ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Справа № 909/447/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Галушко Н.А.

Плотніцький Б.Д.

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, б/н від 30.07.2017р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 20.07.2017р., суддя: Деделюк Б.В.

у справі № 909/447/17

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Дніпро

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ

про стягнення суми боргу у розмірі 4310406,96 грн. та в рахунок часткового погашення боргу на підставі іпотечного договору від 05.10.2016 звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження"

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_4 (договір про надання адвокатської допомоги від 03.10.2017р.)

від відповідача (скаржника) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського Івано-Франківської області від 20.07.2017р., в справі №909/447/17 задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 4310406,96 грн.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , п/р НОМЕР_3 в КБ "Приватбанк, МФО 305299) суму боргу в розмірі 4310406,96 грн. (чотири мільйони триста десять тисяч чотириста шість грн. дев'яносто шість коп.) та 64656,10 грн. (шістдесят чотири тисячі шістсот п'ятдесят шість грн. десять коп.) сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мали значення для справи, тому просить його скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, посилається на те, що під час судового розгляду справи, позивачем змінено предмет позову, а не зменшено позовні вимоги. Окрім того, апелянт не погодився з сумою боргу, вказує що товар не отримував.

11.09.2017 року на розгляд суду поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує доводи скаржника, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник відповідача (скаржника) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 69).

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 11.09.2017 року).

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

21.08.2015 між суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір поставки № СТ-1579/08/15, згідно якого позивач на протязі серпня -вересня 2015 за видатковими накладними поставляв відповідачу товар.

Згідно п. 2.2 договору поставки оплата за товар здійснюється покупцем з відстрочкою платежу на 20 банківських днів, з моменту поставки товару за накладною.

Однак, протягом 20 банківських днів, відповідачем не сплачено вартість поставленого товару, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 944581,03 грн.

З метою впорядкування сплати виниклої заборгованості, сторони прийшли до згоди встановити графік погашення зазначеної заборгованості, в зв'язку з чим 26.04.2016 укладена додаткова угода до договору поставки, пунктом 1 якої зафіксована наявність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар на загальну суму 944581,03 грн., що складає еквівалент 37291 доларів США за курсом НБУ на день підписання додаткової угоди 25,33 грн. за 1 долар США.

Пунктом 2 додаткової угоди покупець зобов'язувався сплатити постачальнику визначену у пункті 1 заборгованість до 26.04.2018 за графіком.

Згідно п. 3 додаткової угоди, в разі збільшення курсу долара США по відношенню до гривні України, після підписання цієї додаткової угоди , сума заборгованості та платежів за графіком підлягають коригуванню, на що сторони погодились.

При цьому такі зміни не є змінами до умов договору та додаткової угоди в односторонньому порядку.

Покупець сплачує суму заборгованості, з врахуванням курсу долара США на дату сплати, розрахованої за наступною формулою Р=С*(К0/R1), де Р - розмір заборгованості, що підлягає сплаті покупцем; С - сума заборгованості за графіком сплати заборгованості за цією додатковою угодою; К1 - курс НБУ долара США на день підписання додаткової угоди; К0 - курс НБУ на дату сплати.

Загальна сума заборгованості за графіком, станом на 26.03.2017 склала 955939,41 грн.

Крім того, на підставі договору поставки № СТ-1579/08/15, позивачем в період з 20.04.2016 по 27.04.2016 здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 3354467,55 грн. за наступними видатковими накладними:

- № БТ-00019081 від 20.04.2016 на суму 858252,15 грн.

- № БТ-00019112 від 25.04.2016 на суму 1429273,40 грн.

- № БТ-00019078 від 27.04.2016 на суму 1066942 грн.

Протягом 20 банківських днів відповідачем вартість поставленого товару не оплачено.

05.10.2016 між сторонами укладено іпотечний договір.

Згідно п. 1.1 договору, ОСОБА_2 , як іпотекодавець , передав в іпотеку ОСОБА_3, як іпотекодержателю, в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором поставки № СТ-1579/08/15 від 21.08.2015, з врахуванням існуюючих додатків або додатків, які будуть укладені в майбутньому , а іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в договорі предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Відповідно до п. 1.4 договору іпотеки, зміст та розмір зобов'язання, строк і порядок його виконання визначені договором поставки № СТ-1579/08/15 від 21.08.2015 та додатковою угодою до договору поставки, укладеною 26.04.2016.

Згідно п. 5 додаткової угоди, у випадку прострочення сплати хоча б за один розрахунковий період графіку, постачальник має право в будь-який час звернутись до суду з вимогою про стягнення всієї суми боргу та штрафних санкцій за договором поставки.

Пунктом 6.1 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх зобов'язань, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання іпотекодавцем своїх обов'язків, передбачених основним договором, а рівно у випадках, , якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться недійсною.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено та доведено матеріалами справи, що станом на 26.03.2017 заборгованість за невиконання зобов'язань відповідачем за договором поставки та додаткової угоди до нього становить 4310406,96 грн.

Щодо заперечень апелянта, з приводу зміни предмету позову, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 4310406,96 грн. та в рахунок часткового погашення боргу на підставі іпотечного договору від 05.10.2016 звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

20.07.2017 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 4310406,96 грн.

Згідно з п.3.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 (з наступними змінами) передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це, як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Як вбачається з вищенаведеного, представником позивача не змінено підстави та предмет позову, а зменшеного його в частині звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи закріплене ст.22 ГПК України право позивача до прийняття рішення у справі зменшити розмір позовних вимог, суд правомірно взяв до уваги дану заяву.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, б/н від 30.07.2017р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 20.07.2017р., в справі №909/447/17 залишити без змін.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_2) до спеціального фонду Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , код класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)": отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 69361, 71 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.

Головуючий суддя Малех І.Б.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Плотніцький Б.Д.