ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 922/3154/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мамалуя О.О.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові мережі", м. Харків
до ТОВ "Інфо Віт", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

позивача - ОСОБА_1 - представника за довіреністю;

відповідача - ОСОБА_2 - представника за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач, комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Віт" заборгованість за неналежне виконання договірних зобов"язань в сумі 35982,42 грн., інфляційні витрати в сумі 5567,31 грн., 3% річних в сумі 831,48 грн. та пеню в сумі 3400,78 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2017 р. було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 05.10.2017 р. о 11-00 год. В судовому засіданні 05.10.2017 р. було оголошено перерву до 17.10.2017 р. о 09-30 год.

Представник позивача у судові засідання з"явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судові засідання з"явився, 05.10.2017 р. через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Наполягає на застосуванні позовної давності.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

01.11.2004 р. між позивачем та відповідачем був укладений тимчасовий договір про постачання теплової енергії № 11293 за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 23/34, згідно з умовами якого енергопостачальна організація брала на себе зобов"язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

КП "Харківські теплові мережі" на підставі розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2013-2014 р.р., розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2014-2015 р.р., розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2015-2016 р.р., розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2016-2017 р.р. та договору про постачання теплової енергії № 11293 від 01.11.2004 р. здійснювало постачання теплової енергії до нежитлових приміщень будинку за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 23/34. Система теплопостачання відповідача є невід"ємною частиною системи теплопостачання будинку, отже відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію, але відповідач не в повному обсязі їх сплачував.

Відповідно умов договору, позивач зобов"язався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п. 2.1. договору, а відповідач зобов"язався оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором. Згідно п. 6.3., відповідач за 3 дні до початку розрахункового періоду повинен сплатити позивачу попередню оплату вартості.

Відповідач зазначає, що він відповідно до діючого законодавства України та умов договору 11293 неодноразово повідомляв КП "Харківські теплові мережі" про припинення дії договору у зв"язку з закінченням строку його дії та звертався з проханням видати технічні умови на відключення від централізованого опалення та постачання гарячої води, приміщень ТОВ "Інфо віт", які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 23/34. Згідно п.п. 1.1. п. 1 додатку 3 до договору № 11293 позивач був зобов"язаний припинити теплопостачання відповідачу.

Враховуючи, що приміщення, що розташовані на інших поверхах будівлі над приміщенням, що належить ТОВ "Інфо віт", відключені від централізованої системи теплопостачання та використовують автономні системи обігріву, наявна технічна можливість для відключення приміщення ТОВ "Інфо віт". При цьому інтереси інших споживачів теплової енергії не постраждають. Але позивач продовжував нараховувати відповідачу заборгованість за договором № 11293, який фактично припинив дію.

П. 10.2. розд. 10 тимчасового договору про постачання теплової енергії, договір припиняє свою дію у випадку закінчення строку, на який він був укладений.

Ст. 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України.).

Статтею 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

Відповідно до п. 10.4 договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, у відповідності до положень п.10.4 договору ще у 2012 році звернувся до позивача з вимогою про розторгнення договору (лист №08/11-1 від 08.11.2012р.). Отже, відповідач здійснив всі передбачені договором дії для того, щоб договір не був пролонгований після 31.12.2012р. Тому цей договір вважається припиненим з 01.01.2013р., відповідно до положень його пункту 10.2 у звязку з закінченням строку, на який він був укладений.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 6 та 627 Цивільного кодексу України декларується свобода договору. Отже, відповідач не може бути примушений відповідачем до отримання та вживання його послуг та продукції, якщо договору про це між позивачем та відповідачем не існує.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких витрати зі сплати судового збору при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_3