УХВАЛА

13.10.2017Справа № 910/9151/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Мельник К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва (далі - Підприємство), м. Київ,

на дії старшого державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС) Урбана Дмитра Дмитровича, м. Київ,

з виконання наказу господарського суду міста Києва від 15.06.2015

у справі № 910/9151/15

за позовом Підприємства

до товариства з обмеженою відповідальністю «Росичі», м. Київ,

про стягнення 58 151,10 грн.,

без участі представників учасників судового процесу у зв'язку з їх неявкою,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Росичі» (далі - Товариство): 49 819,15 грн. основного боргу, який утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна від 27.03.2010 №1802; 4 290,16 грн. пені; 354,28 грн. 3% річних, 3 687,51 грн. втрат від інфляції, а всього 58 151,10 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.05.2015 (суддя Мандриченко О.В.) позовні вимоги задоволено повністю.

15.06.2015 на виконання вказаного рішення видано наказ.

Підприємство 16.08.2017 подало суду скаргу на дії старшого державного виконавця ВДВС Урбана Дмитра Дмитровича, в якій просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Урбана Д.Д. від 21.04.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу;

- зобов'язати ВДВС виконати рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 у справі №910/9151/15 в повному обсязі.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду міста Києва від 16.08.2017 №05-23/2419 у зв'язку з відпусткою судді Мандриченка О.В. призначено повторний автоматизований розподіл скарги Підприємства.

За результатами повторного автоматизованого розподілу скаргу Підприємства передано судді Демидову В.О.

Підприємство 16.08.2017 подало суду додаткові документа для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.08.2017 суддею Демидовим В.О. прийнято скаргу Підприємства до розгляду; розгляд скарги призначено на 21.09.2017.

ВДВС 14.09.2017 подало суду заперечення, в яких просило відмовити у задоволенні скарги Підприємства.

Підприємство 19.09.2017 і 06.10.2017 подало суду додаткові пояснення до скарги, в яких підтримало скаргу та просило її задовольнити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2017 розгляд скарги відкладено на 13.10.2017.

Представники учасників судового процесу у судове засідання 13.10.2017 не з'явилися; ВДВС у запереченнях, поданих суду 14.09.2017, просило суд здійснювати розгляд скарги без участі представника. Представники позивача і відповідача про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, господарський суд міста Києва дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Частинами першою і другою статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Урбана Д.Д. від 21.04.2017 ВП №48038828 наказ господарського суду міста Києва від 15.06.2015 зі справи №910/9151/15 повернуто стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в рамках зведеного виконавчого провадження встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майна належного боржнику та за рахунок якого можна звернути стягнення не виявлено; виходом державного виконавця за адресою боржника, юридичну особу не розшукано; згідно з відповіддю ДФС України у боржника у банківських установах є відкриті рахунки, про відповідно до відповідей банків кошти на рахунках відсутні; розшук майна боржника оголошений постановою державного виконавця та доручений працівникам органів внутрішніх справ протягом року виявився безрезультатним; арешти на майно боржника державним виконавцем внесені до відповідних реєстрів.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Аналогічні права та обов'язки державного виконавця було передбачено у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження №48038828).

Тобто, з наведеного вбачається, що законодавством України, яке визначає умови і порядок виконання рішень у примусовому порядку, визначено низку повноважень (прав та обов'язків) державного виконавця, які здійснюються останнім з метою забезпечення виконання судових рішень.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення державним виконавцем в межах виконавчого провадження всіх заходи щодо розшуку майна боржника - Товариства, на яке могло б бути звернено стягнення та виконано наказ господарського суду міста Києва від 15.06.2015 зі справи №910/9151/15.

З поданих ВДВС суду матеріалів вбачається, що державний виконавець не надсилав запитів про наявність у боржника земельних ділянок чи нерухомого майна, не перевірив наявність у боржника грошових коштів та майна, належних боржнику від інших осіб, у тому числі на підставі судових рішень, виконавчих написів нотаріусів тощо (за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень), а також виявлення наявних корпоративних прав боржника.

Таким чином, оскільки державним виконавцем не в повному обсязі здійснено розшук майна боржника, його дії з прийняття постанови про повернення виконавчого документа слід визнати неправомірними, а постанову - незаконною.

Що ж до вимоги про зобов'язання ВДВС виконати рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 у справі №910/9151/15 в повному обсязі, то слід зазначити таке.

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Частиною першою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, вимога Підприємства про зобов'язання ВДВС виконати рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 у справі №910/9151/15 в повному обсязі не підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись статтями 86, 1212 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва на дії старшого державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Урбана Дмитра Дмитровича з виконання наказу господарського суду міста Києва від 15.06.2015 у справі № 910/9151/15 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Урбана Дмитра Дмитровича від 21.04.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу.

3. У задоволенні решти вимог скарги комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва на дії старшого державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Урбана Дмитра Дмитровича у справі №910/9151/15 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому законодавством України порядку.

Суддя В.О. Демидов