ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р.Справа № 922/3230/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Курганський Бройлер», с. П'ятигірське
до Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» в особі філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ»
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 за дов. №2-362д від 19.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Курганський Бройлер» звернувся з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» в особі філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» про стягнення 35110,00 грн. надміру сплаченого авансу за договорами №БаП012/7ТГ13/13-34/КБ-Ю від 18.01.2013 р. та №БаП008/7ТГ15 від 01.04.2015 р. на транспортування природного газу, 179,00 3% річних, 633,10 грн. інфляційного збільшення боргу. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 25.09.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.10.2017 р. об 11:45. Ухвалою від 04.10.2017 р. розгляд справи було відкладено у звязку з неявкою представника позивача та необхідністю отримання його пояснень на відзив відповідача.

Позивач у призначене на 19.10.17 р. судове засідання не з'явився.

Представник відповідача просив суд припинити провадження у справі за відсутністю предмету спору, оскільки після отримання позовної заяви здійснено повернення надлишкових коштів у сумі 35110,29 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Після звернення ТОВ «Курганський Бройлер» із позовною заявою до господарського суду з вимогою про стягнення 35110,00 грн. надміру сплаченого авансу за договорами №БаП012/7ТГ13/13-34/КБ-Ю від 18.01.2013 р. та №БаП008/7ТГ15 від 01.04.2015 р. відповідачем було повернуто надлишкові кошти, що підтверджується платіжним дорученням №11731 від 27.09.2017 р.

Приписами п.1-1, ч.1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до абзацу першого п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Оскільки відповідачем надано докази повернення авансу в розмірі 35110,00 грн., вимога про стягнення якої є предметом даного спору, та таке погашення було здійснено після звернення позивача до господарського суду, провадження по справі в цій частині підлягає припиненню.

Щодо нарахування 179,00 грн. 3% річних та 633,10 грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення з відповідача частини суми авансу за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за ненадані послуги. За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні статті 625 ЦК України.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (статті 536 ЦК України).

Крім того, відповідно до п. 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Згідно ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи, що умовами договору розмір і порядок нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами не передбачено, та грошові кошти, перераховані позивачем відповідачу на підставі договору, за своєю правовою природою є поверненням попередньої оплати вартості послуг, позовна вимога в частині стягнення 3% річних, як і інфляційних втрат, не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 910/14120/14.

Враховуючи положення ст. 49 ГПК України та те, що з вини відповідача спір було доведено до суду, суд дійшов до висновку, що частина суми сплаченого судового збору за подання позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129 Конституції України, статтями 22, 33, 43, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження в частині стягнення з відповідача надміру сплаченого авансу в розмірі 35110,00 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» 179,00 грн. 3% річних та 633,10 грн. інфляційних втрат відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, м.Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ КУДРЯВСЬКА, будинок 26/28, ідентифікаційний код особи 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КУРГАНСЬКИЙ БРОЙЛЕР" (64252, Харківська обл., Балаклійський район, село П'ятигірське, ВУЛИЦЯ ПЕРШОТРАВНЕВА, будинок 1, ідентифікаційний код особи 30773272) частину сплаченого судового збору в розмірі 1563,83 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_2