ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2017 р. Справа № 911/2403/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»

та до Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.»

про стягнення 43865,57 грн.

секретар судового засідання: Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довір. б/н від 02.06.2016 р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі - позивач, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (далі - відповідач-1, ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП») та Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.» (далі - відповідач-2, СФГ «ОСОБА_1П.») про стягнення 970,96 грн., з яких 204,15 грн. пені, 319,88 грн. інфляційних втрат та 446,85 грн. 3% річних, нарахованих внаслідок несвоєчасного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладення 15.11.2012 р. угоди № 15-11/12-124 про заміну кредитора у зобов'язанні, відповідно до якої до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» перейшло право вимоги до Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.» щодо сплати розміру пені, 3% річних, інфляційних втрат, право нарахування яких виникло в результаті неналежного виконання останнім умов договору поставки № КП 090407/3 від 09.04.2007 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_1П.». При цьому позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за угодою № 15-11/12-124 від 15.11.2012 р. про заміну кредитора у зобов'язанні між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» було укладено договір поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р., відповідно до умов якого відповідач-1 поручається перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем-2 щодо сплати розміру пені у сумі 30000,00 грн.

Розгляд справи відкладався.

08.09.2017 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було подано заяву № 15-7/08 від 15.08.2017 р. про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 8217,17 грн. пені, 30311,76 грн. інфляційних втрат та 5336,64 грн. 3% річних, а також адвокатські витрати у розмірі 2200,00 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви № 15-7/08 від 15.08.2017 р. про збільшення розміру позовних вимог, а саме - про солідарне стягнення з відповідачів 8217,17 грн. пені, 30311,76 грн. інфляційних втрат та 5336,64 грн. 3% річних, а також про солідарне стягнення з відповідачів адвокатських витрат та витрат зі сплати судового збору.

Окрім того, до заяви № 15-7/08 від 15.08.2017 р., поданої позивачем, додано документи для долучення до матеріалів справи, зокрема, копії постанови ВДВС Криворізького РУЮ від 03.10.2008 р. про відкриття виконавчого провадження згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2008 р. у справі № 20/73-08, копії листа № Г-1016-02 від 13.05.2013 р. Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про стан виконавчого провадження згідно наказу суду від 03.06.2008 р. у справі № 20/73-08, копії додаткової угоди № 1 від 12.07.2017 р. до договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р., копії договору № 26-6/13 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.01.2013 р. з додатковою угодою, оригінал платіжного доручення № 196 від 28.01.2013 р. про сплату адвокатських послуг та копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката.

У судовому засіданні 22.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви № 15-7/08 від 15.08.2017 р. про збільшення розміру позовних вимог; представники відповідачів у судове засідання не зявилися. Відзиву на позов відповідачі суду не надали.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.09.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

09.04.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» (постачальник) та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_1П.» (покупець) було укладено договір поставки № КП090407/3, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого позивач зобовязався передати у власність відповідача засоби захисту рослин «Фалькон к.э», «Естрон 60 85%», «Калібр 75 в.г.», «Рекс Дуо к.э», «Прима с.е» на загальну суму 319071,16 грн.

Згідно з пунктом 2.1 договору місцем передачі товару відповідачу є франко-склад позивача, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Виборзька, 12.

Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що вартість договору становить 319071,16 грн.

Відповідно до п. 3.3.1 договору відповідач зобовязався оплатити позивачеві товар в українських гривнях у безготівковому порядку (шляхом перерахування платіжним дорученням грошових коштів на його поточний рахунок) у такі строки та у таких розмірах: перший платіж - 40% вартості договору, тобто 127628,46 грн. у строк не пізніше 25.08.2007 р.; заключний платіж - 60% вартості договору, тобто 191442,70 грн. у строк не пізніше 25.10.2007 р.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до його повного виконання (п. 5.6 договору).

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням СФГ «ОСОБА_1П.» взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору поставки від 09.04.2007 р. № КП090407/3, 12.03.2008 р. ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення із СФГ «ОСОБА_1П.» суми заборгованості та штрафних санкцій за період з 26.08.2007 р. до 12.03.2008 р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 20/73-08 від 20.05.2008 р., позов ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» задоволено повністю, а саме - стягнуто з СФГ «ОСОБА_1П.» на користь ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» 319071,16 грн. основного боргу, 24113,02 грн. пені, 191442,68 грн. штрафу, 4285,16 грн. 3% річних, 30586,15 грн. інфляційних втрат, 5694,98 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Відповідно до листа № Г-1016-02 від 13.05.2013 р. Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про стан виконавчого провадження згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2008 р. у справі № 20/73-08, останній перебував на виконанні з 03.10.2008 р. по 23.10.2008 р. та був повернутий на вимогу ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» без виконання.

Відповідно до вимог ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2008 р. у справі у справі № 20/73-08 встановлено факт наявності простроченої заборгованості СФГ «ОСОБА_1П.» перед ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ» за договором поставки від 09.04.2007 р. № КП090407/3 в сумі 319071,16 грн., та, відповідно, обовязок боржника у звязку із простроченням грошового зобовязання сплатити кредитору борг з урахуванням штрафних санкцій, а нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості 319071,16 грн. згідно договору поставки від 09.04.2007 р. № КП090407/3 за період після 13.03.2008 р. вказаним вище судовим рішенням не охоплювалось, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», звертаючись з даним позовом до суду, просить суд стягнути солідарно з СФГ «ОСОБА_1П.» та ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 8217,17 грн. пені, 3% річних у сумі 5336,64 грн. та 30311,76 грн. інфляційних втрат згідно договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р., угоди № 15-11/12-124 від 15.11.2012 р. про заміну кредитора у зобовязанні та на підставі договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р. (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 12.07.2017 р.) за період після 13.03.2008 р.

Частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, ст. 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, судом встановлено, що 15.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС було укладено угоду № 15-11/12-124 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України). Пунктом 1.1 даної угоди встановлено, що первісний кредитор (ТОВ КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ) відступає новому кредитору (ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС) право вимоги виконання СФГ «ОСОБА_1П.» зобов'язання щодо сплати розміру пені, 3% річних та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р. у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником (СФГ «ОСОБА_1П.») грошового зобовязання згідно договору поставки № КП090407/3.

Згідно з п. 4.1 вказаної угоди, первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється актом приймання-передачі.

На виконання п. 4.1 угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 р. № 15-11/12-124, відповідно до акту прийому-передачі документів від 15.11.2012 р. ТОВ КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ передало, а ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС прийняло низку документів, що підтверджують право вимоги виконання СФГ «ОСОБА_1П.» обумовленого зобов'язання, у звязку з чим СФГ «ОСОБА_1П.» було повідомлено первісним кредитором про зміну кредитора у зобовязанні, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні від 15.11.2012 р., копіями опису вкладення у цінний лист від 05.06.2013 р. та фіскальним чеком № 2111 від 05.06.2013 р.

Згідно ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільним кодексом України у ст. 516 визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Додатковою угодою № 1 від 01.08.2014 р. до угоди № 15-11/12-124 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 р. сторони вирішили змінити пункти 1.1, 1.2, 2.2, 4.3 угоди та викласти їх у наступній редакції: «п. 1.1 первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_1П.» (), що іменується надалі боржник, зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) пені, 3% річних, інфляційних витрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р., у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р.; п. 1.2 за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобовязання) згідно договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р.; п. 2.2 за цією угодою, новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р., по відношенню до боржника щодо заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, у звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним википанням боржником грошового зобовязання згідно договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р.; п. 4.3 сторони погодили те, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цією угодою, первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні статті 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобовязання».

Таким чином, позивач у відповідності до положень ст. 514 Цивільного кодексу України набув право вимоги щодо стягнення з відповідача-2 пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобовязання.

Разом з тим, судом встановлено, що між ТОВ ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (кредитор) укладено договір поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р. (договір поруки), згідно п. 1.1 якого у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_1П.» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати пені у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та угоди, передбаченими ст. 2 цього договору.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що під основним договором в цьому договорі розуміють угоду № 15-11/12-124 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 р., укладену згідно договору поставки № КП090407/3 від 09.04.2007 р.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені у сумі 30000,00 грн.

Договором поруки у п. 4.1 встановлено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Згідно з п. 6.1 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

12.07.2017 р. між ТОВ ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (кредитор) було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р., згідно якої сторони вирішили, зокрема, п. 3.1 розділу 3 «Загальні положення» та п. 4.3 розділу 4 «Порядок виконання обовязку» договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р. змінити, виклавши їх в наступній редакції: «п. 3.1 відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат у сумі 45000,00 грн.; п. 4.3 поручитель зобовязується виконати грошове зобовязання, передбачене п. 3.1 даного договору, в строк до 14.08.2017 р.»

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою ст. 555 Цивільного кодексу України визначено, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, відповідач-1 та відповідач-2 є солідарними боржниками щодо виконання зобов'язання по сплаті пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором поставки в межах 45000,00 грн.

08.05.2014 р. позивачем було вручено директору відповідача-1 вимогу від 05.05.2014 р. № 15-68/14, в якій позивач просив у триденний термін з моменту отримання даної вимоги виконати взяті на себе зобов'язання відповідно до договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р.

У відповіді на вимогу від 12.06.2014 р. № 68 відповідач-1 гарантував, що зобов'язання, взяті згідно договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р., будуть виконані в строк до 31.12.2016 р.

Оскільки ні відповідач-1, ні відповідач-2 не розрахувалися з позивачем належним чином за вище вказаними договорами, позивач і звернувся з даним позовом до суду щодо солідарного стягнення з відповідачів пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Поряд з цим слід зазначити, що приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачі у судові засідання представників не направили, відзиву на позов, контррозрахунку або доказів погашення заборгованості суду не надали.

Позивач, серед іншого, просить суд стягнути з СФГ «ОСОБА_1П.» пені за несвоєчасну оплату товару згідно пункту 4.3.1 договору поставки.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до пункту 4.3.1 договору поставки передбачено, що за порушення терміну оплати за договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,25 %, але не більше розміру, визначеного законодавством, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 цього ж Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 8217,17 грн., виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, у тому числі - за період з 13.03.2008 р. до 28.04.2008 р. на суму 319071,16 грн. в сумі 8217,17 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим пеня підлягає солідарному стягненню з відповідачів 1 та 2 в заявленому позивачем розмірі.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно 5336,64 грн. 3% річних та 30311,76 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем було визначено інфляційні втрати в розмірі 30311,76 грн., а саме за зобовязаннями за період з березня 2008 р. по вересень 2008, який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим інфляційні втрати в сумі 30311,76 грн. підлягають солідарному стягненню з відповідачів 1 та 2.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що позивачем було визначено розмір 3% річних в сумі 5336,64 грн., за період з 13.03.2008 р. по 02.10.2008 р. на суму 319071,16 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідачів 1 та 2 у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.».

Також позивач просив суд солідарно стягнути із Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» адвокатські витрати в розмірі 2200,00 грн.

Слід зазначити, що статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

В абзаці 4 пункту 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 13), встановлено, що за змістом частини третьої статті 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 підтверджуються договором № 28-6/13 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.01.2013 р., з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.10.2015 р. до договору № 28-6/13 від 28.01.2013 р.

У відповідності зі Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888, виданим 29.10.2009 р., ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з договором № 28-6/13 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.01.2013 р., з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.10.2015 р. до договору № 28-6/13 від 28.01.2013 р., відповідно до якої сторони вирішили п. 1.1 договору викласти в новій редакції, виконавець зобовязався надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, СФГ «ОСОБА_1П.» та ТОВ ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП, щодо підготовки, написання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі договору № КП090407/3 від 09.04.2007 р. та згідно угоди № 15-11/12-124 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 р. та на підставі договору поруки № 07-04-2014-68 від 07.04.2014 р., надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення з боржника обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі спірних договорів, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи з поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обовязків виконавця з даним договором.

Сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорар) за даним договором становить 2200,00 грн. (п. 3.1 договору).

28.01.2013 р. та 01.10.2015 р. між ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС та адвокатом ОСОБА_2 було підписано акти прийому-передачі документів для виконання умов договору № 28-6/13 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.01.2013 р.

01.10.2015 р. ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС та адвокатом ОСОБА_2 було підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до пункту 2 якого загальна вартість наданих послуг склала 2200,00 грн.

Сплата позивачем вартості адвокатських послуг за вказаним договором підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 78 від 19.04.2016 р. на суму 2200,00 грн.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, якому здійснено оплату, а також наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, господарський суд дійшов висновку про кваліфікацію зазначених Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС витрат по оплаті за договором про надання правової допомоги у розмірі 2200,00 грн. в якості витрат на оплату послуг адвоката в розумінні ст. 44 ГПК України.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 р., у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У звязку з викладеним, витрати зі сплати судового збору, а також витрати на оплату послуг адвоката, які входять до складу судових витрат, відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.» (53021, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Тернівка, код 21925452) та Товариства з обмеженою відповідальністю ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, код 38039872) 8217 (вісім тисяч двісті сімнадцять) грн. 17 коп. пені, 30311 (тридцять тисяч триста одинадцять) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 5336 (пять тисяч триста тридцять шість) грн. 64 коп.

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1П.» (53021, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Тернівка, код 21925452) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС 03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, код 38039872) 1100 (одну тисячу сто) грн. 00 коп. витрат на адвокатські послуги, 800 (вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП (08633, Київська обл., Васильківський р-н, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, код 38039872) 1100 (одну тисячу сто) грн. 00 коп. витрат на адвокатські послуги, 800 (вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 18.10.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна