номер провадження справи 30/77/14-27/94/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.10.2017 Справа № 908/3313/14

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя Ярешко О.В., судді Проскуряков К.В., Топчій О.А., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14

За участю представників: представник заявника ОСОБА_1, довіреність № 14/25 від 10.05.2017 р.;

представник Запорізької міської ради ОСОБА_2, довіреність № 01/02-17/03460 від 10.06.2016 р.;

представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області не з'явився;

представник прокуратури ОСОБА_3, службове посвідчення прокуратури України № 035883 від 05.10.2015 р.

За позовом: Запорізької місцевої прокуратури № 2 (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат (69014, м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69059, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50)

про стягнення 5931344 грн. 11 коп. збитків у вигляді недоотриманих доходів за фактичне використання земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2017 р., позов Запорізької місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат задоволений повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат на користь Запорізької міської ради в дохід місцевого бюджету збитки в сумі 5931344 (пять мільйонів девятсот тридцять одна тисяча триста сорок чотири) грн. 11 коп. та суму 73080,00 грн. у доход Державного бюджету України.

На виконання зазначеного рішення суду, 26.06.2017 р. судом видано окремо наказ про стягнення збитків у сумі 5931344,11 грн. на користь Запорізької міської ради та окремо наказ про стягнення 73080,00 грн. у доход Державного бюджету України.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.09.2017 р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2017 р. та рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14 залишено без змін.

09.10.2017 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. № 14/2488 від 05.10.2017 р.) Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат, згідно з якою просить суд розстрочити на чотирнадцять місяців виконання (у частині стягнення збитків) рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.10.2017 р. заяву про розстрочку виконання судового рішення передано на розгляд у складі колегії суддів: Дроздова С.С. головуючий суддя, судді Смірнов О.Г., Топчій О.А.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області № П-772/17 від 10.10.2017 року, на підставі заяви судді-доповідача в справі ОСОБА_4, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3313/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2017 р., враховуючи заяву судді-доповідача в справі ОСОБА_4, призначено колегію в складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Ярешко О.В., судді Топчій О.А., Смірнов О.Г. для розгляду заяви ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» про розстрочку виконання судового рішення в справі № 908/3313/14.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області № П-773/17 від 11.10.2017 року, враховуючи перебування у відпустці судді члена колегії Смірнова О.Г. з 27.09.2017 р. по 13.10.2017 р., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3313/14.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.10.2017 р., для розгляду заяви про розстрочку виконання судового рішення в справі № 908/3313/14, визначено склад колегії суддів господарського суду Запорізької області: Ярешко О.В. головуючий суддя, судді Топчій О.А., Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 13.10.2017 р. заява про розстрочку виконання судового рішення в справі № 908/3313/14 прийнята до розгляду колегією суддів господарського суду Запорізької області: Ярешко О.В. головуючий суддя, судді Топчій О.А., Азізбекян Т.А., судове засідання призначено на 20.10.2017 р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області № П-786/17 від 18.10.2017 року, враховуючи перебування у відпустці судді члена колегії Азізбекян Т.А. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3313/14.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.10.2017 р., для розгляду заяви про розстрочку виконання судового рішення в справі № 908/3313/14, визначено склад колегії суддів господарського суду Запорізької області: Ярешко О.В. головуючий суддя, судді Проскуряков К.В., Топчій О.А.

Ухвалою суду від 18.10.2017 р. заява про розстрочку виконання судового рішення в справі № 908/3313/14 прийнята до розгляду колегією суддів господарського суду Запорізької області: Ярешко О.В. головуючий суддя, судді Проскуряков К.В., Топчій О.А., судове засідання призначено на 20.10.2017 р.

У судове засідання, призначене на 20.10.2017 р., зявилися представник заявника (відповідач), представники позивача та прокуратури.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі.

За клопотанням представників заявника (відповідача), позивача та прокуратури розгляд заяви здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Представник заявника (відповідача, боржника) у судовому засіданні підтримав заяву, просив розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. по справі № 908/3313/14 у частині стягнення збитків у розмірі 5431344,11 грн. на 14 місяців, зі сплатою згідно з зазначеним графіком.

Мотивуючи заяву про розстрочку, заявник зазначає, що на сьогодні комбінат перебуває у складному фінансовому становищі, що значно утруднює виконання рішення суду. Зазначені обставини підтверджуються банківськими виписками про стан банківських рахунків ПрАТ «Запоріжабразив». Скрутне фінансове становище виникло внаслідок дебіторської заборгованості, а саме не поверненням податковим органом попередньої оплати з податку на прибуток у розмірі 18,514 млн.грн. У звязку з чим ПрАТ «Запоріжабразив» змушений користуватися кредитами комерційного банку ПАТ «Сбербанк», сума коштів, яка підлягає поверненню станом на 05.10.2017 р., становить 80,125 млн.грн. Комбінат несе великі витрати, повязані з високими цінами на електричну енергію та основну сировину для виробництва, що призводить до малорентабельності продукції комбінату. Обовязкові середньомісячні платежі комбінату становлять 92,362 млн.грн. Наразі ПрАТ «Запоріжабразив» сплачено на користь Запорізької міської ради 500000,00 грн. збитків згідно з платіжним дорученням № 2105 від 15.09.2017 р. та 500000,00 грн. збитків згідно з платіжним дорученням № 2622 від 12.10.2017 р. Вважає, що одночасне стягнення всієї суми заборгованості може призвести до неможливості виконання судового рішення внаслідок ускладнення нормальної господарської діяльності підприємства. Розстрочка судового рішення, на думку заявника, може позитивно вплинути на господарську діяльність ПрАТ «Запоріжабразив» та буде сприяти захисту інтересів держави. Заява обґрунтована ст. 121 ГПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник Запорізької міської ради (позивача, стягувача) проти задоволення заяви заперечив. У письмовому поясненні, яке надійшло до суду 20.10.2017 р., зазначив, що кошти рішенням суду стягнуто за період із 22.11.2011 р. по 14.11.2013 р., офіційний індекс інфляції у 2014 2017 р.р. становить 81,8%. Документи, надані заявником, не відображають обєктивно фінансовий стан заявника. Виписки з банків відображають лише наявність коштів на рахунках в конкретну дату 02.10.2017 р., але не відображають в цілому картину руху коштів по банківським рахункам. Довідки з фіскальних органів щодо всіх рахунків боржника не надано. Копія довідки ПАТ «Сбербанк» про стан кредиторської заборгованості вказує лише суму заборгованості, але не вказує, чи є можливість у заявника сплатити вказану заборгованість. В інформаційній записці заявника не зазначено його доходів та прибутку. Заявником не надано доказів відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу суду. У Запорізької міської ради такі докази також відсутні. Просить відмовити в задоволенні заяви.

Представник прокуратури проти задоволення заяви заперечив. У письмовому поясненні, яке надійшло до суду 20.10.2017 р., зазначив, що надані заявником документи не відображають обєктивний фінансовий стан підприємства, який дає підстави вважати, що воно не може виконати зобовязання щодо виконання рішення суду. Також не вбачається, чи має підприємство інші розрахункові рахунки в банках, що може бути підтверджено довідкою органів фіскальної служби. Не надано фінансові звіти за попередні роки, які можуть вказати на обєктивний фінансовий стан підприємства та про те, чи дійсно воно перебуває в скрутному становищі. Не надано даних про прибутки підприємства, про залишок грошових коштів на рахунках. Вважає, що наведені заявником докази не є належними і допустимими в розумінні ст. 34 ГПК України та не доводять наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Завдану шкоду територіальній громаді підприємство так і не відшкодовує більше ніж 4 роки, а затримка виконання рішення суду призводить до ненадходження грошових коштів місцевому бюджету, які не враховуються коригувальним фактором інфляції та з часом знецінюються. Просить відмовити в задоволенні заяви.

Згідно зі ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників заявника, стягувача та прокуратури, суд визнає доводи заявника необґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 129-1 Конституції України та частина перша статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до положень пункту 2 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Також, згідно з рішеннями Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 р. та № 11-рп/2012 від 25.04.2012 р. виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику

Таким чином, у ході здійснення своєї підприємницької діяльності відповідач діє на власний розсуд та має і повинен розуміти всі ризики, які можуть мати його правовідносини з контрагентами.

Приписами ст. 22 ГПК України визначено права та обовязки сторін, зокрема, передбачено право подавати докази, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового розгляду тощо. Сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Стаття 32 ГПК України визначає поняття і види доказів. Відповідно до даної статті доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 ГПК визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Статтею 11 вказаного Закону визначено, що фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства. Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Відповідно, фінансове становище підприємства можливо встановити на підставі належних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, ведення яких передбачене на підставі чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочення судового рішення, заявник зазначає про знаходження комбінату в скрутному фінансовому становищі, разом з тим фінансової звітності, на підтвердження тяжкого фінансового становища, суду взагалі не надав.

Інформаційна довідка відповідача станом на 05.10.2017 р. не може бути прийнята судом у якості належного доказу на підтвердження його скрутного фінансового становища, оскільки, як зазначено вище, фінансова звітність підприємства підтверджується певними документами фінансової звітності (балансом, звітом про фінансові результати, звітом про рух грошових коштів, звітом про власний капітал та примітками до звітів).

Крім того, з доданої до заяви інформаційної довідки не вбачається який прибуток та збиток (за наявності) має ПрАТ «Запоріжабразив».

Суд звертає увагу, що виходячи зі змісту приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. сама лише збитковість підприємства не є тою виключною обставиною у спірних правовідносинах, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність у нього грошових коштів на рахунках, оскільки останнім не надано доказів того, що окрім рахунків, виписки по яким надає відповідач, у останнього відсутні інші рахунки, відкриті в інших банках. Крім того, надані заявником виписки по особовим рахунках свідчать про відсутність/залишок грошових коштів на певну дату.

Запорізька міська рада (стягувач збитків за наказом) є органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Після набрання рішенням господарського суду Запорізької області в даній справі законної сили - 26.06.2017 року минув вже певний проміжок часу, а саме трохи більше 3 місяців та за цей проміжок часу відповідач на виконання рішення суду здійснив лише один платіж безпосередньо перед зверненням до суду (500000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 2105 від 15.09.2017 р.) та ще один платіж безпосередньо під час розгляду даної заяви в суді (500000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 2622 від 12.10.2017 р.).

Несвоєчасне виконання рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача та впливає на його фінансовий стан.

Згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконати, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії статті 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Суд враховує, що заявник не надав суду доказів на підтвердження того, що впродовж терміну розстрочки поліпшиться його господарська діяльність та фінансове становище, що відповідач до 15 числа кожного місяця (згідно з графіком) буде взмозі виконувати умови розстрочки.

Суд враховує, що рішенням господарського суду в даній справі стягнуто з відповідача суму збитків за період із 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. за використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів. Як зазначили представники сторін у судовому засіданні, на час розгляду заяви про розстрочку договори на користування земельних ділянок відповідач так і не уклав, до цього часу продовжує використовувати земельні ділянки без правовстановлюючих документів.

Крім того, суд приймає до уваги, що на час розгляду заяви ПрАТ «Запоріжабразив» виконавче провадження з виконання наказу про стягнення 5931344,11 грн. збитків не відкрито, з заявою про відкриття виконавчого провадження Запорізька міська рада не зверталася, що зазначив представник стягувача в судовому засіданні. Крім того, як зазначив представник Запорізької міської ради, наказ не предявлявся до примусового виконання саме за заявою боржника, між сторонами ведуться перемовини з приводу виконання наказу боржником самостійно, який бажає уникнути сплати виконавчого збору.

За таких обставин суд вважає, що заявником належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин, які свідчать про ускладнення та неможливість виконання рішення суду, а також враховуючи фінансовий стан обох сторін, матеріальний інтерес позивача, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявні інфляційні процеси в економіці держави, у звязку з чим, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14 судом відмовляється повністю.

ПрАТ «Запоріжабразив» не позбавлений права на повторне звернення до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 4-6, 22, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (вих. № 14/2488 від 05.10.2017 р.) Приватного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 р. у справі № 908/3313/14 відмовити повністю.

Головуючий суддя О.В. Ярешко

Судді К.В. Проскуряков

ОСОБА_5