номер провадження справи 5/111/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 Справа № 908/1871/17

За позовом: Комунального підприємства Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 100)

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 175)

про стягнення суми заборгованості

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 9 від 18.10.2017р.

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

18.09.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області до Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат про стягнення заборгованості за договором № 14 від 21.04.2003р. про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод у розмірі 116 825,20 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2017 р. здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 18.09.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/1871/17, справі присвоєно номер провадження 5/111/17, розгляд якої призначено на 19.10.2017. У судовому засіданні 19.10.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням представника позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

У судовому засіданні 19.10.2017р. представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві з урахуванням заяви від 19.10.2017р. про зменшення розміру позовних вимог в якій зазначає, що у звязку з добровільним погашенням відповідачем основної заборгованості у розмірі 114 513,31 грн., Комунальне підприємство Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. пеню у розмірі 1 592,79 грн., інфляційні втрати в сумі 123,80 грн. та 3 % річних в сумі 191,13 грн., а також повернути надмірно сплачений судовий збір.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси

Розглянувши заяву Комунального підприємства Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.10.2017р. про зменшення розміру позовних вимог, суд приймає її до розгляду, оскільки вона подана у відповідності до ст. 22 ГПК України, та розглядає справу про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат на користь Комунального підприємства Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області пені від суми прострочених платежів по Договору № 14 від 21.04.2003р. про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод у розмірі 1 592,79 грн., інфляційні втрати в сумі 123,80 грн. та 3 % річних в сумі 191,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача надано наступні пояснення: 21.04.2003р. між Мелітопольським державним комунальним підприємством «Водоканал», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області та Відкритим акціонерним товариством «Мелітопольський мясокомбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мелітопольський мясокомбінат» укладено договір № 14 про відпуск води з комунального водопроводу та прийому стічних вод. На виконання умов Договору, в період з липня по серпень 2017р. включно КП Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області надало ПАТ Мелітопольський мясокомбінат послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 124 917,48 грн., а саме за липень 2017р. 60 181,38 грн. та за серпень 2017р. 64 736,10 грн. В свою чергу, відповідач свої зобовязання за договором щодо оплати послуг, виконав частково, а саме 01.09.2017р. сплатив заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за липень 2017р. у сумі 10 000,00 грн., у звязку з чим залишок заборгованості за липень 2017р. становить 50 181,38 грн. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків за договором № 14 про відпуск води з комунального водопроводу та прийому стічних вод, керуючись п. п. 4.4. та 4.6. вказаного Договору останньому нараховано пеню від суми прострочених платежів по Договору № 14 від 21.04.2003р. за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. у розмірі 1 592,79 грн., інфляційні втрати за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 123,80 грн. та 3 % річних за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 191,13 грн., які позивач просить стягнути. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання 19.10.2017р. не зявився. 18.10.2017р. через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області надав письмове клопотання № б/н від 18.10.2017р. в якому просить суд розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами. До вказаного клопотання представник відповідача надав суду докази сплати основної заборгованості у розмірі 114 513,31 грн. у звязку з чим просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення зазначеної суми, у задоволенні позову в частині стягнення суми індексу інфляції у розмірі 123,80 грн. відмовити у звязку з тим, що позивач розраховує вказану інфляцію за період грудень 2016р. Також, представник відповідача надав клопотання про відстрочку виконання рішення суду строком на три місяці у звязку з тяжким фінансовим становищем та заперечення щодо стягнення частини основної заборгованості у розмірі 404,17 грн.

У судовому засіданні представник позивача не заперечив проти задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутністю. Стосовно клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення представник позивача заперечив посилаючись на незначну суму існуючої заборгованості.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2003р. між Мелітопольським державним комунальним підприємством «Водоканал», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі КП «Водоканал») та Відкритим акціонерним товариством «Мелітопольський мясокомбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мелітопольський мясокомбінат» (далі Абонент, ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат») укладено договір № 14 про відпуск води з комунального водопроводу та прийому стічних вод (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, Абонент зобовязаний прийняти воду та скинути стоки у кількості та якості, передбаченою договором. КП «Водоканал» приймає на себе відпуск питної води згідно графіку, затвердженого рішенням міськвиконкому та приймання стоків у міську каналізацію.

Кількість стічних вод, що відводяться від Абонента, приймаються рівною кількістю витраченої води для населення. Для підприємств згідно розрахунків: госппобутове споживання 100%, технологія згідно норм. Якщо кількість стічних вод не відповідає кількості використаної води Абонент щомісячно до 10 числа надає підприємству Водоканал дані з розрахунками фактичного обєму водовідведення (п. 2.8. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, усі розрахунки за відпущену воду та скид стоків проводиться відповідно діючих тарифів.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що розрахунки за відпущену воду та прийняті стоки за завітний період проводяться один раз у місяць у кінці звітного періоду.

Згідно з п. 7.1. Договору, дійсний договір укладено з 21.04.2003р. по 21.04.2004р. та продовжується щорічно, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін на заявить про свою відмову від договору.

Таким чином, договір № 14 про відпуск води з комунального водопроводу та прийому стічних вод від 21.04.2003р. є чинним.

На виконання умов Договору, в період з липня по серпень 2017 р. КП «Водоканал» надало вищевказані послуги Абоненту на загальну суму 124 917,48 грн., що підтверджується: рахунком актом виконаних робіт № 0014 станом на 01.07.2017р. на суму 60 181,38 грн., який отримано представником Абонента 28.07.2017р. та рахунком актом виконаних робіт № 0014 станом на 01.08.2017р. на суму 64 736,10 грн., який отримано представником Абонента 30.08.2017р.

Вказані акти за період з липня по серпень 2017р. підписані Абонентом без зауважень.

Всупереч умовам Договору Відповідач оплату за надані послуги в повному обсязі не здійснив. Часткова оплата становить 10 000,00 грн. Таким чином, заборгованість ПАТ Мелітопольський мясокомбінат з урахуванням часткової оплати, складає 114 917,48 грн.

Абонент зобовязаний сплатити рахунок за воду та стоки на протязі пяти банківських днів з моменту отримання рахунку. В іншому випадку він зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1,0 % за кожний день прострочки платежу (п. 4.4. Договору).

Відповідно до п. 4.4. Договору, останнім днем оплати рахунку акту виконаних робіт № 0014 за липень 2017р. є 04.08.2017р., рахунку акту виконаних робіт № 0014 за серпень 2017р. 06.09.2017р. відповідно.

Згідно з п. 4.7. Договору, Абонент, здійснивши оплату рахунків з простроченням терміну, зобовязаний сплатити за весь час прострочки 3% річних від простроченої суми.

У звязку з простроченням ПАТ Мелітопольський мясокомбінат оплати за надані послуги, за актом № 0014 липень 2017р. останньому у період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. нараховано пеню в сумі 1 415,43 грн., 3% річних на суму 169,85 грн., інфляційні втрати з 07.08.2017р. по 01.09.2017р. в сумі 71,64 грн. та за актом № 0014 серпень 2017р. у період з 08.09.2017р. по 11.09.2017р. нараховано пеню в сумі 177,36 грн., 3% річних у розмірі 21,28 грн. та інфляційні втрати з 02.09.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 52,16 грн.

Як вбачаться з матеріалів справи, 19.10.2017р. позивач звернувся до суду з заявою від 19.10.2017р. про зменшення розміру позовних вимог в якій зазначив, що Публічним акціонерним товариством Мелітопольський мясокомбінат в добровільному порядку сплачено суму основної заборгованості у розмірі 114 513,31 грн., у звязку з чим просить суд стягнути з ПАТ Мелітопольський мясокомбінат на користь КП Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області пеню від суми прострочених платежів по Договору № 14 від 21.04.2003р. за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. у розмірі 1 592,79 грн., інфляційні втрати за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 123,80 грн. та 3 % річних за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 191,13 грн.

Вказане також підтверджується наданими відповідачем у клопотанні про відстрочку виконання рішення платіжними дорученнями про сплату основної заборгованості (а.с. 67, 104-113).

На підставі викладеного, предметом розгляду справи є стягнення з ПАТ Мелітопольський мясокомбінат на користь КП Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області пені від суми прострочених платежів по Договору № 14 від 21.04.2003р. за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. у розмірі 1 592,79 грн., інфляційні втрати за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 123,80 грн. та 3 % річних за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 191,13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманих послуг на суму 114 513,31 грн. у встановлений договором строк не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором доведений та підтверджується матеріалами справи.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязань, покладаються додаткові юридичні обовязки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 названого Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що за порушення термінів оплати рахунку за воду та стоки Абонент зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1,0 % за кожний день прострочки платежу.

Позивачем заявлена пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. на загальну суму 1 592,79 грн. Перевіривши розрахунок пені за допомогою програми «Законодавство» судом встановлено, що розрахунок здійснено вірно та підлягає стягненню в заявленій сумі 1 592,79 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем до позовної заяви судом встановлено, що розрахунок здійснено вірно та підлягає стягненню в заявленій сумі інфляційних втрат за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 123,80 грн. та 3 % річних за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 191,13 грн.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду строком на три місяці, відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарсько процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів»).

При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати приписи статті 121 ГПК про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідач, як на підставу надання відстрочки виконання рішення суду посилається на наявність рішень судів по іншим справам про стягнення з Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат заборгованості.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак суд, розглянувши клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення не вбачає підстав для його задоволення з урахуванням незначної суми стягнення у даній справі. Крім того, відповідач здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від виконання взятих на себе зобовязань. Доказів неможливості або утруднення виконання рішення суду відповідачем не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд визнав позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Мелітопольський мясокомбінат про стягнення з Комунального підприємства Водоканал Мелітопольської міської ради Запорізької області пені від суми прострочених платежів по Договору № 14 від 21.04.2003р. про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. у розмірі 1 592,79 грн., інфляційних втрат за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 123,80 грн. та 3 % річних за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 191,13 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір (далі - Закон) передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Зазначений перелік підстав повернення судового збору є вичерпним.

Частиною 1 ст. 4 Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 1 600,00 грн.)

Суд зазначає, що позивачем було зменшено заявлені позовні вимоги до загальної суми 1 907,72 грн., отже позивачем за розгляд цієї позовної заяви судом повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 1,5 % від вказаної суми, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) а саме: 1 600,00 грн.

19.10.2017р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в якій останній просив суд повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 84,00 грн.

Ухвалою суду від 19.10.2017р., на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 44, 86, п. 2 ч. 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України заяву позивача задоволено, повернуто з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства Мелітопольської міської ради Запорізької області 84,00 грн. удового збору сплаченого згідно платіжного доручення № 738 від 06.09.2017р.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. покладаються на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський мясокомбінат (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 175; ; п/р 1366 у ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851) на користь Комунального підприємства Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 100; ; р/р 3824 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) пеню від суми прострочених платежів по Договору № 14 від 21.04.2003р. за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. у розмірі 1 592 (одна тисяча пятсот девяносто дві) грн. 79 коп., інфляційні втрати за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 123 (сто двадцять три) грн. 80 коп., 3 % річних за період з 07.08.2017р. по 11.09.2017р. в сумі 191 (сто девяносто одна) грн. 13 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський мясокомбінат (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 175; ; п/р 1366 у ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851) на користь Комунального підприємства Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 100; ; р/р 3824 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 24.10.2017.