ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.10.2017 Справа № 904/244/17

За позовом ОСОБА_1, 49000, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІНІНГ-СЕРВІС", 52005, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Теплична, приміщення 5.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 АДРЕСА_2.

За участю Дніпровської районної державної адміністрації

про визнання недійсними рішень загальних зборів

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник за дов. № б/н від 18.10.2017 року

від відповідача: Василенко О.В. - представник за дов. № б/н від 11.01.2017 року.

від третьої особи: ОСОБА_5 - представник за договором про надання правової допомоги № б/н від 01.08.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінінг-сервіс" про визнання недійсним рішення, які були прийняті 22 листопада 2011 року на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінінг-Сервіс", які оформлені протоколом № 22/11.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням вимог ч.5 ст.61 ЗУ «Про господарські товариства», оскільки позивача повинно бути повідомлено про проведення загальних зборів не менше як за 30 днів. Крім того ОСОБА_6 не мав на меті продавати свою частку в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Клінінг-Сервіс", а ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу Частки у Статутному капіталі ТОВ "Клінінг-Сервіс" від 22.11.2011 року не з метою стати учасником ТОВ, а з метою отримати частку, як заставу за борговими зобов'язаннями ОСОБА_1. Також, позивач звертає увагу на те, що було порушено право позивача бути ознайомленим з усіма документами, що стосуються проведених Загальних Зборів Учасників ТОВ "Клінінг-Сервіс" 22.11.2016 року чим фактично було введено в оману позивача.

08.02.2017 року відповідачем було подано до суду заяву № б/н від 08.02.2017 року про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 Ухвалою суду від 09.02.2017 року залучено у справу у якості третьої особи, який не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2.

06.03.17р. відповідачем було подано до суду клопотання № б/н від 06.03.17р. про продовження строку розгляду спору по справі на 15 днів, тобто до 28.03.2017 року. Ухвалою суду клопотання задоволено строк розгляду справи продовжено до 28.03.2017 року.

06.03.2017 року представником третьої особи ОСОБА_2 до суду подано заяву про застосування строків позовної давності. Заява не задовольняється судом.

19.10.2017 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що він не заперечує проти визнання недійсним рішення загальних зборів, які були прийняті 22 листопада 2011 року, оформлені протоколом № 22/11 оскільки, 19.06.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу частки у Статутному капіталі ТОВ "Клінінг-Сервіс" від 19.06.2017 року.

06.03.2017 року від 3-ї особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволені позовної заяви, так як вважає, що згідно п.2.4 вищезазначеного договору купівлі-продажу від 22.11.2011 року з моменту нотаріального посвідчення до покупця, тобто 3-й особі переходять всі права та обов'язки, що належали продавцю як учаснику товариства. Щодо стверджень позивача про те, що його не було ознайомлено з договором купівлі-продажу від 22.11.2011 року, 3-я особа не може погодитись, оскільки дана обставина спростовується голосуванням позивача «за» по всім питанням порядку денного та, якщо б позивач не був ознайомлений із договором, то він би не приймав участі у голосуванні або голосував би "проти» на зборах учасників товариства від 22.11.2011 року.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2011 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг-Сервіс», оформлені протоколом №22/11 з наступним порядком денним:

- обрання голови та секретаря зборів;

- зміна складу учасників товариства;

- розподіл часток у статутному капіталі товариства;

- затвердження нової редакції статуту товариства;

- державна реєстрація змін.

Як зазначено в Протоколі №22/11 від 22.11.2011 року були присутні наступні учасники Товариства: ОСОБА_1, частка якого складала 60% голосів, ОСОБА_6, частка якого складала - 40% голосів.

Відповідно до порядку денного загальних зборів учасників товариства від 22.11.2011 року зборами прийняті наступні рішення:

- по першому питанню: обрали головою Загальних зборів ОСОБА_6 та секретаря Загальних зборів ОСОБА_1;

- по другому питанню: згідно укладеного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, посвідченого 22.11.2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М. за реєстраційним № 4890 ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_2 купив у нього частку, що відповідає 40% статутного капіталу товариства, що у грошовому вимірнику складає 200000 грн. У зв'язку з відчуженням частки у статутного капіталі товариства у повному обсязі зі складу учасників товариства було виключено ОСОБА_6 та прийнято до складу учасників товариства ОСОБА_2;

- по третьому питанню: у зв'язку зі зміною складу учасників статутний капітал, що залишається незмінним та складає 500 000 грн., розподіляється між учасниками товариства наступним чином: ОСОБА_1 належить 60% в грошовій оцінці 300 000 грн. та ОСОБА_2 належить 40% в грошовій оцінці 200 000 грн.;

- по четвертому питанню: затвердили нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінінг-Сервіс", розроблену з урахуванням рішень, прийнятих на загальних зборах та вирішили засвідчити підписи та статут у нотаріуса;

- по п'ятому питанню: підготувати необхідні документи для затвердження у Дніпропетровському виконавчому комітеті, щодо державної реєстрації змін до установчих документів товариства.

Рішення загальних зборів оформленого протоколом №22/11 від 22.11.2011 року було прийнято відповідно до п.3.3.1 розділу 3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг-Сервіс» затвердженого протоколом №11/11 загальних зборів учасників ТОВ «Клінінг-Сервіс» від 11.11.2009 року та проведено державну реєстрацію змін до установчих документів 16.11.2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи 22.11.2011 року був укладений договір купівлі-продажу Частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг-Сервіс» між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець продав, а покупець купив частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг-Сервіс», яка відповідає 40% статутного капіталу товариства.

Пунктом 1.4. договору передбачено дані про частку продавця: ОСОБА_6 належить частка у статутному капіталі товариства, що відповідає 40% статутного капіталу товариства та складає 200000 грн.

Покупець набув право власності на частку продавця наступним чином: ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купив у нього частку, що відповідає 40% статутного капіталу товариства, що у грошовому вимірнику складає 200000 грн. (п. 1.6 договору).

Згідно п. 2.2. договору продавець свідчить, що на час укладення дійсного договору має право продавати свою частку у Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг-Сервіс» Частка досі не продана, не подарована, не відчужена в будь-який інший спосіб іншим особам. Частка не є предметом застави, податкової застави, оренди. Право продавця розпоряджатися своєю часткою не обмежено ніякими іншими цивільними обов'язками. Продавець та покупець стверджують, що не визнані у встановленому порядку недієздатними чи обмежено дієздатними повністю або частково, однак розуміють значення і умови дійсного правочину та його правові наслідки, підтверджують, що волевиявлення їх є вільним, усвідомленим і відповідає їх намірам. Умови договору, що укладаються, є для них зрозумілими, відповідають їх волевиявленню і не викликають будь-яких запитань, а також те, що він не носить характер фіктивного та удаваного правочину. Ціна продажу, зазначена у п.3.1. договору, за твердженням сторін відповідає їх дійсним намірам.

Відповідно п. 2.3. договору вказаний правочин здійснюється за згодою дружини продавця ОСОБА_6 - ОСОБА_9, що посвідчена 22.11.2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М. за реєстраційним №4889 та за згодою дружини покупця ОСОБА_2 - ОСОБА_10, що посвідчена 22.11.2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Василенко В.М. за реєстраційним №4886.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що з моменту нотаріального посвідчення даного договору до покупця переходять усі права та обов'язки, що належали продавцю як учаснику товариства. З моменту нотаріального посвідчення даного договору продавець втрачає будь-які права, що могли виникати з його участі у товаристві. Частка вважається такою, що належить покупцю з дати нотаріального посвідчення даного договору. Протягом 10 днів з моменту підписання договору покупець зобов'язаний оформити та зареєструвати у відповідних органах державної влади зміни до статуту товариства, зумовлені зміною учасників товариства у порядку встановленому законодавством України.

Згідно п. 3.1. за домовленістю сторін ціна продажу складає 300000 грн.

Зазначена в п. 3.1. договору сума підлягає виплаті покупцем продавцю під час укладення даного договору шляхом фактичної передачі грошових коштів покупцем продавцю. ОСОБА_2 виплачує ОСОБА_6 300 000 грн. Своїм підписом в даному договорі засвідчує отримання ним від покупця грошові кошти у розмірі зазначеному в п.3.2 в якості повної оплати ціни продажу частки (п.3.2. договору).

Позивач просить визнати недійсними рішення, які були прийняті 22 листопада 2011 року на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінінг-Сервіс", які оформлені протоколом № 22/11.

З позовними вимогами не можна погодитись виходячи з наступного:

Згідно пункту 2.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів під час розгляд відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, с підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (ст.ст. 59,60 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 41, 42 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 15 Закону України «Про кооперацію»);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч.6 ст. 42 Закону України «Про акціонерні товариства»);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (ч.5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства»);

- відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (ч.6 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства»);

- відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (ст. 46 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Обставини викладені в позовній заяві не стосуються порушень зазначених в пункті 2.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року, які були б безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів ТОВ "Клінінг-Сервіс", які оформлені протоколом від 22.11.2011 року №22/11.

В підтвердження позовних вимог позивачем було надано до суду розписку від 22.11.2011 року, як договір застави укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_2, де зазначено, що ОСОБА_11 взяв в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 68 000 грн. Кошти зобов'язується повернути до 10.01.2012 року. Після повернення даної суми зобов'язується викупити за 300 000 грн. у ОСОБА_2 40% статутного капіталу товариства в строк до 10.01.2012 року (а.с.17).

Вищезазначений договір не можна вважати, як заставу за борговими зобов'язаннями ОСОБА_11 оскільки, в розписці не прописано, що сума 68000 грн. береться під заставу 40% проданих по договору купівлі-продажу ОСОБА_6 (продавець) ОСОБА_2 (покупець).

Договір застави повинно бути укладено письмово та засвідчено нотаріально, чого не було зроблено сторонами.

Позивачем не доведено суду, що не надіслання відповідачем повідомлення позивачу за 30 днів до скликання загальних зборів (ч.5 ст.61 ЗУ «Про господарські товариства») привело до негативних наслідків, оскільки як вбачається з протоколу №22/11 від 22.11.2011 року ОСОБА_12 був присутнім на загальних зборах, що свідчить його особистий підпис (а.с. 12).

Позивач також не довів суду письмовими доказами, що було порушено його право бути ознайомленим з усіма документами, що стосуються проведених Загальних Зборів Учасників ТОВ "Клінінг-Сервіс" 22.11.2016 року та чим фактично було введено його в оману.

В судовому засіданні 19.10.2017 року було подано позивачем договір про розірвання договору купівлі-продажу Частки у Статутному капіталі ТОВ "Клінінг-Сервіс" від 19.06.2017 року, який не береться судом до уваги, оскільки його було укладено більше ніж через 5,5 років. Позовні вимоги про визнання недійсними рішення, які були прийняті 22 листопада 2011 року на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінінг-Сервіс", які оформлені протоколом № 22/11 розглядаються судом за матеріалами, які існували на час прийняття рішень від 22.11.2011 року оформлені протоколом №22/11, укладення договору купівлі-продажу від 22.11.20111 року та складення розписки.

Крім того договір купівлі-продажу Частки у Статутному капіталі ТОВ "Клінінг-Сервіс" від 22.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Василенко В.М. за реєстраційним №4890 був виконаний, оскільки згідно п.3.2. договору своїм підписом продавець засвідчив отримання ним від покупця грошових коштів у сумі 300000 грн. та на підставі даного договору була передана частка у статутному капіталі 40% від ОСОБА_6 до ОСОБА_2.

Рішення загальних зборів оформлені протоколом №22/11 від 22.11.2011 року прийняті на підставі договору купівлі-продажу частки у Статутному капіталі ТОВ "Клінінг-Сервіс" від 22.11.2011 року, який як вже було вищезазначено виконаний, а отже розірвання виконаного договору є нелогічним.

Щодо заяви третьої особи ОСОБА_2 від 06.03.2017 року про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне:

Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права та інтересу.

Відповідно до пункту 2.8 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання практики вирішення господарськими судами спорів про визнання недійсними правочинів (господарських договорів)" щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність.

Згідно пункту 5.8 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Отже заява не підлягає задоволенню оскільки подана до суду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 25.10.2017 року.

Суддя С.П. Панна