ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 Справа № 904/4964/16
За позовом : Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради , м. Дніпро

До : Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради , м. Дніпро

Про : визнання недійсним договору

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : ОСОБА_1В, ( дов. № 129/11-14 від 24.03.17 р. ) ;

Від відповідача : не зявився

СУТЬ СПОРУ :

КП «Дніпроводоканал» ДМР ( позивач ) звернувся з позовом до КП «Коменергосервіс» ДМР (відповідач) про визнання недійсним договору №01/01-09 від 01.11.09 р. на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води , укладеного між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на укладання спірного договору керівником КП «Дніпроводоканал» ДМР без погодження з розпорядником майна ( призначеним господарським судом Дніпропетровської області у справі № Б15/33/06 про банкрутство КП «Дніпроводоканал» ДМР) в порушення вимог ст.13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до яких керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо розпорядження іншим майном боржника , балансова вартість якого складає понад 1 відсоток балансової вартості активів боржника .

КП «Коменергосервіс» ДМР (відповідач) відзив на позов не надав , під час судових засідань представник проти задоволення позовних вимог заперечував .

Під час судового засідання по справі 09.08.16 р. представником позивача було заявлено клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи з метою визначення балансової вартості активів КП «Дніпроводоканал» ДМР станом на час укладення спірного договору - 01.11.2009 р. Представник відповідача погодився з необхідністю проведення по справі судової економічної експертизи . Ухвалою суду від 09.08.16 р. від позивача були витребувані документи , необхідні для визначення балансової вартості активів підприємства , які були ним надані під час судового засідання 16.08.16 р.

За наявними в справі доказами суд не в змозі визначити : яка балансова вартість активів КП «Дніпроводоканал» ДМР станом на час укладання спірного договору - 01.11.2009 р. ; яка ціна договору №01/01-09 від 01.11.09 р. Для розяснення цих питань , що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, виникла необхідність в призначені судової експертизи . У звязку з чим , ухвалою суду від 16.08.16р. по справі було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ . На вирішення експерта поставити наступні питання : 1) яка балансова вартість активів КП «Дніпроводоканал» ДМР станом на 01.11.2009 р.? 2) яка ціна договору №01/01-09 від 01.11.09 р. на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води , укладеного між КП «Коменергосервіс» ДМР та МКПП «Дніпроводоканал» ? На виконання ухвали суду матеріали справи були надіслані до експертної установи.

02.08.17р. на адресу господарського суду від Дніпропетровського НДІСЕ надійшов висновок судово - економічної експертизи по справі №904/4964/16. Представники сторін 14.08.17р. та 06.09.17р. ознайомилися з висновком судово - економічної експертизи ; після чого провадження у справі №904/4964/16 було поновлено та її розгляд було призначено на 14.09.17р. В подальшому у звязку з неявкою представників сторін розгляд справи відкладався на 21.09.17р. та 24.10.17р.

Дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення представника позивача , господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

01.11.2009р. між КП «Коменергосервіс» (відповідач) в особі директора підприємства ОСОБА_2 та МКВП «Дніпроводоканал» (правонаступник - КП «Дніпроводоканал» ДМР, позивач) в особі начальника підприємства ОСОБА_3 було укладено договір № 01/01-09 на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води.

Згідно п.1.1. договору КП «Дніпроводоканал» відшкодовує витрати КП «Коменергосервіс», пов'язані із експлуатацією насосних станцій по підкачуванню холодної води, які знаходяться на балансі у відповідача, та здійснюють подачу холодної води споживачам відповідача.

Пунктом 1.2. договору визначено, що при виконанні умов даного договору, а також при вирішенні питань, які не передбачені даним договором сторони зобовязуються керуватися нормативними актами з питань використання та взаєморозрахунків за електроносії та діючим законодавством України.

Пунктом 2.1. передбачено, що ціна договору складається з: витрат, повязаних з поданням холодної води споживачам КП «Дніпроводоканал», що включають до себе: основну та додаткову заробітну плату персоналу з нарахуваннями; амортизаційні відрахування; цехові витрати; витрати в частині спожитої насосними агрегатами активної та реактивної електроенергії на підкачку холодної води.

Планові витрати відповідно до п. 2.1.1. договору визначаються кожний рік кошторисами, що складаються КП «Коменергосервіс». Кількість кошторисів, їх структура та зміст узгоджуються з КП «Дніпроводоканал». Пунктом 6.1. договору зазначено, що по всім питанням, що не врегульовані діючим Договором, сторони керуються положеннями діючого законодавства України. (т.1, а.с.10-12).

З наданих позивачем доказів вбачається, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2006р. порушено провадження у справі № Б15/33/06 про банкрутство Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» (правонаступник - Комунальне підприємство Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради). (т.1, а.с.13).

16.12.2008р. господарський суд Дніпропетровської області ввів процедуру розпорядженням майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4, ліцензія АВ № 081099 (т.1, а.с.14).

Провадження у справі № Б15/33/06 про банкрутство Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» (правонаступник - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради) на стадії розпорядження майном та дії мораторію на задоволення вимог кредиторів було зупинено хвалою суду від 13.10.2010 р.

Таким чином, провадження у справі № Б15/33/06 про банкрутство Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» (правонаступник - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради: здійснювалось відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ від 14.05.1992 (в редакції від 04.06.2009, що діяла від 02.07.2009) з урахуванням норм господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 13 вищезазначеного Закону розпорядник майна має право: скликати збори кредиторів і брати в них участь з правом дорадчого голосу; аналізувати фінансове становище боржника та рекомендувати зборам кредиторів заходи щодо фінансового оздоровлення боржника; звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом; одержувати винагороду у розмірі та порядку, передбачених цим Законом; залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірній основі спеціалістів з оплатою їх діяльності з коштів боржника, якщо інше не передбачено цим Законом або рішенням комітету кредиторів;подавати в господарський суд заяву про дострокове припинення своїх обов'язків; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. У свою чергу, розпорядник майна зобов'язаний: розглядати разом з посадовими особами боржника копії заяв кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли до господарського суду у зв'язку з порушенням справи про банкрутство та надіслані боржнику в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів у встановленому порядку; повідомляти кредиторів про результати розгляду їх вимог боржником та включення визнаних вимог до реєстру вимог кредиторів або про відмову визнання вимог боржником; вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; виявляти ознаки фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; скликати збори кредиторів; надавати державному органу з питань банкрутства відомості, необхідні для ведення єдиної бази даних про підприємства, щодо яких порушено справу про банкрутство; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника;виконувати інші функції, передбачені цим Законом. При здійсненні своїх повноважень розпорядник майна зобов'язаний діяти добросовісно, розумно, враховувати інтереси боржника та його кредиторів. Розпорядник майна несе відповідальність за неналежне виконання своїх повноважень відповідно до законодавства України.

Після призначення розпорядника майна і до припинення процедури розпорядження майном органи правління боржника не мають права без згоди розпорядника майна приймати рішення про: реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника;створення юридичних осіб або про участь в інших юридичних особах; створення філій та представництв; виплату дивідендів;проведення боржником емісії цінних паперів; вихід із складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника. Рішення про участь боржника в об'єднаннях, асоціаціях, спілках, холдингових компаніях, промислово-фінансових групах чи інших об'єднаннях юридичних осіб приймається органами управління боржника за згодою розпорядника майна. Керівник або орган управління боржника виключно за погодженням за розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність

боржника, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, вищезазначений договір від 01.11.2009р. № 01/01-09 на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води укладено в період дії процедури розпорядження майном у справі про банкрутство МКВП «Дніпроводоканал».

Відповідно до п.13 ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», керівник або орган управління боржника може укладати угоди виключно за погодженням з розпорядником майна.

Як зазначалося вище , позивач просить суд визнати недійсним договір про надання послуг № 01/01-09 від 01.11.2009 р. , обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що цей договір було укладено керівником КП «Дніпроводоканал» ДМР без погодження з розпорядником майна ( призначеним господарським судом Дніпропетровської області у справі № Б15/33/06 про банкрутство КП «Дніпроводоканал» ДМР) в порушення вимог ст.13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до яких керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо розпорядження іншим майном боржника , балансова вартість якого складає понад 1 відсоток балансової вартості активів боржника .

Згідно висновків судової-економічної експертизи №4318/4319-16 , проведеної фахівцями Дніпропетровського НДІСЕ по господарській справі №904/4964/16 :

балансова вартість активів КП «Дніпроводоканал» станом на 01.01.2010р. становить 440 409 тис. грн., станом на 01.10.2009р. становить 440 400 тис. грн. Встановити , яка балансова вартість активів КП «Дніпроводоканал» ДМР станом на 01.11.2009р. , не надається за можливе у звязку з відсутністю в матеріалах справи фінансової звітності КП «Дніпроводоканал» ДМР станом на 01.11.2009р. та ненаданням її відповідно до клопотання експерта №09/4318/19/3756 від 05.09.16р.;

ціна договору №01/01-09 від 01.11.09р. на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води, укладеного між КП «Коменергосервіс» ДМР та МКВП «Дніпроводоканал» за період з листопада 2009р. по липень 2016 р. склала 7 283 050, 75 грн. ( з ПДВ). (т.1, а.с.96-105).

Таким чином , ціна спірного договору склала 7 283 050, 75 грн. , балансова вартість активів КП «Дніпроводоканал» станом на час укладання цього договору становила 440 400 000,00 грн. ; 1 відсоток балансової вартості активів позивача становить 440 400 000,00 грн.х1%=4 404 000,00 грн. ( тобто перевищує ціну вищезазначеного договору ) .

Статтею 15 ЦК України закріплене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» : цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України ( 435-15 ) , Земельним кодексом України ( 2768-14 ), Сімейним кодексом України ( 2947-14 ), Законом України від 12 травня 1991 року N 1023-XII ( 1023-12 ) «Про захист прав споживачів» , Законом України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV ( 161-14 ) «Про оренду землі» та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як правило, письмова угода укладається шляхом складання документа, що визначає її зміст, і підписується безпосередньо особою, від імені якої вона укладена або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для укладення угод органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють в межах повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими документами. Підписання особою (органом юридичної особи) угоди без відповідних повноважень, а також з порушенням наданих їй повноважень може згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу бути підставою для визнання укладеної угоди недійсною як такої, що не відповідає вимогам закону. Вирішуючи відповідні спори, господарські суди повинні враховувати таке. Письмова угода може бути укладена від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час укладення угод діє у межах своєї компетенції без довіреності. Угода, укладена представником юридичної особи або керівником її відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з перевищенням цих повноважень, повинна бути визнана недійсною як така, що не відповідає вимогам закону

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права та висновки судової економічної експертизи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки МКВП «Дніпроводоканал» (правонаступник - КП «Дніпроводоканал» ДМР, позивач) в особі начальника підприємства ОСОБА_3 в порушення вимог ст.13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було укладено спірний договір №01/01-09 від 01.11.09 р. на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи , що спір виник внаслідок неправильних дій саме КП «Дніпроводоканал» , суд вважає за необхідне судові витрати по справі покласти на позивача .

На підставі вищевикладеного , керуючись вимогами ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України , господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним договір від 01.11.2009 року №01/01-09 на відшкодування витрат по експлуатації насосних станцій підкачування холодної води, укладений між Комунальним підприємством «Коменергосервіс» ( ) та Міським комунальним виробничим підприємством «Дніпроводоканал» ( ).

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 27.10.2017 року.