ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 року Справа № 912/1288/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1564 від 22.09.2016 р., представник;

представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія", м. Новоукраїнка Кіровоградської області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2017 року у справі № 912/1288/17

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія", м. Новоукраїнка Кіровоградської області

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кропивницький

про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія", що містить наступні вимоги:

- визнати поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір оренди землі, укладений між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" та Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 20.04.2007 р., зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 537 від 20.04.2007 р., загальною площею 33,6698 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:002:1865;

- визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" та Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 20.04.2007 р., зареєстрованого у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 537 від 20.04.2007 р., загальною площею 33,6698 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:002:1865 у редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2017 року у справі № 912/1288/17 (суддя Вавренюк Л.С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване відсутністю підстав вважати договір оренди землі поновленим в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі через наявне заперечення орендодавця про продовження строку дії договору, висловлене протягом місяця з дня закінчення його дії в листі від 21.04.2017р. №32-11-0.63-4171/2-17, зробив висновок про припинення договірних відносин між сторонами у звязку із закінченням строку дії договору та безпідставність позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- судом невірно застосовані норми ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі;

- суд безпідставно прийняв лист від 21.04.2017 року як доказ заперечення Відповідача щодо поновлення договору оренди. Позивач не отримав цей лист та не був повідомлений протягом місяця після закінчення дії договору про заперечення у його поновленні. Даний лист від 21.04.2017 року відноситься до дій, які відбувались під час підготовки до поновлення договору оренди землі в розумінні ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону, а не є запереченням проти поновлення договору, а також не стосується спірної земельної ділянки;

- твердження суду, що Позивач не звертався до Відповідача із заявою про поновлення дії договору є помилковим, оскільки 05.05.2017 року Позивач звернувся з такими вимогами до суду, тобто протягом місяця з дня закінчення договору оренди.

Зазначає, що суд не надав правової оцінки таким обставинам:

- бездіяльності відповідача при розгляді листа-повідомлення позивача від 10.03.2017р., надаючи відповідь листом-повідомленням від 21.03.2017р. відповідач проігнорував порядок надання відповіді, визначений ч. 4 ст. 15 Закону України Про звернення громадян та ч. 1-5 ст. 33 Закону, а саме, лист прийнятий та оформлений без посилання на Закон і без викладення мотивів; відповідач не розглянув надісланий позивачем проект додаткової угоди; не перевірив його на відповідність вимогам закону, не узгодив з орендарем (за необхідності) істотні умови. Таким чином вважає, що позивач не прийняв рішення ні про поновлення договору, ні про заперечення у поновленні договору;

- невідповідність листа відповідача від 21.03.2017р. вимогам ч. 6 ст. 33 Закону, оскільки з його змісту та змісту Акту приймання-передачі неможливо ідентифікувати та встановити, яку саме земельну ділянку хто кому передає, адже не вказано ні площі, ні кадастрового номера, ні місця розташування земельної ділянки. Крім того, відповідач надіслав чистий бланк Акту без заповнених обовязкових реквізитів посадової особи орендодавця, орендаря, земельної ділянки, та без підписів з боку відповідача. Отже встановити належність цього Акту до будь-якого листа чи будь якої земельної ділянки не можливо. Таким чином, пустий бланк Акту приймання передачі підтверджує відсутність вимог по поверненню будь-якої земельної ділянки.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2017 року прийнято апеляційну скаргу та призначено до розгляду на 03.08.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 року

через неявку представників сторін відкладено розгляд справи на 31.08.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 року було прийнято апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2017 року у справі № 912/1288/17 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Іванов О.Г. (доповідач) судді Березкіна О.В., Кузнецова І.Л.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 року через неявку представника відповідача відкладено розгляд справи на 26.09.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року через неявку представника відповідача відкладено розгляд справи на 24.10.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 року прийнято апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2017 року у справі № 912/1288/17 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Іванов О.Г. (доповідач) судді Березкіна О.В., Дармін М.О.

Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, 24.10.2017 року представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Від відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке останній мотивував неможливістю явки у судове засідання представника, який веде дану справу, з причини участі даного представника в іншій справі (№ 690/233/17).

Колегія суддів не задовольняє дане клопотання з наступних підстав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 була отримана відповідачем 02.10.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 550.

Колегія суддів наголошує, що ухвала суду від 26.09.2017 року була надіслана сторонам у справі завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та отримана відповідачем більше ніж за два тижні до дати судового засідання.

До того ж, відповідачем не надано будь-яких доказів неможливості явки його представника у судове засідання, призначене на 24.10.2017 року, а саме судової повістки, ухвали суду по справі № 690/233/17 на дану дату.

Колегія суддів зазначає, що відповідач є юридичною особою. Клопотання підписане представником. Таким чином, зайнятість одного представника відповідача не перешкоджала іншим особам прийняти участь у розгляді даної справи, як працівникам підприємства відповідачів, так і іншим, які відповідно до ст.28 ГПК України можуть представляти юридичну особу.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 102 ГПК України, а також враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача та про відмову у задоволенні клопотання останнього про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення наявне в справі), але не скористався наданими йому правами брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, що неявка представника відповідача не перешкоджає з'ясуванню спірних обставин, а апеляційний господарський суд обмежений певними процесуальними строками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, можливим розглянути апеляційну скаргу по суті в цьому судовому засіданні за наявними матеріалами в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24.10.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

20.04.2007 року між Новоукраїнською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.12),

Відповідно до договору Орендодавець на підставі розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації № 91-р від 06.02.2007 року передав, а Орендар прийняв 33,66 га ріллі із земель запасу резервного фонду державної власності, розташованих не території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Сторонами погоджено істотні умови договору оренди земельної ділянки.

Договір укладається терміном на 10 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. По закінченню терміну дії Договору Орендар при однакових умовах має переважне право на поновлення Договору на новий термін (розділ ІІ Договору).

Договір підписано Орендодавцем та Орендарем, скріплено круглими печатками сторін Договору та зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 20.04.2007 р. за № 537.

На підставі розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації від 02.04.2008 р., Орендодавцем та Орендарем внесено зміни до розділу ІІІ Договору щодо орендної плати за Договором (а.с. 13).

З міни до Договору зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 10.04.2008 р. за № 79.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права, право оренди на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:1865 зареєстровано за СТОВ "Росія" зі строком дії - 20.04.2017 (а.с. 15).

Відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент укладення Договору, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням положень вищезазначених статей, умов Договору, приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, СТОВ "Росія" набуло право користуватися (оренди) зазначеною в Договорі земельною ділянкою до 20.04.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що тривалий час між СТОВ "Росія" та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області велось листування з приводу приведення Договору у відповідність до вимог Податкового кодексу України щодо визначеного розміру орендної плати.

Так, згідно клопотання від 13.08.2015 року № 85 позивач просив відповідача привести у відповідність до норм підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України Договір оренди, встановивши розмір орендної плати у Договорі на рівні 3 % від нормативної грошової оцінки в рік (а.с. 16).

Листом від 01.10.2015 року № ДС--27-11-0.31-5811/22-15 Головне правління Держгеокадастру у Кіровоградській області рекомендувало позивачу встановити орендну плату в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі (а.с. 17-18).

У відповідь на вищезазначений лист відповідача, позивач листом від 30.11.2015 р. за № 178 погодився на встановлення розміру орендної плати на рівні 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та надіслав на адресу відповідача відповідний проект додаткової угоди до Договору (а.с. 19).

Згідно листа - повідомлення від 26.02.2016 року № С-287/0-1319/0/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області запропонувало позивачу встановлення розміру орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, з урахуванням коефіцієнта індексації та просило проінформувати про погодження чи заперечення щодо встановлення вказаного розміру орендної плати. Також відповідач повідомив про заперечення щодо продовження терміну дії Договору до 15.11.2025 року та про можливість звернення Орендаря з питання поновлення Договору в установленому порядку та строки (а.с. 20).

18.05.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено проект додаткової угоди до Договору, в якій Орендарем погоджено розмір орендної плати за Договором на рівні 8% від нормативної грошової оцінки землі (а.с. 21).

Листом від 14.06.2016 року за № С-8495/0-5586/0/6-16 відповідачем наголошено позивачу, що Договір дійсний до 20.04.2017 року та погодив внесення змін до Договору в частині зміни відсотку орендної плати (а.с. 22).

В матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами додаткової угоди до Договору щодо встановлення орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки чи то інших змін до Договору.

Листом-повідомленням від 26.10.2016 року № 168 СТОВ "Росія" повідомило Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про використання свого переважного права перед іншими особами на укладення Договору на новий строк (поновлення договору) (а.с. 23). У вказаному листі СТОВ "Росія" просило поновити Договір на 7 років з розміром орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки. До листа додано проект відповідної додаткової угоди.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на вказане звернення позивача в листі від 02.12.2016 №С-18965/0-10789/0/6-16 повідомило про прийняте рішення стосовно заперечення щодо поновлення Договору, посилаючись на відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (а.с. 26-27).

10.03.2017 року СТОВ "Росія" повторно звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом - повідомленням № 71 про поновлення Договору строком на 7 років та з розміром орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки землі. До вказаної заяви позивач, зокрема, додав проект додаткової угоди, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 28).

Листом від 21.03.2017 р. № С-4487/0-3309/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вказало, що листом від 02.12.2016 року позивачу вже було відмовлено у поновленні Договору (а.с. 29).

З листа - повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.04.2017 р. за № 32-11-0.63-4171/2-17 вбачається, що відповідачем наголошено позивачу про необхідність виконання ст. 34 Закону України "Про оренду землі" та направив відповідачу акт приймання-передачі земельної ділянки в двох примірниках для підписання (а.с. 72-75).

Разом з тим, станом на 05.05.2017 року (дата звернення з позовною заявою) Позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачувати оренду плату за неї, наголошує на тому, що лист повідомлення орендодавця з прийнятим рішенням про заперечення у поновленні Договору протягом місяця з дня припинення дії Договору не отримував, що, як вважає Позивач, свідчить про поновлення Договору на той самий строк та на тих саме умовах.

Листом від 24.05.2017р. № 197 Позивач звернувся до Відповідача із пропозицією укласти додаткову угоду до Договору про продовження строку дії Договору на той саме строк на підставі ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі. До листа були додані три примірники додаткової угоди (а.с. 40-41, 53-54).

Додаткова угода Відповідачем підписана не була, відповідь не надана.

Вказане стало підставою для звернення із даним позовом до суду, який обґрунтований посиланням на ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 року № 5245-17, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Кіровоградської області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Кіровоградській області.

Наказом від 25.01.2013 року № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до пунктів 2 та 5 частини першої постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у звязку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до положень ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою в тому числі й за Договором оренди земельної ділянки від 20.04.2007 року відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Згідно із статтею 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою статтею 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Одночасно статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено можливість поновлення договору оренди землі.

За змістом статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина 1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5). У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина 6). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (частина 7). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (частина 8). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржена в суді (частина 9). У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина 10).

З позову вбачається, що правовою підставою заявлених вимог Позивач зазначив положення ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

При цьому, згідно мотивувальної частини постанови Верховного Суду України від 23.03.2016р. у справі №6-146цс16, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно, у тому числі, наявність такого юридичного факту, як повідомлення орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про намір орендаря скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк.

Як встановлено матеріалами справи, до закінчення строку дії Договору Позивач у встановлений строк повідомив Відповідача про свій намір скористатись переважним правом на поновлення Договору, про що звернувся з листами-повідомленнями про поновлення договору в установлений строк 26.10.2016р., а потім повторно 10.03.2017р. До листів були додані проекти відповідних додаткових угод (а.с. 23, 28).

Також, у вказаних зверненнях Позивач пропонував збільшити розмір орендної плати і змінити строк оренди, що не суперечить положенням частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки за наведеними нормами Закону України "Про оренду землі" сторони договору не позбавлені можливості змінювати умови договору оренди землі при вирішенні питання щодо його поновлення в порядку реалізації переважного права орендаря.

Однак, згідно змісту відповіді Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка викладена у листі від 02.12.2016р. та у листі від 21.03.2017р., Відповідач повідомив про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору, не зважаючи на досягнуту згоду щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік (лист Позивача від 18.05.2016р. та лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 14.06.2016р. № С-8495/0-5586/0/6-16, а.с. 21, 22) та надання повного пакету документів, що витребовувались Відповідачем, як-то: проекту додаткової угоди, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 28).

Судом встановлено, що Позивач після закінчення строку дії договору продовжив користуватися відповідною земельною ділянкою і сплачувати орендну плату.

Так, відповідно до довідки Новоукраїнської ОДПІ від 25.05.2017р. станом на 24.05.2017р. СТОВ Росія не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів. Вказане підтверджується також копією електронної податкової декларації з плати за землю за 2016 та 2017 роки (а.с. 52).

В матеріалах справи відсутні належні докази в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про неналежне виконання Позивачем обов'язків за Договором.

Приписи ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" пов'язують поновлення договору з фактом відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди.

За умовами статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець (відповідач) повинен довести факт повідомлення орендаря про заперечення в поновленні договору.

В матеріалах справи міститься лист повідомлення від 21.04.2017р. № 32-11-0.63-4171/2-17, яким Позивачу нагадано про відмову у поновленні Договору згідно листа №С-18965/0-10789/0/6-16 та для реалізації зобовязань, визначених ст.34 Закону України Про оренду землі щодо повернення земельної ділянки у разі припинення або розірвання договору оренди землі, направлено акт приймання передачі земельної ділянки (а.с. 72-75).

Разом з тим, вказаний лист не містить посилання на спірний Договір, в ньому не висловлені заперечення щодо продовження строку його дії, також лист не містить посилання на конкретний кадастровий номер земельної ділянки, доданий акт приймання передачі земельної ділянки є не заповненим та не підписаним бланком без зазначення відомостей як щодо самої земельної ділянки, так і щодо її орендаря, лист та акт не містять жодних даних, що достовірно підтверджували б відношення їх до спірної земельної ділянки та спірного договору .

Враховуючи наведене, листповідомлення від 21.04.2017 року № 32-11-0.63-4171/2-17 не є належним доказом, щодо підтвердження заперечень Відповідача в поновленні Договору.

Отже, апеляційний суд встановив, що після закінчення дії договору оренди земельної ділянки Позивач продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою, належним чином виконує свої обов'язки щодо сплати орендних платежів, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні саме спірного договору оренди саме спірної земельної ділянки. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про поновлення Договору з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Крім того, згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що господарський суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин, що складися між Позивачем і Відповідачем, концепцію «правомірних очікувань», що відображена у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії».

Правомірні очікування полягають у тому, що в особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства, виникають правомірні очікування, тобто особа має усі підстави вважати, що рішення уповноваженого органу є дійсним, та розраховувати на певний стан речей. З урахуванням цієї концепції, суди, в контексті вирішення спорів щодо поновлення договорів оренди землі, вказують, що «по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення; по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку».

Неврахування господарським судом права наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, на укладання договору найму на новий строк, свідчить про ігнорування національними судами практики Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35).

Аналогічні позицій містяться у постановах Вищого господарського суду України від 01.12.2016 р. у справі № 908/500/16, від 02.11.2016 р. у справі № 908/3368/15, від 25.10.2016 р. у справі № 920/147/16, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 р. у справі № 547/1404/15-ц, від 19.10.2016 р., від 19.10.2016 р. у справі № 6-903ск16, постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 р. у справі № 6- 2540цс16.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія" особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області.

У звязку з чим заперечення Відповідача в поновленні договору, не зважаючи на:

- досягнуту згоду щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік;

- досягнуту згоду щодо строку дії договору;

- надання Позивачем повного пакету документів, що витребовувались Відповідачем;

- направлення Відповідачем листів-повідомлень, які не містять посилання на спірний Договір та на конкретний кадастровий номер земельної ділянки,

свідчить про порушення Відповідачем права Позивача на земельну ділянку у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди.

Відповідно до частин 8, 11 статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, може бути оскаржена в суді.

Зі змісту додаткової угоди, яку просить укласти Позивач, вбачається, що договір поновлюється на тих же умовах та на той же строк.

Згідно частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком суб'єкта господарювання, у випадках передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно ж до частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядається судом.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить пряму вказівку щодо обов'язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі з мовчазної згоди орендодавця.

Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними під час виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди, апеляційний суд доходить висновку, що Позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права чи інтересу, який відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України.

Проект додаткової угоди був надісланий Відповідачу із листом від 24.05.2017 року № 197, в якому зазначено про поновлення Договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, втім Відповідачем підписаний не був (а.с.40).

З огляду на встановлений судом факт поновлення Договору та обовязковість укладення додаткової угоди, що визначено, зокрема, ч.8 ст. 33 Закону України Про оренду землі, надіслання такої угоди Відповідачу, апеляційний суд доходить висновку про правомірність позовних вимог.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції як прийняте при невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи, внаслідок чого судом були невірно застосовані норми матеріального права, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повне задоволення позову.

Відповідно до Закону України Про судовий збір за подання позову немайнового характеру до господарського суду має бути сплачений судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.). За подання апеляційної скарги 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки позовні вимоги мають дві вимоги немайнового характеру, за подання позову Позивач мав сплатити 3200,00 грн. (1600,00 +1600,00), а за подання апеляційної скарги 3520,00 грн. (3200,00 х1,1).

Як вбачається з платіжного доручення № 833 від 05.05.2017 року Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 3 696,29 грн. Таким чином, переплата судового збору за подачу позовної заяви складає 496 грн. 29 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє клопотання Позивача про повернення надміру сплаченого судового збору. Тому, неповернення судом надміру сплаченого судового збору не може свідчити про порушення норм матеріального та процесуального права. Втім, Позивач не позбавлений права звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції.

Судові витрати по справі підлягають віднесенню на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія", м. Новоукраїнка Кіровоградської області задовольнити.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2017 року у справі № 912/1288/17 скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір оренди землі, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" та Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 20.04.2007 р., зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 537 від 20.04.2007 р., загальною площею 33,6698 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:002:1865.

Визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Росія" та Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 20.04.2007 р., зареєстрованого у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 537 від 20.04.2007 р., загальною площею 33,6698 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:002:1865 у наступній редакції:

"Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки від 20.04.2007р.

(зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при

Держкомземі України" за № 537 від 20 квітня 2007 року)

м. Кропивницький __ _________ року

Кіровоградська область

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, від імені якого діє______________, що діє на підставі статті 122 Земельного кодексу України, іменоване в подальшому "Орендодавець", з одного боку, та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія" - в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту, іменований в подальшому "Орендар", з другого боку, відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", уклали цю додаткову угоду (далі за текстом - угода) про поновлення договору оренди землі від 20 квітня 2007р. (зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за №537 від 20 квітня 2007 року) (далі - за текстом договір) наступним чином:

1. Поновити договір оренди землі від 20 квітня 2007р. (зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 537 від 20 квітня 2007 року) терміном на 10 (десять) років.

2. Замінити у всіх частинах і пунктах договору означення органу державної влади, який виступає ОРЕНДОДАВЦЕМ з Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у зв'язку з переходом повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або користування, згідно із ст. 122 Земельного кодексу України.

3. Всі інші умови вище згаданого договору, не обумовлені даною угодою, залишаються незмінними.

4. Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 20 квітня 2007р. (зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 537 від 20 квітня 2007 року).

5. Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у "Орендодавця" Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, другий - у "Орендаря" Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія", третій у компетентному органі, що проводить державну реєстрацію речових прав.

Реквізити сторін:

"Орендодавець" "Орендар"

Головне управління Держгеокадастру Сільськогосподарське товариство з

у Кіровоградській області обмеженою відповідальністю "Росія"

вул. Академіка Корольова, 26 в особі директора

м. Кіровоград, 25030 ОСОБА_3

27100, Кіровоградська область

Новоукраїнський район,

м. Новоукраїнка,

вул. 40 років України, 1

___________ __________ _________ _______________.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія" (27100, м. Новоукраїнка Кіровоградської області, вул. 40 років України, 1, , р/р 2913 в Кіровоградському РУ Приватбанк, м. Кіровоград, МФО 323583) судовий збір за розгляд позовної заяви 3200,00 грн. (три тисячі двісті грн.. 00 коп.) та судовий збір за розгляд апеляційної скарги 3520,00 грн. (три тисячі пятсот двадцять грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 26.10.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін