ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року Справа № 910/19785/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Карабаня В.Я. головуючого,
Корнілової Ж.О.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргивійськової частини НОМЕР_1 (Командування повітряних сил Збройних сил України)
напостанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.17 та рішення господарського суду міста Києва від 19.12.16
у справі№910/19785/16 господарського суду міста Києва
за позовомвійськової частини НОМЕР_1
допублічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський",
треті особи,які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, товариство з обмеженою відповідальністю "Росінтек-Україна",
прозобов`язання вчинити дії,
за участі представників сторін:
від позивача Кучинський О.А.,
від відповідача Печерський П.М.,
від інших осіб не з`явилися,

У С Т А Н О В И В:

31.10.2016 військова частина НОМЕР_1 (Командування повітряних сил Збройних сил України) звернулися до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" 5 848,00грн. основного боргу, 3 203,53грн. інфляційних втрат, 300,89грн. 3% річних, обгрунтовучи невиконанням останніми гарантійних зобов`язань, які виникли у нього згідно гарантії №24-05/2146 від 26.08.2014 і несплатою на користь ВЧ НОМЕР_1 грошових коштів у сумі 5 848,00грн., які підлягали сплаті у разі порушення ТОВ "Росінтек-Україна" обов`язків за договором №149/14 від 27.08.2014 про закупівлю товарів за державні кошти.
19.12.2016 рішенням господарського суду міста Києва (суддя Пригунова А.Б.), залишеним без змін 16.03.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Разіна Т.І., Чорна Л.В., Отрюх Б.В.) у позові відмовлено повністю.
У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України військова частина НОМЕР_1 (Командування повітряних сил Збройних сил України) просять скасувати рішення господарських судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права. На думку заявника факт невиконання принципалом своїх зобов`язань за договором закупівлі підтверджується наказом від 07.07.2015 у справі №910/13704/15, тому наявні фактичні підстави для отримання гарантійної виплати від відповідача згідно Гарантії забезпечення виконання договору про закупівлю від 26.08.2014 №24-05-2146 обов`язкові умови якої, вважали, були виконані.
Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.
Господарськими судами встановлено, що 27.08.2014 між військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Росінтекс-Україна (постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів за державний кошт № 149/14, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові товар, зазначений у пункті 1.2 та специфікації товару (додаток 1 до договору), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити цей товар.
Відповідно до специфікації та пунктів 1.4., 5.1. договору товар постачається в термін до 01 листопада 2014 року. Товар постачається після відправлення замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору, яким замовник визначає обсяги закупівлі товару. Строк постачання товару до 01.11.2014, після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору. Замовник може надавати таке повідомлення на поставку як повного обсягу товару, і на партію товару.
Згідно п.11.6 договору постачальником внесено забезпечення виконання умов договору у розмірі 5 848,00грн., вид надання забезпечення виконання договору про закупівлю: гарантія (безвідклична, безумовна банківська гарантія, оформлена відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15,12.2014 № 639).
Із матеріалів справи видно, що відповідач 26.08.2014 надав позивачу гарантійний лист №. 24-05-2146 Гарантія забезпечення виконання договору про закупівлю № 228/08- Г, у якому визначено наступні умови:
Публічне акціонерне товариство Банк Михайлівський, як гарант, зобов`язується виплатити бенефіціару (Військовій частині НОМЕР_1 ), будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що 5 848,00 грн. літерний код валюти - UAH, після одержання гарантом викладеної на українській мові та підписаної уповноваженою особою письмової вимоги бенефіціара, який бенефіціар заявляє щодо невиконання або несвоєчасного виконання принципалом своїх зобов`язань за договором закупівлі та/або порушення якості (комплектності) та/або кількості товару.
Сума гарантії залишається незмінною.
Гарант в десятиденний строк з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара (з доданими до неї документами) розглядає та перевіряє її відповідність умовам даної гарантії, та перераховує на рахунок бенефіціара суму, яка визначена в цій Гарантії.
Гарант має право відмовити бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи:
- не відповідають умовам гарантії;
- подані гарантові по закінчення строку дії гарантії.
Письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена на поштову адресу гаранта: 01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 10-12/3, разом з:
- копією(ями) засвідченою(ними) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал -ТОВ Росінтек- Україна не виконало свої зобов`язання за договором;
- карткою із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.
Термін банківської гарантії до 31 січня 2015 року включно.
Зобов`язання гаранта за цією Гарантією припиняються, зокрема, закінченням строку, на який видана гарантія.
Судами обох інстанцій установлено, що між сторонами виникли зобов`язальні відносини на підставі укладеного договору поставки.
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно положень статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
04.12.2014 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою №350/129/138/3076/пс, у якому вказав, що товариством з обмеженою відповідальністю "Росінтек-Україна" (принципал) не поставлено товар, тобто несвоєчасно виконано свої зобов`язання згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти № 149/14 від 27.08.2014, тому бенефіціар вимагав від принципала сплатити 5 848,00грн. Зазначену вимогу підписав тимчасово виконуючий обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 Сідаш В.В.
19.12.2014 відповідач направив позивачу листа №24-02-4940 про відмову в задоволенні вищевказаної вимоги з підстав її підписання не уповноваженою особою та ненадання усіх належним чином оформлених документів, передбачених гарантією.
Таким чином, спір між сторонами у справі спричинений невиконанням банком (гарантом) його зобов`язань згідно наданою Гарантією.
20.01.2015 позивач повторно скерував відповідачу лист-вимогу №350/129/138/135/пс про виплату грошових коштів у сумі 5 848,00грн., визначених Гарантією. Вказаний лист підписано командиром військової частини НОМЕР_1 Байдак Ю.А.
03.02.2015 відповідач відмовляючи у задоволенні вимог позивача зазначив, що останній не дотримався умов Гарантії щодо надання належним чином оформлених документів, передбачених Гарантією, зокрема, картку зі зразками підпису посадової особи бенефіціара (оригінал), що підписала вимогу (посвідчену нотаріально або у інший законно передбачений спосіб); копії документів, посвідчених бенефіціаром, які підтверджують невиконання принципалом зобов`язань за договором № 149/14 від 27.08.2014.
Відповідно до ст.200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Згідно ч.ч.1-3 ст.563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Частиною 1 статті 565 ЦК України закріплено право гаранта відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Таким чином, зі змісту вищезгаданих Гарантійного листа та правових норм убачається, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що до вимоги №350/129/138/135/пс від 20.01.2015 позивач додав лист Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області щодо підтвердження підпису та печатки уповноваженої особи, та засвідчену копію договору №149/14 від 27.08.2014. Тобто всупереч умов, передбачених Гарантійним листом, позивач не надав відповідачу ні оригіналу картки зі зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, належним чином посвідчену, ані доказів порушення принципалом зобов`язань за договором закупівлі.
Крім того, господарськими судами правомірно враховано у розумінні положень ч.3 ст.35 ГПК України факт відмови з ініціативи саме позивача, а не ТОВ "Росінтек-Україна" від поставки, що встановлено рішенням від 22.06.2015 у справі №910/13704/15, яке вступило в законну силу 07.07.2015. Тобто зобов`язання фактично припинилось за ініціативи позивача до закінчення терміну дії Гарантії, що виключає його прострочення. За необгрунтованістю основного боргу, вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань у силу їх похідної природи, є безпідставними.
Разом із тим, відповідно до Рішення Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ Про віднесення Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ до категорії неплатоспроможних розпочато процедуру виведення ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 по 22.07.2016 включно. Тобто в умовах здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації діяльність банку регламентується спеціальним законодавством, зокрема, Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", положення якого щодо приймання вимог кредиторів, не дотримано.
Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
На підставі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Беручи до уваги викладене та приписи статті 1117 ГПК України, якою встановлені межі перегляду справи в касаційній інстанції, суди обох інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на приписи чинного законодавства.
Доводи за касаційною скаргою не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтями 1115, 1117 ГПК України, тому підстави для зміни або скасування прийнятих у цій справі судових актів відсутні.
Відповідно до п.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (Командування повітряних сил Збройних сил України) залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №910/19785/16 без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Ж.О. Корнілова

Суддя Н.М. Нєсвєтова