ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Справа № 923/691/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетафім Україна", м. Каховка Херсонської області

Приватного підприємства "Агро-Максі", м. Каховка

про стягнення 627468 грн 76 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 - представник, довіреність від 21.06.2017;

від відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність від 07.03.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нетафім Україна" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства "Агро-Максі" (відповідач), яким, з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог № 563 від 12.10.2017 (том 1 арк. 179-189), просить стягнути з відповідача 120000 грн. основного боргу, 11520 грн. інфляційних втрат, 62097 грн. 91 коп. пені, 6837 грн.63 коп. 3% річних, 25194 грн.16 коп. проценти за користування чужими коштами та 95400 грн. штраф.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.07.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.08.2017. Тричі ухвалами суду від 15.08.2017, від 12.09.2017 та від 26.09.2017 розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Строк вирішення спору продовжено до 12.10.2017 ухвалою суду від 26.09.2017 за клопотанням позивача.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача частково заперечує проти позовних вимог позивача.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нетафім Україна» (продавець) та Приватним підприємством «Агро-Максі» (покупець) було укладено Договори купівлі-продажу систем крапельного зрошення № 26 02 16_3 від 26.02.2016 (далі - Договір 1), № 13 05 16 від 13.05.2016 (далі - Договір 2), № 07 06 16 від 07.06.2016 (далі - Договір 3), № 07 07 16 від 07.07.2016 року (далі - Договір 4) та № 02 08 2016 від 02.08.2016 (далі - Договір 5).

За умовами договорів продавець зобовязувався передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар у власність від продавця, сплатити ціну товару на умовах зазначених в договорах. Ці обставини підтверджуються вказаними договорами.

На виконання п. 5.1 умов договорів позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар, повний перелік якого наведений у специфікації товарів, які є Додатками № 1 до кожного з вищевказаних договорів та являються їх невідємними частинами. Вказану обставину підтверджують підписані представниками відповідача та позивача видаткові накладні на передачу товару по кожному договору, а саме:

по договору 1 - видаткова накладна № 270 від 30.03.2016, № 231 від 23.03.2016, № 198 від 17.03.2016, № 183 від 15.03.2016, № 95 від 29.02.2016, № 88 від 29.02.2016, № 453 від 22.04.2016, № 522 від 06.05.2016 на загальну суму - 715 599, 80 грн.;

по договору - 2 - видаткова накладна № 680 від 02.06.2016 на загальну суму - 217 760, 40 грн.;

по договору - 3 - видаткова накладна № 734 від 09.06.2016 на загальну суму - 244 102, 32 грн.;

по договору - 4 - видаткова накладна № 815 від 07.07.2016 на загальну суму - 32 788, 80 грн.;

по договору - 5 - видаткова накладна № 875 від 03.08.2016 на загальну суму - 49 143, 60 грн.

Відповідно до розділу 4 договорів, покупець повинен був здійснити оплату товару згідно відповідних графіків (додатків № 2, які є невідємними частинами договорів). Так, договорами передбачено оплату двома частинами (перший платіж та другий платіж), які необхідно сплачувати у строк встановлений п. 4.1 та 4.2 договорів шляхом переказу коштів на поточний рахунок продавця (який вказаний в договорах).

Згодом, на прохання відповідача граничні строки оплати за вказаними договорами були перенесені до 20.02.2017 включно, по кожному договору, що підтверджується Додатковими угодами, підписаними 20.12.2016.

У зазначених додаткових угодах також передбачено, що у випадку прострочення покупцем термінів оплати (20.02.2017) на три календарних дні, покупець сплатить продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 100,00 грн. за кожен день затримки оплати (повної або частини) вартості товару. Оплата такої неустойки у вигляді пені та штрафу буде здійснена не пізніше трьох робочих днів з дати надходження відповідної письмової вимоги. При розрахунку розміру пені та штрафу, першим днем прострочення вважатиметься 21.02.2017.

З огляду на вказані приписи договорів, строк плати за договорами сплинув 20.02.2017.

Однак, порушуючи умови договорів, відповідач за товар в повному обсязі не розрахувався, що підтверджується випискою банку по рахунку позивача.

20.03.2017 позивач направив на адресу відповідача вимогу про негайну сплату заборгованості за договорами, однак станом на 23.06.2017 частина товару за договорами залишилась неоплаченою.

Відтак, 23.06.2017 позивач надіслав на адресу відповідача повторну вимогу про сплату заборгованості та неустойки за договорами та попередженням, що у разі невиконання вказаних вимог відповідачем, позивач буде змушений невідкладно звернутися до господарського суду для їх примусового виконання з урахуванням всіх передбачених законом санкцій.

Зазначені обставини підтверджуються претензією від 20.03.2017, вимогою від 23.06.2017 та повідомленням про вручення поштового відправлення вимоги представнику відповідача.

Проте, станом на день винесення рішення відповідач обовязку за договорами, щодо сплати повної вартості товару не виконав.

Таким чином, на день винесення рішення у відповідача виникла заборгованість за договорами перед позивачем у розмірі 120000 грн., що підтверджується випискою з рахунку позивача, розрахунком приведеним нижче та видатковими накладними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. і ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу 120000 грн., які підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені), - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за правилами ст.626 ЦК України нарахував інфляційні втрати до стягнення у сумі 11520 грн., згідно наступного розрахунку.

Сума основного боргу за договорами без врахування інфляційних втрат станом на 12 жовтня 2017 року за договором купівлі-продажу від 07.06.2016 складає: 120 000 грн.

- індекс інфляції у березні 2017 року - 101,8 %;

- індекс інфляції у квітні 2017 року - 100,9

- індекс інфляції у травні 2017 року - 101,3 %;

- індекс інфляції у червні 2017 року - 101,6%;

- індекс інфляції у липні 2017 року - 100,2 %;

- індекс інфляції у серпні 2017 року - 99,9%;

- індекс інфляції у вересні 2017 року - 102, 0%.

У підсумку сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з березня по вересень включно 2017 року складає суму 131 520,00 грн., де індекс інфляції без урахування суми боргу становить 11520,00 грн.

Судом перевірено правильність нарахування інфляційних втрат та встановлено, що розрахунок проведено у відповідності до чинного законодавства, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивачем проведено нарахування трьох відсотків річних в розрізі кожного договору на підставі ст. 625 ЦК України.

Розрахунок трьох процентів річних (за договором від 02.08.2016)

Строк оплати до 20.02.2017 включно.

Кількість днів прострочення - 168 Сума боргу - 24571,80 грн

Отже, ТПР = 24571,80: 365 х з х 168 : 100= 339 грн.29 коп.

Розрахунок трьох процентів річних (за договором від 07.06.2016)

Строк оплати до 20.02.2017 включно.

Кількість днів прострочення - 233 Сума боргу - 122051,16 грн.

Отже, ТПР = 122051,16 : 365 х з х 233 : 100 = 2337,36

Розрахунок трьох процентів річних (за договором від 07.07.2016)

Строк оплати до 20.02.2017 включно.

Кількість днів прострочення - 168 Сума боргу - 16394, 40 грн.

Отже, ТПР = 16394, 40: 365 х з х 168 : 100 = 226,37

Розрахунок трьох процентів річних (за договором від 13.05.2016)

Строк оплати до 20.02.2017 включно.

Кількість днів прострочення - 217

З 25.02.2017 до 13.04.2017 - 51 днів; сума боргу - 127760, 40 грн з 14.04.2017 до 25.05.2017 - 41 днів, сума боргу -27760, 40 грн з 26.05.2017 до 08.08.2017 - 74 днів сума боргу -127760, 40 грн.

з 08.08.2017 до 26.09.2017 - 49 днів, сума боргу - 97948, 84 грн з 26.09.2017 до 27.09.2017 - 1 день, сума боргу - 37 948, 84 грн. Отже, за договором від 13.05.2016 нараховано 3 % річних у сумі 1803,72.

Розрахунок трьох процентів річних за договором від 26.02.2016

Строк оплати до 20.02.2017 включно.

Кількість днів прострочення -

З 21.02.2017 - до 19.03.2017 - 26 (Сума боргу - 234706,60 грн.)

З 20.03.2017 до 26.03.2017 - 6 (Сума боргу -209222,24 грн.)

З 27.03.2017 до 04.04.2017 - 8; (Сума боргу - 189222,24 грн.)

З 05.04.2017 до 13.04.2017 - 8; (Сума боргу -169222, 24 грн.)

З 14.04.2017 до 25.05.2017 - 41; (Сума боргу -149222,24 грн.) з 26.05.2017 до 21.07.2017 - 56; (Сума боргу -149222,24 грн.) з 21.07.2017 до 28.07.2017 - 7; 129222,24 грн.; з 28.07.2017 до 08.08.2017 - 11 29 222,24 грн;

Загальна сума трьох процентів річних від простроченої суми складе: 339,29 грн. + 2337,36 грн. + 226,37 грн. + 1803,72грн. + 2130, 89грн = 6837,63 грн.

Судом перевірено правильність нарахування трьох відсотків та встановлено, що розрахунок проведено у відповідності до чинного законодавства, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 20.12.2016 за усіма 5 вищезазначеним договорами укладалась додаткові угоди за п. 1.2 яких було сторонами погоджено заходи відповідальності, а саме, що у випадку прострочення Покупцем термінів оплати, передбачених пунктом 1.1 цієї додаткової угоди на три календарні дні, Покупець сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної ставки НБУ від своєчасно несплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочки платежу, а також штраф у розмірі 100 грн. за кожний день затримки оплати (повної або часткової) вартості товару. Оплата такої неустойки у вигляді пені та штрафу буде здійснена не пізніше трьох робочих днів з дати надходження відповідної письмової вимоги. При розрахунку розміру пені та штрафу, першим днем прострочення вважати 21.02.2017.

Позивач провів нарахування пені за умовами п.1.2 додаткових угод у розрізі по кожному договору у наступних розмірах.

Згідно відомостей на офіційному сайті Національного банку України (далі НБУ), НБУ встановлював облікову ставку у наступних розмірах:

з 04.03.2016 до 21.04.2016 - 19 % річних; з 22.04.2016 - 19 % річних;

з 27.05.2016 - 18 % річних; з 24.06.2016 - 16,5 % річних; з 29.07.2016 - 15,5 % річних; з 16.09.2016 - 15 % річних; з 28.10.2016 - 14 % річних; з 14.04.2017- 13 % річних;

з 26.05. 2017 - 12,5% річних

Пеня (за договором від 02.08.2016), пеня розраховується з 21 лютого 2017 року до 08 серпня 2017 року на 24571,80 грн. основного боргу

Розрахунок пені (за договором від 02.08.2016) Пеня розраховується з 21 лютого 2017 року на 24571,80 грн. основного боргу

Строк оплати до 20.02.2017 включно. Пеня розраховується з 21 лютого 2017 року.

Кількість днів прострочення під час дії певної облікової ставки становить:

З 21.02.2017 до 13.04.2017 - 51; (14%) з 14.04.2017 до 25.05.2017 - 41; (13%) з 26.05.2017 до 08.08.2017 - 74; (12,5%)

Отже, пеня = (24571,80 х 14 х 2 :100 х 51 : 365) + (24571,80 х 13 х 2 : 100 х 41 : 365) + (24571,80 х 12,5 х 2 :100 х 74 : 365) = 2924,37

Розрахунок пені (за договором від 07.06.2016) Пеня розраховується з 21 лютого 2017 року на 122051,16 грн. основного боргу.

Строк оплати до 20.02.2017.

Кількість днів прострочення під час дії певної облікової ставки становить:

з 21.02.2017 до 13.04.2017 - 51д (14%) 122051,16

з 14.04.2017 до 25.05.2017 - 41д (13%) 122051,16

з 26.05.2017 до 27.09.2017 - 124д (12,5%) 122051,16

з 27.09.2017 до 12.10.2017 - 15д (12,5%) 120 000,00

Отже, пеня = (122051,16 х 14 х 2 :100 х 51: 365) + (122051,16 х 13 х 2 :100 х 41: 365) + (122051,16 х 12,5 х 2 : 100 х 124 : 365) + (120000,00 х 12,5 х 2 :100 х 15 : 365) = 19938,45

Розрахунок пені за Розрахунок пені (за договором від 07.07.2016) Пеня розраховується з 21 лютого 2017 року на 16394, 40 грн основного боргу.

Строк оплати до 20.02.2017.

Кількість днів прострочення під час дії певної облікової ставки становить:

з 21.02.2017 до 13.04.2017 - 51днів (14%)

з 14.04.2017 до 25.05.2017 - 41днів(13%) з 26.05.2017 до 08.08.2017 -74днів (12,5%)

Отже, пеня = (16394, 40 х 14 х 2 :100 х 51: 365) + (16394, 40 х 13 х 2 :100 х 41: 365) + (16394, 40 х 12,5 х 2 : 100 х 74 : 365) = 1951 грн.14 коп.

Розрахунок пені за Розрахунок пені (за договором від 13.05.2016)

Пеня розраховується з 21 лютого 2017 року на 127760, 40 грн основного боргу.

Строк оплати до 20.02.2017.

Кількість днів прострочення під час дії певної облікової ставки становить:

з 25.02.2017 до 13.04.2017 - 51д(14%) 127760, 40 грн

з 14.04.2017 до 25.05.2017 - 4д(із%) 127760, 40 грн

з 26.05.2017 до 08.08.2017 - 74д (12,5%) 127760, 40 грн

з 08.08.2017 до 26.09.2017 - 49д. (12,5%) 97948, 84 грн

з 26.09.2017 до 27.09.2017 - 11 д (12,5%) 37 948, 84 грн

Отже, пеня = (127760, 40 х 14 х 2 : 100 х 51 : 365) + (127760, 40 х 13 х 2 : 100 х 41 : 365) + (127760, 40 х 12,5 х 2 : 100 х 74 : 365) + (97948, 84 х 12,5 х 2 : 100 х 49 : 365) + (37 948, 84 х 12,5 х 2 : 100 х і: 365) = 18518,53

Розрахунок пені за Розрахунок пені (за договором від 26.02.2016) Пеня розраховується з 21 лютого 2017 року

Строк оплати до 20.02.2017.

Кількість днів прострочення під час дії певної облікової ставки становить:

з 21.02.2017 - до 19.03.2017 - 26д;(14%) борг 234706,60 грн.;

з 20.03.2017 до 26.03.2017 - 6д (14%) борг 209222,24 грн.;

з 27.03.2017 до 04.04.2017 - 8д (14%) борг 189222,24 грн.;

з 05.04.2017 до 13.04.2017 - 8д (14%) борг 169222, 24 грн.;

з 14.04.2017 до 25.05.2017 - 41; (13%) борг 149222,24 грн.;

з 26.05.2017 до 21.07.2017 - 56; (12,5%) 149222,24 грн.;

з 21.07.2017 до 28.07.2017 - 7; (12,5%) 129222,24 грн.; з 28.07.2017Р.Д0 08.08.2017р. - 11д (12,5%) 29 222,24 грн;

Отже, пеня = (234706,60 х 14 х 2 : 100 х 26 : 365) + (209222,24 х 14 х 2 : 100 х 6 : 365) + (189222,24 х 14 х 2 : 100 х 8 : 365) + (169222, 24 х 14 х 2 : 100 х 8 : 365) + (149222,24 х 13 х 2 : 100 х 41: 365) + (149222,24 х 12,5 х 2 : 100 х 56 : 365) + (129222,24 х 12,5 х 2 : 100 х 7 : 365) + (29222,24 х 12,5 х 2 : 100 х 11: 365) = 18765, 42

Таким чином пеня за 5 договорами становить 62097,91 грн. = 2924,37 + 19938,45+ 1951Д4+ 18518,53+ 18765, 42

Судом перевірено правильність нарахування та відповідність умовам договору пені та встановлено, що розрахунок проведено у відповідності до чинного законодавства, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі п.1.2 додаткових угод до договорів, за яким передбачено нарахування штрафу у розмірі 100 грн. за кожний день затримки оплати (повної або часткової) вартості товару позивач нарахував за період 21 лютого по 12 жовтня 2017 року штраф за 5 договорами починаючи у сумі 95 400,00 грн. із розрахунку 100 грн. за кожний день прострочки.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що пунктом 4 Оглядового листа № 01-06/767/2013 від 29.04.2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» Вищий господарський суд України вказав, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить законодавству України. Такий висновок ґрунтувався на правовій позиції наведеній у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 № 42/252, від 09.04.2012 № 20/246-08 та від 12.06.2012 у справі № 06/5026/1052/2011.

Зокрема, вищий суд зазначили, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Сторони за умовами договору погодили застосування штрафу у вигляді певної суми (100 грн.) за кожний день прострочки, що за своєю природою є пенею та суперечить визначенню штрафу, яке наведено в ст.549 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що сторони за п.1.2. додаткових угод погодили нарахування пені двічі за одне і те ж порушення, при цьому в одному випадку санкцію вони визначили як пеню, а в другому визначили як штраф, хоча порядок і розмір його нарахування визначили за правилами погодження пені.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем заявлено в цій частині позову повторно стягнення пені, хоча ним визначено цю санкцію штрафом.

Також позивачем заявлено в позовних вимогах стягнути з відповідача проценти за користуванням чужими коштами у сумі 25194 грн. 16 коп. Сума нарахована за усіма 5 договорами. Позивач обґрунтував свої вимоги в цій частині наступним.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивач доводить, що враховуючи, що договорами розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не визначено, а відповідач до теперішнього часу користується належними позивачу грошовими коштами, за аналогією закону це означає, що позивач надав відповідачеві позику, а отже є підставою для одержання позивачем відсотків від суми позики відповідно до ст.ст. 1046, 1048 ЦК України. Відтак, за вказаними правовими нормами позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми боргу, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до п. 6.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», проценти річних, про які йдеться у ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених ст. 536 названого кодексу. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (ст. 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобовязання (п. 6.2 вказаної Постанови).

Відповідно до п.9 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК України), у тому числі процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (частина п'ята статті 694 названого Кодексу), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов'язань, ані штрафною санкцією.

Між тим згідно правил ст.536 ЦК України визначено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими нормативними актами.

Позивач не довів погодження розміру процентів за користування чужими коштами за договором, не довів, що згідно за конкретним законом визначено розмір процентів за користування чужими коштами в випадку порушення строків оплати за придбаний товар за договором купівлі-продажу.

Суд прийшов до висновку, що застосовувати правила ст.1048 ЦК України щодо визначення процентів на рівні облікової ставки НБУ, яка регулює правовідносини, що витікають договору позички, підстав немає.

При розгляді справи суд не знайшов підстав для застосування аналогії права, тому в цій частині позовних вимог відмовляє.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетафім Україна» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача 120000 грн. основного боргу, 11520,00 грн. інфляційних втрат, 62 097,91 грн. пені, 6837,63 грн. 3% річних, тобто на 62,44 % (позов заявлений, з урахуванням зменшення, в сумі на 321049 грн. 70 коп., а підлягає задоволенню 200455 грн. 54 коп.), то відповідач повинний відшкодувати позивачеві 3006 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору, бо відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу позивача на ту обставину, що позивачем при поданні позовної заяви, платіжним дорученням № 915 від 25.07.2017, було сплачено 9412 грн 04 коп. судового збору, у зв'язку зі зменшенням позовних вимог та відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" зменшується і сума судового збору, що має бути сплачена позивачем від ціни позову, яка становить 4815 грн 75 коп. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Зокрема, згідно п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору підлягає поверненню у випадку зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких підстав, позивачу слід повернути сплачений ним судовий збір в сумі 4596 грн. 29 коп., але оскільки позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення судового збору, судовий збір не повертається судом.

Однак, позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору в сумі 4596 грн. 29 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково на суму 200455 грн. 54 коп.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Агро-Максі» (вул. Велика Куликовська, буд. 77-А, м. Каховка, Херсонська область, поштовий індекс 74800, ідентифікаційний код 36346202) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетафім Україна» (Чаплинське шосе, буд. 7, м. Каховка, Херсонська область, поштовий індекс 74800, ідентифікаційний код 36631390) 120000 грн. основного боргу, 11520,00 грн. інфляційних втрат, 62 097,91 грн. пені, 6837,63 грн. 3% річних та 3006 грн 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.В задоволенні решти позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.10.2017

Суддя Л.М. Немченко