ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 910/24272/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Сибіги О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко І.І.

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року

у справі № 910/24272/16

господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за участю представників:

позивача: Діденко Ю.О.

відповідача: не з'явилися

третьої особи: не з'явилися

вільний слухач: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем 16 листопада 2016 року за реєстровим № 7403 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" заборгованості у розмірі 859 760,05 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 листопада 2016 року складає 22 167 881,18 грн., та 1 675 258,98 грн., що разом складає 23 843 140,16 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог позивач зазначав про те, що зміст оспорюваного ним виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення виконавчих дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, вимоги за виконавчим написом не є безспірними, з визначеною у виконавчому написі сумою боргу він не погоджується, оскільки обґрунтований розрахунок боргу, первинні бухгалтерські та облікові документи, оригінали та завірені копії облікових регістрів, в яких зареєстровано видаткові касові документи на видачу готівкових грошових коштів в касі банку відповідачем нотаріусу не подавалися.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20 квітня 2017 року (суддя: Шкурдова Л.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року (склад колегії суддів: Скрипка І.М. - головуючий, ГончаровС.А., Тищенко А.І.), позов задоволено повністю. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича за № 7403 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" заборгованості у розмірі 859 760,05 дол. США. (еквівалент якої згідно з курсом Національного банку України станом на 22 листопада 2016 року складає 22 167 881,18 грн.) та 1 675 258,98 грн., що разом складає 23 843 140,16 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що заборгованість за кредитним договором є спірною, а оскаржуваний виконавчий напис було вчинено за відсутності встановленого факту безспірності вимог відповідача стягувача до боржника станом на час його вчинення. Вимоги банку, заявлені для вчинення виконавчого напису нотаріуса в частині процентів, не були підтверджені належними документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, у нотаріуса були відсутні відомості надходження/ненадходження від боржника коштів на накопичувальний рахунок банку, який відкривається неплатоспроможному банку, розрахунок пені, долучений відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису, був здійснений банком всупереч норм чинного законодавства в іноземній валюті, а проведені позивачем контррозрахунки заборгованості за договором кредитної лінії, що містяться в матеріалах справи, є відмінними між нарахованими банком та розрахованими позивачем штрафними санкціями у бік збільшення на користь банку.

Не погоджуючись із зазначеними вище рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко І.І. звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20 квітня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, надану судами, та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 02 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" (банк, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Буланжері" (позичальник) був укладений Договір кредитної лінії № 03-10-11 (далі за текстом - кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 2 400 000,00 грн. терміном повернення кредиту - до 25 червня 2014 року включно, а позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, передбачені цим договором, сплатити банку комісію у розмірі та порядку, передбачені цим договором, штрафи, пеню та повернути банку суму кредиту в порядку і строки, передбачені цим договором.

04 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" (кредитор, банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Буланжері" (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (новий боржник, позивач) укладено Договір про переведення боргу, відповідно до якого ТОВ "Буланжері" передало ТОВ "Фоззі-Фуд" права та обов'язки позичальника за кредитним договором.

В подальшому сторонами неодноразово вносились зміни до кредитного договору, зокрема щодо заміни позичальника, зміни розміру ліміту кредитної лінії, валюти та кінцевого терміну повернення кредиту. Зокрема, згідно з п. 1 договору про внесення змін № 9 від 04 лютого 2014 року до кредитного договору розмір невідновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті склав 874 223,79 доларів США, остаточний строк повернення кредиту - до 25 грудня 2017 року включно згідно з графіком, зазначеним у п. 4.5. договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку проценти у розмірі 12% річних.

Згідно з п. 10.3. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій за умовами Договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції (неустойка), обчислені від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов'язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності визначеної цим Договором.

В подальшому сторони уклали договори про внесення змін до кредитного договору № 10 від 28 листопада 2014 року, № 11 від 25 лютого 2015 року, за змістом яких погодили суму фактичної заборгованості станом на 25 лютого 2015 року в сумі 869 000,00 дол. США та погодили графік погашення заборгованості.

В договорі про внесення змін № 12 від 24 березня 2015 року до кредитного договору сторони погодили, починаючи 31 травня 2015 року встановити форму кредитування "відклична відновлювальна кредитна лінія" з лімітом кредитування в сумі 877 000,00 доларів США.

Договором № 13 від 24 квітня 2015 року про внесення змін до кредитного договору сторони погодили суму фактичної заборгованості станом на 24 квітня 2015 року в сумі 879 291,00 дол. США та погодили графік її погашення.

На підставі рішення правління Національного банку України № 46-рш від 02 червня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 913 від 03 лютого 2016 року, за яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду з делегуванням йому всіх повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенка І.І.

16 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером 7403, яким було запропоновано стягнути з ТОВ "Фоззі-Фуд" на користь ПАТ "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" заборгованість у розмірі 859 760,05 дол. США та 1 675 258,98 грн., з яких:

- основний борг за кредитом (строковий та прострочений) у розмірі 807 290,31 дол. США;

- відсотки нараховані за період з 01 квітня 2016 року по 16 жовтня 2016 року - 52 469,74 дол. США;

- штрафні санкції за простроченим кредитом в розмірі 1 574 712,58 грн., нараховані за період з 26 квітня 2016 року по 16 червня 2016 року;

- штрафні санкції за простроченими відсотками - 100 546,40 грн., нараховані за період 30 квітня 2016 року по 16 жовтня 2016 року.

За виконавчим написом нотаріуса старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України постановою від 02 грудня 2016 року було відкрито виконавче провадження.

Однак, позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" оскаржило зазначений виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в п. 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі за текстом - Порядок).

Таким чином, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2., 3.1., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Пунктом 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до заяви про одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

У зв'язку з цим судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем для вчинення виконавчого напису було подано нотаріусу, зокрема:

- договір кредитної лінії № 03-10-11 від 02 березня 2011 року, укладений між ПАТ "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" та ТОВ "Буланжері" з усіма договорами про внесення змін до кредитного договору, які укладались сторонами;

- копія договору про переведення боргу від 04 лютого 2014 року;

- копії вимог про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення всієї суми кредиту № 47/8/4474 від 14 червня 2016 року та № 3/10296 від 17 жовтня 2016 року;

- розрахунок заборгованості за кредитним договором;

- виписки по рахункам ТОВ "Фоззі-Фуд" та ТОВ "Буланжері".

Однак, як встановлено судами, надані відповідачем нотаріусу виписки за рахунками ТОВ "Фоззі-Фуд" та ТОВ "Буланжері" стосувались лише нарахування основної суми заборгованості за кредитним договором. Виписок по особовому рахунку боржника, з яких можливо було б встановити дати та суми нарахування процентів за користування грошовими коштами банком нотаріусу надано не було, а у наданій виписці за простроченими процентами, на яку відповідач посилається як на належний доказ безспірності вимог, відсутнє посилання на договір, на підставі якого були нараховані проценти за користування кредитом.

Крім того, судами встановлено, що за розрахунками позивача розмір прострочених процентів за користування кредитом складає 56 440,02 доларів США, а розмір процентів, заявлених банком до стягнення, відрізняється від визначеного позивачем розміру і становить 52 469,74 дол. США.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги банку, заявлені для вчинення виконавчого напису нотаріуса в частині заборгованості за процентами за користування кредитом не були підтверджені належними документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а відмінність сум нарахованих процентів у заяві банку про вчинення виконавчого напису від сум, визначених ТОВ "Фоззі-Фуд" спростовує обставини безспірності наявної заборгованості за кредитним договором № 03-10-11 від 02 березня 2011 року.

Судами також встановлено, що на підставі рішення правління НБУ № 46-рш від 02 червня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 913 від 03 лютого 2016 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування фізичних осіб № 2 від 05 липня 2012 року, (далі за текстом - Положення) з метою забезпечення процедури ліквідації Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті в НБУ.

Згідно з п. 3.3. Положення після відкриття накопичувального рахунку за розпорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, протягом 7 робочих днів з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про перебування юридичної особи у стані припинення, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному управлінні НБУ за договором з таким банком).

Пунктом 3.4. Положення передбачено, що на накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації.

Судами встановлено, що відповідачем на виконання вимог Положення було створено накопичувальний рахунок, про що було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті ПАТ "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК", у зв'язку з чим змінено реквізити кореспондентського рахунку ПАТ "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" на накопичувальний рахунок неплатоспроможного банку.

Однак, як встановлено судами, виписок із накопичувального рахунку банком нотаріусу подано не було, у зв'язку з чим суди дійшли правильного висновку про те, що у нотаріуса були відсутні відомості щодо надходження/ненадходження від боржника коштів на накопичувальний рахунок банку, який відкривається неплатоспроможному банку, що також свідчить про передчасність висновків нотаріуса щодо безспірності наявної у позивача перед відповідачем заборгованості за кредитним договором.

Крім того, судами встановлено, що відповідач в розрахунку суми безспірної заборгованості, доданого до заяви про вчинення спірного виконавчого напису, визначив штрафні санкції (пеню) за прострочення сплати кредиту та відсотків, які розрахував і заявив до стягнення в доларах США з визначенням їх гривневого еквіваленту за офіційним курсом НБУ.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93 від 19 лютого 1993 року, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Врахувавши наведене вище, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про те, що максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року зі справи № 3-29гс15.

З огляду на викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що розрахунок пені в іноземній валюті - доларах США, долучений відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису, був здійснений банком всупереч норм чинного законодавства, а проведені позивачем контррозрахунки заборгованості за договором кредитної лінії, що містяться в матеріалах справи, є відмінними між нарахованими банком та розрахованими позивачем штрафними санкціями у бік збільшення на користь банку, що також свідчить про те, що заборгованість позивача перед відповідачем в частині нарахування пені не є безспірною.

Встановивши зазначені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що визначена банком заборгованість за кредитним договором № 03-10-11 від 02 березня 2011 року не є безспірною, а спірний виконавчий напис було вчинено за відсутності встановленого факту безспірності вимог відповідача (стягувача) до боржника станом на час вчинення спірного виконавчого напису,

З огляду на викладене, висновок господарських судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем 16 листопада 2016 року за реєстровим № 7403, таким, що не підлягає виконанню, є вірним та таким, що ґрунтується на правильному застосуванні судами норм матеріального та процесуального права.

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенко І.І. залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року зі справи № 910/24272/16 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

О.М. Сибіга