ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 917/2091/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Тетіїв Київської області (далі - ФОП ОСОБА_2.),

на рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2017 та

постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2017

зі справи № 917/2091/16

за позовом ФОП ОСОБА_2

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз", м. Кременчук Полтавської області (далі - Товариство),

про стягнення грошових коштів та розірвання договору.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3,

відповідача - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано (з урахуванням подальшої зміни позовних вимог) про:

- стягнення заборгованості за договором на поставку обладнання і виконання монтажних робіт від 31.07.2014 № 16 (далі - Договір № 16): заборгованості за обмуровочні роботи у сумі 206000 грн.; 3% річних "по обмуровочних роботах" у сумі 7 940,88 грн.; "інфляційних втрат по обмуровочних роботах" у сумі 54 984,08 грн.; вартості затрачених на обмуровку матеріалів у сумі 188 501 грн.; 3% річних "по обмуровочних матеріалах" у сумі 4 527,11 грн.; "інфляційних по обмуровочних матеріалах" у сумі 21 990,22 грн.;

- розірвання Договору № 16 у частині виконання ФОП ОСОБА_2 комплексу робіт, а саме "монтаж системы КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение персонала".

Як зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні зі справи:

- відповідно до протоколу судового засідання розгляд справи по суті розпочався 07.02.2017. Позивач у заяві від 23.02.2017 змінив предмет та підставу позову в частині нарахування 3% річних, "інфляційних втрат по обмуровочних роботах та по обмуровочних матеріалах", а також вартості обмуровочних матеріалів, подавши новий розрахунок позовних вимог;

- з урахуванням наведеного суд відмовив позивачу в задоволенні заяви від 23.02.2017 (вх. канцелярії суду № 2674) у частині стягнення: 3% річних "по обмуровочних роботах" у сумі 7 940,88 грн.; "інфляційних втрат по обмуровочних роботах" у сумі 54 984,08 грн.; 3% річних "по обмуровочних матеріалах" у сумі 4527,11 грн.; "інфляційних втрат по обмуровочних матеріалах" у сумі 21990,22 грн.;

- у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 103 206 грн. та вартість затрачених на обмурівку матеріалів у сумі 262 782,84 грн. У заяві від 23.02.2017 позивач пеню до стягнення не заявляє, а вартість затрачених на обмурівку матеріалів просить стягнути в сумі 188501 грн.;

- заява в частині стягнення пені та вартості затрачених на обмурівку матеріалів за своїм змістом фактично є заявою про зменшення позовних вимог;

- судом відхилено клопотання Товариства про призначення експертизи товарно-транспортних накладних (на предмет справжності, оригінальності відтисків печаток), оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зазначені в клопотання "сумніви" ґрунтуються лише на припущеннях відповідача та вочевидь спрямовані на затягування судового процесу.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.03.2017 (суддя Гетя Н.Г.):

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Товариства на користь ФОП ОСОБА_2 206 000 грн. заборгованості за обмуровочні роботи, а також витрати зі стягнення судового збору в сумах 3 586,28 грн. і 1 378 грн.;

- Договір №16 розірвано в частині виконання ФОП ОСОБА_2 комплексу робіт, а саме: "монтаж системы КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала";

- у частині стягнення суми 188501 грн. - вартості затрачених на обмуровку матеріалів позов залишено без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 (колегія суддів у складі: Пелипенко Н.М. - головуючий, Барбашова С.В. і Істоміна О.А.):

- апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення;

- апеляційну скаргу відповідача задоволено;

- згадане рішення місцевого господарського суду від 16.03.2017 скасовано;

- прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ФОП ОСОБА_2 просить: скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2017 у частині незадоволення позовних вимог про стягнення: неустойки за прострочення оплати за роботи по обмуровці котла в сумі 103206 грн.; 3% річних "по обмуровочних роботах" у сумі 7940,88 грн.; "інфляційних по обмуровочних роботах" у сумі 54984,08 грн.; вартості затрачених на обмуровку матеріалів у сумі 188501 грн.; 3% річних "по обмуровочних матеріалах" у сумі 4527,11 грн.; "інфляційних по обмуровочних матеріалах" у сумі 21990,22 грн.; судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 4993,55 грн.; скасувати постанову апеляційної інстанції від 06.06.2017 з даної справи; прийняти нове рішення, яким: залишити рішення місцевого господарського суду від 16.03.2017 з цієї справи в силі у частині стягнення на користь позивача: заборгованості за обмуровочні роботи в сумі 206000 грн.; витрат зі сплати судового збору за подання позову майнового характеру в сумі 3586,28 грн.; немайнового характеру в сумі 1378 грн.; задоволення позовних вимог про розірвання Договору № 16 у частині виконання ФОП ОСОБА_2 комплексу робіт - "монтаж системы КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала"; додатково стягнути з Товариства на користь ФОП ОСОБА_2: неустойку за прострочення оплати за роботи по обмуровці котла в сумі 103206 грн.; 3% річних "по обмуровочних роботах" у сумі 7940,88 грн.; "інфляційні по обмуровочних роботах" у сумі 54984,08 грн.; вартість затрачених на обмуровку матеріалів у сумі 4527,11 грн.; "інфляційні по обмуровочних матеріалах" у сумі 22990,22 грн.; судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 4993,55 грн.; судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 10953,80 грн.; судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 11949,40 грн. Скаргу мотивовано порушенням місцевим та апеляційним господарськими судами у розгляді справи норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та неповною і неналежною оцінкою попередніми судовими інстанціями доводів позивача.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Суд першої інстанції у розгляді справи по суті виходив, зокрема, з таких обставин та висновків.

ФОП ОСОБА_2 і Товариством було укладено Договір № 16, за умовами якого:

- ФОП ОСОБА_2 (виконавець) зобов'язувався у строки, передбачені Договором № 16, специфікацією, графіком виконання робіт, виготовити, передати у власність (поставити) товар, вказаний у специфікації (додаток № 1), виконати комплекс робіт (далі - роботи), відповідно до строків, вказаних у цьому договорі, а Товариство (замовник) зобов'язувалося прийняти та оплатити виготовлений товар, поставлений товар, а також виконані роботи виконавцю на умовах даного договору (пункт1.1);

- ціна, найменування, вартість, кількість товару вказано в додатках №№1,2, а також у накладній (пункт 1.2);

- на умовах та в порядку цього договору виконавець зобов'язувався власними силами, із застосуванням власного матеріалу, техніки, інструментів виконати комплекс робіт за завданням замовника вартістю 228810 грн. (пункт 1.4);

- строк поставки обладнання складає 45 робочих днів з моменту проведення першої передоплати замовником/генпідрядником відповідно до пункту 2.2 Договору № 16 (пункт 1.5);

- строк виконання монтажних, налагоджувальних, пуско- налагоджувальних робіт складає 45 робочих днів з дня моменту фактичної поставки обладнання на об'єкт (пункт 1.6);

- замовник зобов'язаний повідомити виконавця за 15 днів про завершення тепломеханічної частини монтажу та про виконання ним гідравлічного опробування котла економайзера, після завершення яких виконавець може почати виконувати обов'язки за цим договором (пункт 1.7);

- загальна вартість цього договору становить 3 542 259,56 грн., яка складається з вартості обладнання в сумі 3 313 449,56грн., у т.ч. ПДВ, та вартості виконаних робіт у сумі 228 810 грн., у т.ч. ПДВ (пункт 2.1 Договору № 16 та додаток № 1 до нього);

- оплата вартості товару проводиться замовником у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Оплата за цим Договором здійснюється в такому порядку: передоплата в розмірі 40% від вартості товару в строк 5 банківських днів з моменту підписання договору, виставлення рахунка; проміжний платіж 40% від вартості товару в строк 15 банківських днів з моменту попередньої оплати; наступний платіж 10% від вартості обладнання в строк 5 банківських днів з моменту поставки товару на об'єкт замовника; остаточний платіж 10% від вартості товару проводиться по закінченню 1 календарного місяця з моменту введення в експлуатацію результатів виконаних робіт у строк 5 банківських днів з моменту виставлення рахунка (пункт 1.7);

- оплата вартості виконаних робіт проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця в такому порядку: передоплата 50% від вартості робіт по договору в термін 5 банківських днів з моменту прийняття площадки для виконання робіт, вказаних в пункті 1.4 цього договору, після виставлення рахунка; кінцевий розрахунок в розмірі 50% від вартості робіт замовник проводить протягом 5 банківських днів по факту виконання робіт, відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт, підписаного сторонами. Взаєморозрахунок за даним договором між сторонами проводиться за фактично виконані послуги (виготовлення, поставка, монтаж, пуско-налагоджувальні роботи і т.д.) шляхом перерахування замовником на розрахунковий рахунок виконавця грошових коштів у сумі відповідно до пункту 2.1 цього договору та відрахуванням вартості генпідрядних послуг у розмірі 5% від загальної суми договору (пункт 2.4);

- виконавець поставляє товар на об'єкт замовника за адресою: м. Тетіїв, Київська обл., вул. Карла Маркса, 183. Умови Інкотермс 2010 р. DDP (тобто продавець надає в розпорядження покупцеві товар у визначеному місці, яким є зазначена адреса; пункт 3.1);

- даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів печатками та діє до повного його виконання; одностороннє розірвання договору не допускається, крім випадків, встановлених договором або законодавством (пункти 10.1, 10.4).

Позовні вимоги обґрунтовано таким. ФОП ОСОБА_2 виконав монтажні роботи - обмуровочні роботи котла відповідно до пункту 1.4 Договору № 16 у повному обсязі, на суму 206 000 грн. Акт виконаних робіт від 07.09.2015 ним було направлено на адресу Товариства. Проте Товариство відмовляється його підписувати та оплачувати виконані роботи, посилаючись на те, що його не влаштовує форма направленого акта виконаних робіт, оскільки він складений не за формою кб-2в, а також роботи з обмуровування котла позивачем виконані частково, і не з власного матеріалу, а з матеріалу Товариства, який Товариство змушене було передати з тим, щоб мінімізувати збитки від зриву строків поставки та наладки обладнання

08.10.2015 ФОП ОСОБА_2 направив Товариству листа, в якому зазначив, що наказ Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554, яким затверджено форму акта кб-2в та довідку форми кб-3, втратив чинність, а також заперечив надання замовником будь-яких матеріалів по обмуровці котла.

У зв'язку з проведенням розрахунку понесених витрат на закупівлю, доставку та вивантаженням матеріалів ФОП ОСОБА_2 виставив Товариству рахунок від 29.02.2016 № 3 із зазначенням вартості матеріалів і рахунка, на який необхідно перерахувати кошти.

Крім того, 01.03.2016 ФОП ОСОБА_2 надіслав на адресу Товариства повідомлення щодо розірвання Договору № 16 у частині виконання робіт, рахунок на оплату задіяних матеріалів при обмуровці котла та рахунок за обмуровочні роботи.

Оскільки замовником роботи не оплачені, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Товариством було подано до суду позов про стягнення з ФОП ОСОБА_2 951451,51 грн., у т.ч. 381386,05 грн. основної заборгованості та 570065,47 грн. неустойки за період з 21.10.2014 по 20.04.2015. В обґрунтування цих вимог Товариство посилалося на те що ФОП ОСОБА_2 порушено зобов'язання за Договором № 16 у частині поставки обладнання у встановлений цим договором строк.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.12.2015 зі справи № 9114675/15: позов задоволено частково; з ФОП ОСОБА_2 стягнуто суму боргу 381386,05 грн. - за непоставлений товар та з урахуванням вирахування вартості послуг генпідрядних послуг у розмірі 5% від загальної вартості договору та частково - пеню в сумі 20823 грн.; в частині стягнення пені в сумі 549242,47 грн. у позові відмовлено.

30.03.2016 Київський апеляційний господарський суд прийняв у згаданій справі нове рішення - про відмову в позові, - з посиланням на приписи статей 11, 179, 530, 613, 615, 627, 628, 629, 712, 837 Цивільного кодексу України, умови Договору № 16, визначені сторонами, зокрема, в пункті 1.7 цього договору - про обов'язок саме замовника (позивача) перед виконанням виконавцем (відповідачем) обумовлених цією угодою робіт (реконструкція котла) повідомити останнього за 15 днів про завершення тепломеханічної частини монтажу і про виконання ним гідравлічного опробування котла економайзера, тільки після завершення яких виконавець міг почати виконувати свої зобов'язання за цим договором, та, з урахуванням поданих у справі доказів, встановивши, що вказані умови Договору № 16 не були виконані самим позивачем, що, у свою чергу, свідчить про те, що строк виконання зобов'язання за цим договором у відповідача не настав.

Відповідна постанова апеляційної інстанції 07.06.2016 залишена без змін Вищим господарським судом України.

Відносини сторін за своїм правовим змістом підпадають під ознаки змішаного договору, який містить елементи договору підряду і договору поставки.

На виконання пункту 1.4 Договору № 16 ФОП ОСОБА_2 виконав обмуровочні роботи котла на загальну суму 206000 грн. Ним подано суду докази на підтвердження того, що при обмуровці котла він використовував свої матеріали, техніку та інструменти, всього матеріалів на суму 262782,84 грн.

Відповідно до пункту 5.1 Договору № 16 ФОП ОСОБА_2 складено й направлено на адресу Товариства вимогу про оплату з доданням акта виконаних робіт.

Згідно з пунктом 2.4 того ж договору замовник зобов'язаний був здійснити передоплату в розмірі 50% вартості робіт по договору з моменту приймання площадки для виконання робіт та провести повний розрахунок за виконані роботи у 5-денний термін по факту виконаних робіт, відповідно до підписаного сторонами акта виконаних робіт.

У своїй відповіді Товариство зазначило, що акт не відповідає формі кб-2в та просило підписати накладну, за якою ФОП ОСОБА_2 отримав від замовника матеріали на обмуровку котла.

За змістом статті 853 Цивільного кодексу України та матеріалів справи замовник прийняв роботи і погодився з їх вартістю.

Відповідно до постанов суду зі справи № 911/4675/15 та листа Товариства від 28.08.2015 № 2862 перераховані згідно з платіжними дорученнями від 14.08.2014 № 2137, від 18.08.2014 № 2158 та від 23.09.2014 № 2678 кошти в сумі 2518221,58 грн. є вартістю обладнання, а не оплатою за виконані роботи. Крім того, відповідно до листування між сторонами Товариство відмовляється від прийняття частини складових обладнання згідно з умовами Договору № 16, а ФОП ОСОБА_2 намагається довести готовність обладнання до поставки. 28.08.2015 Товариство звернулося до ФОП ОСОБА_2 з листом № 2862, в якому на підставі статей 612, 665, 672 Цивільного кодексу України у зв'язку з втратою інтересу до поставки обладнання та тривалою прострочкою у поставці повідомило про відмову від прийняття у майбутньому частини складових обладнання згідно з умовами Договору № 16, а саме позиція № 6 специфікації - вартістю 251325,96 грн.; позиція № 8 специфікації - вартістю 792750 грн., та повідомило про розірвання Договору № 16 у цій частині. З урахуванням наведеного ФОП ОСОБА_2 просив повернути раніше сплачені кошти за непоставлений товар загальною вартістю 1044075,96 грн.

З огляду на викладене та з урахуванням статті 35 ГПК України позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 206000 грн. за обмуровочні роботи.

Що ж до стягнення вартості матеріалів на обмуровку котла, то з огляду на наявні у справі докази суд позбавлено можливості встановити, чи підтверджується заявлений до стягнення розмір вартості затрачених на обмурівку котла матеріалів, а, отже й перевірити обґрунтованість позовних вимог у цій частині; тому позов у частині вимог про стягнення вартості згаданих матеріалів залишається судом без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

ФОП ОСОБА_2 доведено та Товариством не спростовано неналежне виконання останнім договірних зобов'язань у зв'язку з непідписанням акта виконаних робіт, непроведенням розрахунку за виконані роботи, а також невиконанням пункту 2.4 Договору № 16 щодо проведення передплати за роботи. Відповідні порушення є істотними та такими, що тягнуть за собою задоволення позовних вимог про розірвання Договору № 16 у частині виконання ФОП ОСОБА_2 комплексу робіт.

Судом апеляційної інстанції додатково з'ясовано та зазначено таке.

Товариство, не підписавши надісланого йому ФОП ОСОБА_2 акта виконаних робіт від 07.09.2015, направило йому листа-повідомлення від 02.10.2015 № 3420, в якому зазначило, що: для погодження вартості виконаних робіт з обмуровки котла ФОП ОСОБА_2 слід направити Товариству документи, що підтверджують здійснення зазначеної роботи силами його фахівців, а також акт форми кб-2в приймання виконаних робіт і довідку форми кб-3 "про вартість виконаних підрядних робіт і витрати", та лише після отримання зазначених документів можливо буде розглянути обґрунтованість вимог щодо оплати робіт; роботи з обмуровки котла ФОП ОСОБА_2 виконані з матеріалу Товариства; матеріали замовником передано без дотримання умов договору з метою мінімізування збитків від зриву строків поставки та наладки обладнання.

З наведеного, на думку апеляційного господарського суду, вбачається, що відповідно до частини першої статті 853 Цивільного кодексу України Товариство виявило недоліки робіт та заявило про них шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт, у зв'язку з чим саме на ФОП ОСОБА_2 як на підрядника покладається обов'язок доведення обсягів виконаних ним робіт та обґрунтування вартості таких робіт в акті від 07.09.2015.

Згідно з пунктом 1.4 Договору № 16 вартість робіт, що підлягали виконанню, складала 228810 грн. А в акті виконаних робіт від 07.09.2015 зазначено, що ФОП ОСОБА_2 виконав обмуроврочні роботи котла ДЕ 6,5/14 на суму 206000 грн., що не відповідає умовам пункту 1.4. Договору № 16.

В акті від 07.09.2015 не наведено обсягу виконаних робіт, їх вартості, кошторису та обґрунтованих пояснень щодо невідповідності об'єму виконаних робіт обсягам та вартості, визначеним у пункті 1.4 зазначеного договору; крім того, ФОП ОСОБА_2 не надано обґрунтованого розрахунку вартості виконаних робіт.

В "уточненій позовній заяві" ФОП ОСОБА_2 зазначено вартість обмуровочних робіт котла в сумі 206000 грн., а в доданому до рахунка локальному кошторисі вартість робіт зазначена 319984,77 грн., при цьому різниця в сумах позивачем не обґрунтована. Письмових доказів на підтвердження проведення таких робіт, а також використання енергетичних та механічних ресурсів позивачем не надано. Ним жодним чином не аргументовано різницю між вартістю виконання робіт і вартістю, визначеною в пункті 1.4. Договору №16. Рахунок обмуровочних робіт котла не містить обсягів виконаних робіт та їх вартості відповідно до локального кошторису.

Товариство письмово повідомило ФОП ОСОБА_2 про те, що для погодження вартості виконаних робіт з обмуровки йому (ФОП ОСОБА_2.) слід направити документи, що підтверджують здійснення такої обмуровки, та довідку про вартість виконаних підрядних робіт. Але ФОП ОСОБА_2 обґрунтованого розрахунку виконаних робіт та їх вартості відповідно до пункту 1.4 Договору № 16 Товариству не направив.

Акт виконаних робіт від 07.09.2015 на суму 206000 грн. не є належним доказом виконання позивачем комплексу робіт, визначених у пункті 1.4 Договору № 16, оскільки в ньому (акті) не зазначено обсягу й вартості таких робіт.

На думку ФОП ОСОБА_2, доказом виконання обмуровочних робіт на суму 206000 грн. є ТТН від 29.06.2015 № 18, акт списання матеріалів від 29.06.2015, ТТН від 01.07.2015 № 19, ТТН від 05.08.2015 № 24, акт списання матеріалів від 05.08.2015. Але вказані документи, на думку апеляційної інстанції, також не обґрунтовують вартості виконаних робіт на зазначену суму, оскільки: в них відсутнє посилання на Договір № 16; вони свідчать тільки про перевезення будівельних матеріалів та списання будівельних матеріалів на підприємстві ФОП ОСОБА_2, що не може бути доказом виконання комплексу робіт, визначених у пункті 1.4 Договору № 16, із зазначенням їх обсягу та вартості у частині обмуровки котла.

Таким чином, слід відмовити в позові в частині стягнення заборгованості за обмуровочні роботи на суму 206000 грн.

Стосовно вимог про стягнення суми 188501 грн. вартості затрачених на обмуровку матеріалів апеляційною інстанцією зазначено таке.

Доказами вартості цих матеріалів ФОП ОСОБА_2 зазначив рахунок-фактуру від 29.02.2016 № 3 на суму 262782,84 грн., а також копії податкових накладних, видаткових накладних, виписок банку, товарно-транспортних накладних. Але вказані документи не містять даних про те, що матеріали придбавалися саме на обмуровку котла для Товариства за Договором № 16. У поданому позивачем до "уточненої позовної заяви" розрахунку суми позову вартість матеріалів на обмуровку котла включена до "позадоговірних відносин" та становить 188501 грн. Ця вартість визначається у вказаній заяві за товарно-транспортними накладними від 05.08.2015 № 24, від 29.06.2015 № 18, від 01.07.2015 № 19, податковою накладною від 01.04.2014 № 1, видатковою накладною від 03.04.2014 № ВП-0000028, випискою банку від 02.04.2014, видатковою накладною від 14.04.2014 № 1. Але зазначені документи не містять посилання на поставку матеріалів саме за Договором № 16, а деякі з них складені до укладення цього договору (до 31.07.2014); інших доказів вартості затрачених на обмурівку матеріалів позивачем суду не подано.

Щодо позовної вимоги про розірвання Договору № 16 у частині виконання ФОП ОСОБА_2 певного комплексу робіт судом апеляційної інстанції вказано про таке.

Відповідно до пункту 10.4 Договору № 16 одностороннє розірвання цього договору не допускається, крім випадків, передбачених договором чи законодавством.

З наявного у матеріалах справи листування сторін вбачається, що Товариство відмовлялося від прийняття частини складових обладнання згідно з умовами Договору № 16, ФОП ОСОБА_2 намагався довести готовність обладнання до поставки.

28.08.2015 Товариство письмово звернулося до ФОП ОСОБА_2 з повідомленням про те, що у зв'язку з втратою інтересу до поставки обладнання воно відмовляється від прийняття в майбутньому частини складових обладнання за Договором № 16, а саме - в частині позиції № 6 специфікації вартістю 792750 грн. та про розірвання даного договору в цій частині.

А 07.09.2015 ФОП ОСОБА_2, своєю чергою, письмово повідомив Товариство про свою згоду з розірванням Договору № 16 "по причині втрати інтересу до співробітництва".

Тому, як вважає апеляційний господарський суд, Товариство і ФОП ОСОБА_2 згідно з частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України дійшли згоди про розірвання Договору № 16, і відтак позовні вимоги щодо розірвання цього договору в частині виконання комплексу робіт ("монтаж системи КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала") є необґрунтованими.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заявлених у ній позовних вимог.

Відповідно до положень ГПК України:

- судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи (частина перша статті 47);

- господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності (частина перша статті 43);

- у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього (частина 1 статті 101).

Постанова апеляційної інстанції, прийнята в даній справі, цим вимогам не відповідає.

Так, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 853 Цивільного кодексу України відповідач (Товариство) виявив недоліки робіт та заявив про них шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт.

Дійсно, згідно із зазначеною нормою Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Проте апеляційний господарський суд, наводячи в оскаржуваній постанові зміст відповідного повідомлення Товариства про зазначену відмову, не перевірив належним чином умотивованості (обґрунтованості) останньої, зокрема: чи передбачалися законом або укладеним сторонами договором обов'язки ФОП ОСОБА_2 щодо направлення Товариству тих документів, про які йшлося у відповідній відмові, в тому числі на підтвердження здійснення обмуровки котла силами його (ФОП ОСОБА_2.) фахівців та акта форми кб-2в і довідки форми кб-3, а також документів на підтвердження виконання відповідних робіт саме з матеріалу ФОП ОСОБА_2, - тобто чи було неподання останнім усіх вказаних документів або деяких з них відступом його від умов договору або іншим недоліком у розумінні частини першої статті 853 Цивільного кодексу України.

До того ж поза увагою суду залишилося посилання скаржника (ФОП ОСОБА_2.) на те, що відповідно до Договору № 16 за наявності претензій до виконаних робіт замовник (Товариство) мав у триденний термін після отримання акта виконаних робіт або підписати акт, або направити перелік претензій по роботі, а, не направивши таких претензій, замовник фактично прийняв роботи та погодився з їх вартістю.

Жодних обставин, пов'язаних з перевіркою обґрунтованості згаданої відмови та відповідних доводів позивача (з посиланням останнього на пункт 5.2 Договору № 16), апеляційним господарським судом не встановлено й не наведено.

Апеляційним господарським судом зазначено, що в акті приймання робіт від 07.09.2015 "не наведено обсягу виконаних робіт, їх вартості, кошторису та обґрунтованих пояснень щодо невідповідності об'єму виконаних робіт обсягам та вартості, визначеним у п. 1.4 Договору" (Договору № 16). При цьому названим судом не з'ясовано наявності у позивача визначеного законом або договором обов'язку щодо наведення саме в згаданому акті відповідних даних (відомостей).

Суд апеляційної інстанції не прийняв доводи позивача стосовно стягнення вартості матеріалів на обмуровку котла, які (доводи) обґрунтовані посиланням на, зокрема, ТТН від 05.08.2015 № 24, від 19.06.2015 № 18 та від 01.07.2015 № 19. При цьому названий суд виходив з того, що відповідні документи не містять посилання на Договір № 16 і свідчать "тільки про перевезення будівельних матеріалів". Такий висновок суду також є передчасним, оскільки не ґрунтується на належному з'ясуванні обставин справи. Так, судом не з'ясовано, чи передбачалося законом, іншими обов'язковими для сторін правилами або договором неодмінне посилання в цих документах на відповідний договір і, якщо передбачалося, то чи позбавляло недотримання такого правила зазначені документи доказової сили. До того ж поза увагою суду залишилася оцінка доводів позивача (і пов'язаних з ними обставин) про те, що ТТН свідчили не лише "про перевезення", а й про прийняття зазначених у них матеріалів Товариством, оскільки містили підписи представників обох сторін.

Так саме передчасним слід вважати й висновок апеляційного господарського суду про розірвання Договору № 16 "за згодою сторін". Адже обома попередніми судовими інстанціями з'ясовано й відображено в рішеннях зі справи, що пропозиція Товариства стосовно розірвання Договору № 16 стосувалася не всього зазначеного договору в цілому, а лише його частини (по позиціях № 6 і № 8 специфікації). Обставин, які свідчили б про розірвання Договору № 16 в інших його частинах "за згодою сторін", попередніми судовими інстанціями не встановлено; це стосується й тієї частини даного договору, з приводу якої, зокрема, виник спір у цій справі (виконання комплексу робіт - "монтаж системи КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала").

Судом апеляційної інстанції, крім того, не перевірено та не оцінено обґрунтованість доводів ФОП ОСОБА_2, пов'язаних з його незгодою з рішенням суду першої інстанції в частині, яка стосується зміни предмета та підстави позову зі справи (тоді як, на думку скаржника, йдеться лише про зменшення розміру позовних вимог).

Не встановивши, таким чином, обставин, що входили до предмета доказування в даній справі та не здійснивши належної оцінки доводів позивача, які могли б вплинути на результат розгляду справи, суд апеляційної інстанції припустився неправильного застосування наведених положень статей 47 і 43 ГПК України. Тому у Вищого господарського суду України відсутні й підстави для висновку про правильність застосування апеляційною інстанцією норм матеріального права, в тому числі Цивільного кодексу України.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, відповідно до пункту 3 статті 1119 та частини першої статті 11110 ГПК України оскаржувана постанова підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін і поданим ними, а за необхідності й додатково одержаним доказам належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Водночас Вищим господарським судом України не приймаються посилання скаржника на нібито неправомірне прийняття апеляційним господарським судом апеляційної скарги з даної справи. Помилкове зазначення в апеляційній скарзі найменування суду, до якого вона подається, та недодання до одержаної іншою стороною копії такої скарги копії доказу сплати судового збору не визначається процесуальним законом як підстава для відмови у прийнятті апеляційної скарги або її повернення судом "для усунення недоліків".

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 зі справи № 917/2091/16 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Студенець