РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/14076/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 6161,28 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Микитюк Д.О. (довіреність)

від відповідача: Чала І.М. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 40279,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" на підставі договору №BB-000027-А/16/ЗП/ПП добровільного страхування наземного транспорту від 12.03.2016, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Renault Logan державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий альянс" позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 40279,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2017 порушено провадження у справі № 910/14076/17 та призначено її до розгляду на 19.09.2017.

08.09.2017 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

В судове засідання 19.09.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно із якою відповідачем заявлено до стягнення 6161,28 грн., просив суд прийняти дану заяву до розгляду.

Судом в судовому засіданні встановлено, що дана заява по своїй суті є заявою про зменшення розміру позовних вимог, відповідає приписам ст. 22 ГПК України, та прийнята судом до розгляду

Представник відповідача в судовому засіданні 19.09.2017 надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач стверджує, що враховуючи дані в рахунку ремонтної організації №1312-16 від 13.12.2016 та в Звіті про оцінку вартості матеріального збитку №100617-3 від 10.06.2017, у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідач здійснив розрахунок витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, згідно із яким вартість відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу становить 34117,72 грн. Вказана сума відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу була сплачена відповідачем позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями №6917 від 30.08.2017, №1353 від 30.08.2017, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 розгляд справи № 910/14076/17 відкладено на 10.10.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.2017 надав суду письмові пояснення щодо відзив відповідача, в якому в обґрунтування своїх заперечень на відзив посилається на те, що відповідач не є суб'єктом оціночної діяльності, а тому не може використовувати положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів без залучення суб'єктів оціночної діяльності. Також позивач зазначає про безпідставність самовільного визначення відповідачем вартості матеріального збитку та вартості відновлюваного ремонту.

Представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд задовольнити вимоги у редакції у заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.10.2017 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві та надав суду письмовий відзив на позов з урахуванням поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 10.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки №070505 про дорожньо-транспортну пригоду, 07.12.2016 в м. Одеса по вул. Канатній, 130 А відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Renault Logan державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та Skoda Oktavia державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Renault Logan державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, пункту 12.1. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 07.12.2016, підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2017 (справа № 522/25158/16-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору №BB-000027-А/16/ЗП/ПП добровільного страхування наземного транспорту від 12.03.2016, укладеного з ОСОБА_4 (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу Skoda Oktavia державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані у позивача (строк дії договору з 24.03.2016 по 23.03.2017).

Відповідно до звіту № 100617-3 від 10.06.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, вартість матеріального збитку становить 58 775,07 грн.

Згідно із рахунком-фактурою ремонтної організації № 1312-16 від 13.12.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 40279,00 грн.

У відповідності до страхового акту №А-2383/ЗП позивач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 40279,00 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 40279,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12952 від 06.03.2017.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Renault Logan державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий альянс" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0542266, термін дії з 01.08.2016 по 31.07.2017).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Renault Logan державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 40279,00 грн.

Під час розгляду справи у зв'язку із сплатою відповідачем страхового відшкодування у сумі 34117,72 грн. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно із якою відповідачем заявлено до стягнення 6161,28 грн. суми страхового відшкодування.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №BB-000027-А/16/ЗП/ПП добровільного страхування наземного транспорту від 12.03.2016, внаслідок настання 07.12.2016 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 40279,00 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням №12952 від 06.03.2017 на рахунок ремонтної організації.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Renault Logan державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АК/0542266 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом №АК/0542266 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 грн., франшиза за даним полісом 0,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи розмір страхового відшкодування визначався на підставі рахунку ремонтної організації № 1312-16 від 13.12.2016, згідно із яким вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_3 становить 40279,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов'язковим.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Звіту № 100617-3 від 10.06.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3 значення коефіцієнту фізичного зносу складає 0,32.

У відповідності рахунку-фактури ремонтної організації № 1312-16 від 13.12.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 40279,00 грн.

За розрахунком відповідача, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу становить 34117,72 грн. (16175 грн. (вартість робіт по рахунку позивача №1312-16 від 13.12.2016) + 4850,00 грн. (вартість необхідних для ремонту матеріалів по рахунку) + 19254,00 грн. (вартість нових складників (запчастин) по рахунку) * (1-0.32)).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач сплатив на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 34117,72 грн.

Зі звіту № 100617-3 від 10.06.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, вбачається, що вартість матеріального збитку становить 58 775,07 грн.

Однак, згідно із розрахунку матеріального збитку наведеного у звіті вбачається, що вартість матеріального збитку у розмірі 58 775,07 грн. розрахована без вирахування коефіцієнту фізичного зносу та містить вихідні дані, розрахунки яких не наведені у звіті.

Окрім того, звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (№3-50гс15), постановах Вищого господарського суду від 21.01.2014 у справі №910/11450/13, від 30.07.2013 у справі №910/3655/13).

Оскільки, остаточна вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, що становить 40279,00 грн. визначена у рахунку-фактури ремонтної організації № 1312-16 від 13.12.2016 та на підставі якої позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування, то суд вважає обґрунтованим розрахунок відповідача вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу у сумі 34117,72 грн.

Приписами статті 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 910/32969/15 (№3-1344гс16).

Враховуючи вищенаведене, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 6161,28 грн. суми страхового відшкодування, що становить різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Доказів в спростовування вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу у сумі 34117,72 грн. позивачем не суду не надано.

При цьому, в судовому засіданні 10.10.2017 на питання суду щодо призначення судової експертизи, представник позивача заперечив проти призначення експертизи та покладення на позивача витрат за її проведення.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення 6161,28 грн., суд відмовляє в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 6161,28 грн.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 17.10.2017.

Суддя С.О. Турчин