УХВАЛА

17.10.2017Справа № 910/11387/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_2

2. Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ"

про стягнення 82 291, 07 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивачa: ОСОБА_4 за довіреністю № 3423/18 від 23.12.2016;

від відповідача: Норик М.В. адвокат на підставі ордеру КС № 118913;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

Вільний слухач: ОСОБА_6

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 82 291, 07 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11387/17, її розгляд призначено на 14.08.2017 року.

11.08.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.08.2017 на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 11.09.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.09.2017 в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ", згідно зі статтею 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/11387/17 на 15 днів, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 25.09.2017 року.

22.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника третьої особи-1 надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.09.2017 року проти задоволення позову заперечив, подав клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 25.09.2017 року суд відклав розгляд вищевказаного клопотання відповідача до встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 09.10.2017 року.

В судовому засіданні 09.10.2017 року судом розглянуто подане відповідачем клопотання про витребування додаткових доказів у справі та вирішено відмовити в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам приписів статті 38 ГПК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 17.10.2017 року.

17.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.10.2017 року підтримав подане через відділ діловодства господарського суду міста Києва клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні 17.10.2017 року заперечив проти поданого відповідачем клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Заслухавши в судовому засіданні 17.10.2017 року пояснення присутніх представників учасників судового процесу та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтею 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем, як Страховиком, та Публічним акціонерним товариством «Харківське автотранспортне підприємство № 16363», як Страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 9586а5х від 27.08.2015 (далі - Договір) щодо Загального напівпричепу, Н/ПР-Рефрижератор-Е, SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1.

30.01.2016 по вулиці Промислова в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом-цистерною Feber, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, безпечного бокового інтервалу, і під час зустрічного проїзду при заносі цистерни допустив зіткнення з припаркованим напівпричепом SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1, в складі з тягачем Volvo FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водій автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом-цистерною Feber, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2016 у справі № 369/1021/16-п, був визнаний винним у порушенні ПДР та притягнутий до адміністративної відповідальності.

У зв'язку з цим, позивач на підставі Страхового акту № АХА2015680 від 19.02.2016 сплатив Страхувальнику страхове відшкодування в сумі 82 291, 07 грн. згідно з платіжним дорученням № 224 863 від 22.02.2016. Оскільки ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

При цьому, розрахунок страхового відшкодування було здійснено позивачем на підставі складеного самим Страхувальником рахунку № 16/109 від 08.02.2016 року.

Проте, відповідач не погоджується з характером механічних пошкоджень, завданих ДТП, та вартістю відновлювального ремонту, зазначеного в розрахунку страхового відшкодування від 12.02.2016, оскільки документи, на підставі яких визначався характер механічних пошкоджень та, відповідно, розмір страхового відшкодування, складені без присутності ОСОБА_2 та його підпису. Одночасно, відповідач зазначає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 369/1021/16-п, яка знаходиться в Києво-Святошинському районному суді Київської області, а саме в протоколі огляду технічного стану причепа SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1, зазначені такі пошкодження: ліва задня стойка дверей, ліві двері, ліва задня панель, відбійник, ліва фара причепа, ліва нижня штора.

Тобто, у справі існує спір щодо дійсного розміру відновлювального ремонту транспортного засобу - SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1. Для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту необхідні спеціальні знання.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

За таких обставин, оскільки для повного, всебічного та об'єктивного розгляду даного спору по суті виникла необхідність встановити дійсну вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а вирішення означеного питання потребує спеціальних знань, суд вважає за необхідне призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31цього Кодексу.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Відповідно до п. 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне доручити проведення призначеної у справі № 910/11387/17 судової автотоварознавчої експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї постанови від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що саме відповідач в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на відповідача як на заінтересовану сторону.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/11387/17 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, будинок 6).

2. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого (ї) власнику транспортного засобу - напівпричепу SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 30.01.2016 на дату ДТП?

- Яке значення становить коефіцієнт фізичного зносу складових транспортного засобу SCHMITZ, модель SKO 24 L, реєстраційний номер НОМЕР_1?

3. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на відповідача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова