ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"25" жовтня 2017 р. Справа № 5023/3711/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (вх. № 3223 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі № 5023/3711/11

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.05.2011р. за заявою ФОП ОСОБА_1 порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 в порядку ст. ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Харківської області від 18 липня 2011 року ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 17 вересня 2012 року ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Онищенко К.С., зобов'язавши його виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 грудня 2013 року у справі № 5023/3711/11 здійснено заміну кредитора ПАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта Банк".

У липні 2017 року ПАТ "Кредитпромбанк" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про роз'яснення ухвали суду щодо заміни кредитора (вх. №23664 від 24.07.2017р.), в якій заявник просив роз'яснити зміст ухвали господарського суду Харківської області від 12 грудня 2013 року у справі № 5023/3711/11 та надіслати ухвалу про роз'яснення на адресу ПАТ "Кредитпромбанк".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі №5023/3711/11 (суддя Міньковський С.В.) відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Кредитпромбанк" про роз'яснення ухвали господарського суду від 12 грудня 2013 року.

ПАТ "Кредитпромбанк" з вказаною ухвалою суду не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі № 5023/3711/11 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про роз'яснення ухвали господарського суду від 12 грудня 2013 року щодо заміни кредитора.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була прийнята 03.10.2017р., вказівки щодо дати складення повного тексту ухвали не має, а отже, останній день строку подання апеляційної скарги - 09.10.2017р.

Натомість, апеляційна скарга надіслана до суду 17.10.2016р., про що свідчить відбиток штампу поштового відправлення на описі вкладення та поштовому конверті.

Таким чином, апеляційну скаргу подано з пропущенням строку на її подання, тобто з пропуском встановленого статтею 93 Господарського процесуального кодексу України строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду на 8 днів та без заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17 травня 2011 року № 7 роз`яснено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Проте, обставини щодо наявності підстав для відновлення строку не можуть бути досліджені судом апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах апеляційної скарги відсутнє клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на ухвалу господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі № 5023/3711/11, відповідних обставин не викладено і в тексті апеляційної скарги.

Доводи скаржника, про те, що відлік строку на апеляційне оскарження починається з дати одержання оскаржуваної ухвали 09.10.2017р. не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Крім того, сам факт невчасного отримання примірника процесуального документа не звільняє заявника від необхідності подавати клопотання про відновлення строку на оскарження у разі його фактичного пропуску, яке повинно містити обґрунтування поважності причин. Лише за наявності обґрунтованих доводів відповідного клопотання суд робить висновок про наявність підстав для відновлення пропущеного строку.

Така ж правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 11.04.2016р. у справі № 927/1425/15, від 18.06.2015р. у справі №916/4474/14, від 08.06.2015р. у справі № 925/34/15 ).

Крім того, враховуючи норми процесуального законодавства, подання апеляційної скарги на рішення господарського суду має відбуватись з дотриманням певних умов. Зокрема, вимогами частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною першою статті 95 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Отже, у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України, обов'язок надсилання копій іншій стороні (сторонам) покладається на апелянта.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній на момент порушення провадження у справі) сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

При прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом від 18.07.2011р. судом було встановлено, що кредиторами банкрута у даній справі є: ФОП ОСОБА_1, ПАТ "Універсал Банк" та ПАТ "Кредитпромбанк". В подальшому, ухвалою господарського суду Харківської області від 12 грудня 2013 року здійснено заміну кредитора ПАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ Дельта Банк".

Матеріалами апеляційної скарги разом з доданими до неї додатками підтверджується факт направлення копії апеляційної скарги лише боржнику ФОП ОСОБА_2, про що також зазначено в додатках до апеляційної скарги.

Натомість, в матеріалах, долучених до апеляційної скарги, відсутні докази направлення копії апеляційної скарги кредиторам фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, а саме: ФОП ОСОБА_1, ПАТ "Універсал Банк" та ПАТ "Дельта Банк".

Крім того, перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що апелянтом не надано доказів сплати судового збору за подання скарги, натомість заявник просить відстрочити сплату судового збору.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що 02 червня 2015 року правлінням Національного банку України прийнято постанову №353 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Кредитпромбанк" та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.06.2015р. № 112 розпочато процедуру ліквідації та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку. Зазначає про те, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджено кошторис витрат ПАТ "Кредитпромбанк" на 4 квартал 2017 року, ліміт якого не дозволяє сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у даній справі.

Розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк", колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно із пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім того, у пункті 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України, від 12 листопада 2015 року №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Таким чином, органи державної влади та місцевого самоврядування, суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови щодо обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним учасниками судового процесу перед іншими шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржником не наведено доводи та не надано жодних доказів в підтвердження того, що його майновий стан дійсно перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі на час звернення з апеляційної скаргою, оскільки перебування банку у ліквідаційній процедурі не свідчить про неможливість сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, скаржником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не зазначено конкретної дати сплати судового збору та не вказано, з настанням яких обставин у нього з'явиться можливість сплатити судовий збір до закінчення апеляційного провадження.

З огляду на викладене, та враховуючи, що відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо: до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам); до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 91, п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на ухвалу господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі №5023/3711/11 повернути заявникові.

Додаток: тільки заявникові - апеляційна скарга разом з доданими до неї документами - всього на 19 арк. та поштовий конверт.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Шутенко І.А.