ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.2017 Справа № 905/1670/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м. Київ (в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпро)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», м. Селидове Донецької області

про стягнення 49 860,00 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 за дов.;

відповідача: не зявився.

Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» 49 860,00 грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 53261418 масу вантажу за відправкою Ясинувата Донецької залізниці Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці, вагон № 60441284.

Позивачем через канцелярію суду 13.09.2017р. до початку розгляду справи по суті подана заява, якою залізниця просить внести корективи до позовної заяви і вважати вірною первинну залізничну накладну № 49640725. Тобто, позивач наполягає на стягненні з відповідача штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 49640725 масу вантажу за відправкою Нижньокринка Донецької залізниці Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці, вагон № 60441284 (на станцію призначення спірний вагон прибув за досильною накладною станції Ясинувата Донецької залізниці № 53261418, а надлишок вантажу прибув за досильною накладною станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці № 46814455).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на дані залізничної накладної, комерційного акта, а також ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Відповідач, не заперечуючи факту невірного зазначення маси вантажу за спірним перевезенням, спочатку відзивом заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до однієї провізної плати.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на те, що допущене ним порушення не призвело до порушення безпеки руху залізничного транспорту, позивачем не понесено додаткових витрат та не було завдано ніяких збитків залізниці.

Окрім того відповідач зауважив, що підприємство:

- знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що суттєво позначилось на роботі і платоспроможності шахт, на яких добувається вугілля;

- є збитковим, що підтверджується звітом про фінансові результати роботи за 1 квартал 2017 року.

25.09.2017р. від відповідача на електронну адресу суду надійшли документи (додаткові пояснення до відзиву, заява про застосування строку позовної давності і копія залізничної накладної).

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Усі процесуальні документи, які надаються до суду електронною поштою повинні бути скріпленні електронним цифровим підписом, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»,

Електронні документи, надіслані позивачем на електронну адресу суду не відповідають вимогам вказаних норм закону, а тому, не підлягають оцінюванню судом в порядку Господарського процесуального законодавства України,

Через канцелярію суду відповідачем надані додаткові пояснення до відзиву, в яких зокрема, зазначено наступне:

- позивач у позові з урахуванням його виправлення, просить стягнути з відповідача штраф за неправильно зазначену у основній залізничній накладній масу вантажу, у той час, як комерційний акт складено на відправку саме за досильною накладною;

- право позивача на зміну підстави або предмету позову могло бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Також відповідачем з посиланням на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом до відзиву додана заява про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, встановленого ч.5 ст.315 Господарського кодексу України, ст.137 Статуту залізниць України.

Позивач наполягає на тому, що строк позовної давності залізницею не пропущено, оскільки подією є виявлення факту неправильного зазначення даних у залізничній накладній.

Відповідач вважає, що подією, що стала підставою для подання позову, є неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

21.07.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» (вантажовідправник) на адресу ПАТ «Центренерго Трипільська ТЕС» (вантажоодержувач) у напіввагоні № 60441284 за залізничною накладною на групу вагонів № 49640725 (усього 4 вагони) зі станції Нижньокринка Донецької залізниці на станцію Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці, відвантажило вугілля кам'яне.

За накладною вага нетто у спірному вагоні 70 000кг, брутто - не зазначено, тари 24 000кг. В накладній також зазначено, що «для розрівнювання та і ущільнення застосовується устаткування статичної дії каток-ущільнювач».

При проходження спірного вагону станції Ясинувата Донецької залізниці він був відчеплений від групи вагонів. Причини відчеплення не відомі.

16.01.2017р., тобто майже через півроку після відправлення, спірний вагон з вантажем начальником станції Ясинувата Донецької залізниці був відправлений за призначенням за досильною накладною № 53261418 з зазначенням ваги нетто у вагоні і тари (вагону), які були вказані у основній накладній - № 53261418.

При проходженні зазначеного вагону з вантажем станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (попутна станція) було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу, у звязку з чим вагон був відчеплений для його переважування, про що був складений акт загальної форми №0246Т від 21.01.2017р.

При контрольному переважуванні вагону з вантажем на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на справних 150-тонних електронно-тензометричних вагах станції, повірених 13.01.2017р., виявилось: вага брутто 99 000кг, вага тари (з документа) 24 000кг, вага нетто 75 000кг, що більше проти даних залізничної накладної та вантажопідйомності вагону на 5 000кг.

Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом №450003/43 від 21.01.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: заступником начальника станції, приймальником потягів, прийомоздавальником.

В комерційному акті також зазначено, що:

- первинна відправка № 49640725 від 21.07.2016р. станції Нижньокринка Донецької залізниці;

- у вагоні «навантаження вантажу рівномірне на рівні бортів, із застосуванням карта, без поглиблень; … вантаж вкрито снігом, маркування не проглядається».

Після зважування надлишок вантажу 5 000кг був перевантажений у вагон №67872226. Цей вагон був надісланий на станцію призначення за досилочною накладною № 46814455. Спірний вагон був відправлений за накладною № 53261418.

По прибутті на станцію призначення спірного вагону і вагону з надлишком вантажу працівниками залізниці була здійснена перевірка маси у обох вагонах і в комерційному акті зроблена відмітка про те, що «під час перевірки вантажу різниці проти цього акта (даних комерційного акту) не виявлено».

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі 49 860,00 грн. із розрахунку: 9 972,00грн. (тариф) х 5.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), вантажовідправник (у даному випадку відповідач) при заповненні перевізних документів повинен був зазначити масу вантажу;

· відповідно до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній;

· ч.2 ст.24 Статуту залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній;

· згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту);

· ст.129 Статуту залізниць України встановлено: "Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць". Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а");

· пунктом 10 Правил складання актів передбачено: "Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці";

· відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%;

· норма надлишку за спірним перевезенням становить 140,0кг, що менше виявленого надлишку 5 000кг.

· за зазначеним перевезенням провізна плата становить 9 972,00грн., у зв'язку з чим на виконання вказаних норм сума штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу складає 49 860,00 грн. із розрахунку: 9 972,00грн. (тариф) х 5.,

господарський суд вважає, що позов є обґрунтованим, але задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернувся до суду після спливу позовної давності.

Заява відповідача про застосування позовної давності судом задовольняється з огляду на таке:

· ст.257 Цивільного кодексу України (ЦК) загальна позовна давність встановлена тривалістю у 3 роки;

· згідно з ч.1 ст.258 ЦК для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною;

· до вимог перевізника до вантажовідправників та вантажоодержувачів, що випливають з перевезення вантажу, Цивільним кодексом України і Господарським кодексом України (ГК) встановлено 2 різні строки спеціальної позовної давності: п.6 ч.2 ст.258 ЦК - в один рік, ч.5 ст.315 ГК шестимісячний строк, що є колізією законів;

· відповідно до ч.2 ст.4 ЦК Цивільний кодекс України є основним актом цивільного законодавства, тобто є загальним нормативним актом;

· ч.2 ст.9 ЦК передбачено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання;

· господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між субєктами господарювання, регулюються Господарським кодексом України (ст.1 ГК), який відносно Цивільного кодексу України є спеціальним нормативним актом;

· за загальним правилом у разі протиріччя між загальним і спеціальним нормативним актом перевага надається спеціальному акту, і як наслідок до спірних правовідносин застосовується позовна давність тривалістю у 6 місяців, встановлена ч.5 ст.315 ГК;

· Господарським кодексом України не визначено початок перебігу позовної давності, у той час, як п.3 ст.925 ЦК передбачено: до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, застосовується позовна давність ... з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів);

· згідно п.б ч.2 ст.137 Статуту залізниця може звернутись з позовом до суду про стягнення штрафу за неправильно зазначені у залізничній накладній відомості з дня настання події, що стала підставою для подання позову;

· подією, що стала підставою для подання позову, є неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що мало місце 21.07.2016р. або раніш;

· згідно вхідного штампу на позовній заяві позивач звернувся до суду з позовом 19.07.2017р. (вона здана до суду нарочним), тобто майже через 1 рік після того, як у нього виникло право на позов (21.07.2016р. заповнення і приймання вантажу за спірною відправкою на станції відправлення).

До спірних правовідносин не може застосовуватись 6-ти місячний строк позовної давності, встановлений ст.137 Статуту залізниць України, з огляду на таке. Статут залізниць України, ст.137 якого встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів можуть бути подані у 6-ти місячний термін, не є законом (є підзаконним нормативним актом), а тому з 1.01.04р. самостійно не може застосовуватись щодо строку позовної давності до спірних правовідносин. Зазначення у ч.3 ст.26 Закону України Про залізничний транспорт, що порядок і терміни предявлення позовів визначається Статутом залізниць відповідно до чинного законодавства не є підставою для застосування ст.137 Статуту щодо тривалості позовної давності, незважаючи на те, що вона (тривалість) відповідає ч.5 ст.315 ГК, оскільки спеціальна позовна давність має встановлюватися законом, а не підзаконним нормативним актом, яким є Статут залізниць України.

Частина 3 ст.925 Цивільного кодексу України, якою визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік, до спірних правовідносин не може бути застосована, оскільки:

- Господарський кодекс є спеціальним нормативним актом по відношенню до Цивільного кодексу, а Цивільний кодекс загальним по відношенню до Господарського;

- за умови розбіжності між загальними i спеціальними правовими нормами перевага надається спеціальним;

- ч.2 ст.9 Цивільного кодексу України передбачено, що законом, яким є Господарський кодекс, можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Твердження залізниці про те, що подією, яка стала підставою для подання позову, є прибуття вантажу на станцію Нижньодніпровськ-Вузол, переважування і складення комерційного акту (21.01.2017р.), коли вона довідалась про неправильність відомостей, зазначених у накладній, судом до уваги не прийняте, оскільки воно не відповідає законодавству. Подією, що стала підставою для подання позову, є саме неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній, у даному випадку маси вантажу (ст.122 Статуту залізниць України), а не виявлення і закріплення (складення комерційного акту) факту неправильного зазначення даних у залізничній накладній.

До того Донецька залізниця, яка прийняла вантаж до перевезення, так само як і Придніпровська, яка здійснювала перевезення, є перевізниками і кожна з цих залізниць мала можливість виявити неправильність відомостей щодо маси вантажу у накладній (вантаж перевозився у відкритому рухомому складі) і самостійно як юридичні особи, не припинені до цього часу або від імені ПАТ «Українська залізниця» як філії заявити відповідний позов.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу судом не задоволено, так як:

· відповідач не довів винятковість випадку;

· зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу є правом, а не обовязком суду і суд не вважає за потрібним у даному випадку скористатись цим правом;

· розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має;

· ст.122 Статуту залізниць України не повязує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника;

· сертифікат Торгово-промислової палати України на підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, так само як і документи на підтвердження свого майнового стану, за виключенням копії звіту про фінансові результати за 1-е півріччя 2017 року (форма 2), відповідач суду не надав.

Також суд констатує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обовязком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобовязанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

Твердження відповідача про те, що комерційний акт складено на відправку саме за досильною накладною, є безпідставним і судом до уваги не взяте, оскільки в комерційному акті зазначено, що на станцію Нижньодніпровськ-Вузол спірний вагон прибув накладною № 53261418, а первинна відправка є № 49640725 від 21.07.2016р. станції Нижньокринка Донецької залізниці.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.1, ч.5 ст.315 Господарського кодексу України, ч.2 ст.9, ст.253, ч.ч.3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122, 137 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів і керуючись ст.ст.49, 82 84, 85Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» про стягнення 49 860,00 грн. штрафу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 02.10.2017р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.