ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

"20" жовтня 2017 р. № 918/726/17

Суддя Марач В.В. розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача Гощанського районного відділу державної виконавчої служби

про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася в господарський суд Рівненської області з позовною заявою до Гощанського районного відділу державної виконавчої служби про визнання протиправними дії Гощанського районного відділу державної виконавчої служби щодо передачі арештованого майна ФОП ОСОБА_1 на реалізацію, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та включає автозаправочну станцію - адмінбудинок 70,6 кв.м.; резервуар - 1 шт.; паливороздавальні колонки - 4 шт.; огорожа; замощення № 1; замощення № 2; навіс - шляхом проведення електронних торгів, оформлене заявкою № 4938/146-26 від 27.09.2017 року.

Дана позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Повноваження місцевих судів в системі загальних судів України визначені в статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно частини 3 якої, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

Підвідомчість справ господарським судам визначена ст. 12 ГПК України, згідно положень якої, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів; 4 1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство; 9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

До компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: а) про оскарження нормативно-правових актів, ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність; б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання; в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління; г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція висвітлена у п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам".

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, остання звернулась до господарського суду з позовною заявою в якій просить визнати протиправними дії Гощанського районного відділу державної виконавчої служби щодо передачі арештованого майна ФОП ОСОБА_1 на реалізацію, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та включає автозаправочну станцію - адмінбудинок 70,6 кв. м.; резервуар - 1 шт.; паливороздавальні колонки - 4 шт.; огорожа; замощення № 1; замощення № 2; навіс - шляхом проведення електронних торгів, оформлене заявкою № 4938/146-26 від 27.09.2017 року, тобто зі спором, що не входить до підвідомчості господарських судів.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що протиправність дій Гощанського районного відділу державної виконавчої служби полягає у тому, що постановою державного виконавця, на виконання наказу господарського суду Рівненської області від 08.07.2013 року № 918/554/13, проведено оцінку майна боржника та складено Звіт Експерт - Рівне-Консалт" від 14.08.2017 року. 13.10.2017 року ФОП ОСОБА_1 стало відомо, що вказане майно було передане на реалізацію для ДП "Сетам", яке в свою чергу призначило торги з примусової реалізації вказаного майна. Таким чином, не погоджуючись з вищевказаною оцінкою майна та діями Гощанського районного відділу державної виконавчої служби, ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду про визнання дій органу ДВС протиправними.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

У вирішенні питань, пов'язаних із застосуванням статті 1212 ГПК, господарським судам слід мати на увазі таке. За змістом цієї статті ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо). Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. У порядку згаданої статті ГПК до господарських судів оскаржуються й дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби під час виконання рішень третейських судів, якщо виконавчі документи на примусове виконання таких рішень видано господарськими судами (розділ XIV1 ГПК).

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

За змістом частини першої статті 121 2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають.

Визначення вартості, оцінка майна боржника є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121 2 ГПК.

Аналогічна правова позиція висвітлена у п. 9, п. 9.1 та п. 9.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

З огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії Гощанського районного відділу державної виконавчої служби, однак останні вчинені при примусовому виконанні рішення господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. №918/554/13, то, відповідно, оскарження таких дій має відбуватися в межах вказаної справи.

Крім того суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець. Про подання позовної заяви суд повідомляє відповідача за допомогою кур'єра, телефону, факсу, електронної пошти чи іншого технічного засобу зв'язку не пізніше наступного дня після відкриття провадження у справі. Протягом одного дня з дня одержання такого повідомлення відповідач зобов'язаний отримати в суді копію позовної заяви та доданих до неї документів. Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця щодо виконання рішень органів (посадових осіб) розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом за місцезнаходженням виконавчого округу приватного виконавця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ФОП ОСОБА_1 не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Заява Позивача про забезпечення позову від 18.10.2017 року підлягає поверненню без розгляду у зв'язку з відмовою у прийнятті позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

2. Повернути позовну заяву від 18.10.2017 року та додані до неї документи Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

Суддя Марач В.В.