донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.10.2017р. справа № 905/3482/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін:
від позивача:не зявився
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес», м. Маріуполь, Донецька область
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від30.08.2017р.
по справі№ 905/3482/16 (суддя Курило Г. Є.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес», м. Маріуполь, Донецька область
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго», м. Покровськ, Донецька область
простягнення 2 414 340,29 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.02.2017р. по справі № 905/3482/16 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (далі «Позивач») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» (далі «Відповідач») та стягнуто з останнього на користь позивача суму заборгованості в розмірі 1 222 644,47 грн, суму інфляційних витрат в розмірі 1 093 443,99 грн, суму 3% річних в розмірі 98 251,83 грн та суму судового збору в розмірі 36 215,10 грн.

На виконання зазначеного рішення Господарським судом Донецької області 17.03.2017р. було видано відповідний наказ на примусове виконання рішення.

07.08.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» звернулося до Господарського суду Донецької області з заявою від 02.08.2017р. про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2017р. по справі № 905/3482/16 до серпня 2018р. та розстрочки виконання цього рішення терміном на один рік, починаючи з серпня 2018р. та встановити графік оплати заборгованості загальним розміром 2 414 340,29 грн на користь позивача рівними частинами (201 195,02 грн) до 20 числа кожного місяця протягом одного року, починаючи з серпня 2018р., суму судового збору сплати одночасно з останнім платежем відповідно до затвердженого графіку розстрочки, а саме до 20.08.2019р..

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.08.2017р. зазначену вище заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» було задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2017р. по справі № 905/3482/16 до 28.02.2018р.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» про розстрочку виконання рішення господарського суду від 27.02.2017р. по справі № 905/3482/16 терміном на один рік - відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 30.08.2017р. по справі № 905/3482/16 скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви відповідача від 02.08.2017р. - відмовити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвалу Господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законною та обґрунтованою, оскільки остання ґрунтується на помилкових висновках суду і є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника, покладено твердження про те, що при постановлені спірної ухвали судом першої інстанції не було враховано, що підприємство позивача здійснює свою діяльність у м. Маріуполь, де також здійснювалася антитерористична операція, а відтак, сторони ведуть свою господарську діяльність в рівних умовах, що було проігноровано судом першої інстанції, чим порушено принцип змагальності, а саме при розгляді справи фактично суд ухилився від усіх обставин справи, не повністю дослідив і оцінив усі докази по справі, та надав перевагу доказам лише однієї сторони, що порушує приписи ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, позивач зазначає, що строки, на які відстрочено та розстрочено виконання спірного рішення, не обґрунтовані судом, оскільки відповідач не надав належних доказів щодо покращення свого фінансового стану саме у цей період.

Фіксація судового процесу апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

До початку судового засідання, 25.10.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» було надано відзив б/н, б/д на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес», який було розглянуто судовою колегією та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання не зявився, поважність причин неявки апеляційному суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, зазначеного вище відзива на апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення останньої, просив судову колегію залишити без змін ухвалу Господарського суду Донецької області від 30.08.2017р. по справі № 905/3482/16.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача, адже наявних матеріалів у справі достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає ухвалу господарського суду винесену з дотриманням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України обовязковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що саме держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Аналіз положень статей 116, 121 ГПК України і статті 33 Закону України Про виконавче провадження дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про відстрочку та розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відстрочення та розстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів статей 43, 33, 43 ГПК України саме на відповідача покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка та розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах спірозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки містяться в мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

У заяві відповідача про надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення останній посилається, зокрема, на важкий фінансовий стан підприємства та зазначає, що здійснює свою діяльність у м. Донецьку, що перебуває на території, де органи виконавчої влади України тимчасово не здійснюють свою діяльність, посилається на відплив капіталу та руйнуванням інфраструктури регіону; вказує, що на банківських рахунках підприємства відсутні кошти, необхідні для виконання рішення суду; частина механізмів та техніки підприємства пошкоджена внаслідок бойових дій. Також зазначає, що основним видом діяльності та джерелом доходів підприємства є виконання будівельних робіт за договорами підряду, а єдиним значним замовником таких робіт для ТОВ «СПБ «Енерго» є філія «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод». На даний час проведення робіт призупинено, перед ТОВ «СПБ «Енерго» існує заборгованість, що перевищує 150 млн. грн., яка згідно умов договору має бути сплачена щомісячними рівними частинами з 01 січня 2018 року протягом 1 року.

Окрім того, ТОВ «СПБ "Енерго» у 2016 році здійснило продаж товару (обладнання та продукцію виробничо-технічного призначення) ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», заборгованість перед відповідачем за даним договором складає 134 951 306,93 грн, яка згідно умов договору має бути сплачена щомісячними рівними частинами з 01.01.2018р. протягом 1 року.

Навесні 2017р. групою озброєних осіб було заблоковано доступ до приміщень, товарно-матеріальних цінностей на складах, машин, механізмів відповідача, про що було повідомлено правоохоронні органи України. Відповідач перереєструвався за новою адресою в м. Покровськ, отже у підприємства відсутнє майно, що могло бути використане для погашення заборгованості за рішенням суду, оскільки все майно залишилось на території м. Донецьк. На теперішній час відповідач здійснює заходи щодо налагодження нових економічних звязків та закріплення на ринку компаній, що виконують будівельні роботи у відповідному регіоні.

Так, в обґрунтування заявлених вимог, до матеріалів справи відповідачем надано: копію сертифікату ТПП України від 14.10.2014р. про настання обставин непереборної сили № 992, копії балансів за 2013 2016р.р. та перший квартал 2017р., копії звітів про фінансові результати за 2013 2016р.р. та перший квартал 2017р., що підтверджує негативні тенденції фінансового становища підприємства відповідача.

Дослідивши наведені відповідачем підстави для відстрочення та розстрочення виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що останні фактично свідчать про збитковість господарської діяльності відповідача та підтверджують наявність обставин, що дійсно унеможливлюють та значно ускладнюють виконання рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2017р. по справі № 905/3482/16.

Зокрема, суд апеляційної інстанції вважає цілком обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, що підприємство має фінансові проблеми у звязку з бойовими діями у регіоні, відтоком капіталу та руйнування інфраструктури. Так, у зв'язку з проведенням активних бойових дій на сході України у Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» виникли непереборні обставини, які ускладнюють подальше здійснення виробничої діяльності.

При цьому судова колегія зазначає, що відстрочення та розстрочення фактично застосовуються судом не одночасно (в один і той же часовий період), а послідовно: спочатку відстрочення виконання рішення, а потім розстрочення його виконання. Але, неможливо зясувати, які обставини мають бути після спливу строку на який буде відстрочено виконання спірного рішення, що можуть зумовити невиконання останнього.

Відтак, висновок суду першої інстанції постановлено з урахуванням інтересів обох сторін, їх фінансового стану у сукупності з усіма наданими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Повнота оцінки доказів означає, що суд зобов'язаний дослідити й оцінити всі зібрані у справі докази, які є допустимими. Результат оцінки доказів, який наводиться в судовому акті, полягає в мотивації прийняття чи відмови у прийнятті доказів, що подані особами, які беруть участь у справі, з метою обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при прийнятті спірної ухвали судом першої досліджені усі обставин, що мають значення для справи.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи інтереси обох сторін, їх фінансовий стан у сукупності з усіма наявними у справі доказами судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес», м. Маріуполь, Донецька область залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 30.08.2017р. у справі № 905/3482/16 залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: О. О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників:

2 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

ОСОБА_5

тел.: 702-01-54