.2017р. до 23.05.2017р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Відповідача, визначені ст.37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Фонду Старцевій Тетяні Володимирівні строком до 23.05.2017р. включно.

23.05.2017р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №2075 "Про продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк", згідно якого строк тимчасової адміністрації у Відповідача продовжено на один місяць з 24.05.2017р. по 23.06.2017р. (включно). Також продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Позивача Старцевої Тетяни Володимирівни на один місяць з 24.05.2017р. до 23.06.2017р. (включно).

23.06.2017р. відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22.06.2017р. №394-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2663 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Діамантбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Відповідача з 24.06.2017р. до 23.06.2019р. включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Відповідача, визначені, зокрема, ст.37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів Відповідача, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Тімоніну Олександру Олексійовичу строком на два роки з 24.06.2017р. до 23.06.2019р. включно.

30.06.2017р. Позивач звернувся до Відповідача із заявою про включення до реєстру кредиторів №06/17-30, відповідно до якої просив визнати Позивача кредитором Відповідача на суму 1449039,20 грн, що знаходяться на рахунках Відповідача, зокрема, на підставі договору №17-01-05-001794 від 05.01.2017р.

11.09.2017р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №4077 «Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», відповідно до якого вимоги Позивача акцептовані в сумі 1449039,20 грн та віднесені до сьомої черги погашення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ст.1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Як підтверджується матеріалами справи, Позивач подав на виконання Відповідачу платіжне доручення №131 від 24.04.2017р. про перерахування коштів у сумі 652,18 грн з поточного рахунку Позивача №8889 на рахунок ПАК "Укртрансгаз" №672 із призначенням платежу "Оплата за закачування газу в березні 2017 згідно договору № від 09.02.2017", яке Відповідач залишив без виконання.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що Відповідачем допущено порушення майнового права Позивача в частині вільного володіння та розпорядження належним йому майном, яким у розумінні ст.177, 190 Цивільного кодексу України є грошові кошти, у тому числі, враховуючи положення п.3.1 ст.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення Позивача до Відповідача з платіжним дорученням №131 від 24.04.2017р. у Відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію згідно рішення виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1684 від 24.04.2017р. "Про запровадження тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" строком до 23.05.2017р. включно.

Як вірно зазначено місцевим судом, процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку, що між Позивачем та Відповідачем склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку №17-01-05-001794 від 05.01.2017р., які мають майново-грошовий характер. У такому разі Позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Оскільки Позивач звернувся до Відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунка у період запровадження у Відповідача тимчасової адміністрацію, виконання зазначеної операції Відповідачем обмежувалося положеннями п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що примусове стягнення коштів притаманне лише виконавчому провадженню, як завершальній стадії судового провадження та примусовому виконанню судових рішень, яке здійснюється лише у разі відмови боржником добровільно виконати рішення суду, а тому обмеження, встановлені ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не повинні застосовуватись при зобов'язанні Відповідача виконати платіжні доручення.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними нормами у правовідносинах між вкладниками, кредиторами банку та самим банком у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації.

Згідно з буквальним, системним та цільовим тлумаченням вказаної норми права її зміст полягає у тимчасовому зупиненні операцій банку, пов'язаних із задоволенням майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема сплаті, поверненні коштів, перерахуванні коштів тощо, з метою оздоровлення фінансового стану банку.

Операції з виплати коштів вкладникам, сплати їх кредиторам банку або перерахування за платіжним дорученням іншій особі на рахунок в іншому банку за своєю суттю призводять до одного наслідку - витрачання банком коштів, тому охоплюються змістом і метою ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Апеляційний суд також відхиляє доводи Позивача на задоволення позову з посиланням на ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Норма ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право особи на мирне володіння своїм майном, проте дане право не є абсолютним, та може бути обмежено у випадках, встановлених законом, з метою дотримання суспільних інтересів.

Такі випадки, зокрема, передбачені нормами п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які встановлюють тимчасове зупинення операцій неплатоспроможного банку, пов'язаних із задоволенням майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку, з метою оздоровлення фінансового стану банку в інтересах суспільства та всіх клієнтів банку.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша-Енергетична" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/10822/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/10822/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді М.А. Дідиченко

С.І. Буравльов