РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017Справа №911/2451/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ензім»
доПублічного акціонерного товариства «Омега Банк»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮЛІЯ» 3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» 4. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з Управління Активами «Скай Кепітал Менеджмент»
простягнення 24 479,21 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Крюков Т.У.
від відповідача:не з'явився
від третьої особи 1:Сидоренко Ю.А.
від третьої особи 2:не з'явився
від третьої особи 3:не з'явився
від третьої особи 4:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ензім» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (надалі - «Банк») про стягнення 24 479,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 24 479,21 грн. в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України у зв'язку з тим, що право на такі грошові кошти належить виключно позивачу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.08.2017 р. матеріали позовної заяви були передані за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.08.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 04.10.2017 р., залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮЛІЯ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з Управління Активами «Скай Кепітал Менеджмент» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 23.10.2017 р. у зв'язку із неявкою представників відповідача та третіх осіб 2-4.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №490.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Представник третьої особи 1 в судове засідання з'явилася, надала через канцелярію суду письмові заперечення, в яких вказувала на запровадження в установі Банку процедури ліквідації, що унеможливлює задоволення його кредиторів поза межами такої процедури згідно з приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судове засідання представники третіх осіб 2-4 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» (правонаступником якого є Банк) та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 64/15-Ф, відповідно до умов якого Банк відкрив позичальнику кредитну лінію, що відновлюється загальним лімітом 2000000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних, строком дії до 27.03.2018 року (а.с.12-16).

З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним договором були укладені відповідні договори поруки та іпотеки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 р. у справі №522/1610/14-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.04.2015 р., стягнуто солідарно: з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» на підставі договору поруки № 64/П-15-2, з ОСОБА_4 та Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос» на підставі договору поруки № 64/П-15-1, з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юлія» на підставі договору поруки № 64/П-15-3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 30275153,69 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 2000000 доларів США, що еквівалентно - 15986000 грн., заборгованість по процентам - 1279500 доларів США, що еквівалентно - 10227043,50 грн., заборгованість по комісії - 395396,19 грн., пеня за несвоєчасне сплату платежів у розмірі - 3666714 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. та додатковому договору до нього від 09.01.2015 р. Банк продав права вимоги за наданими кредитами Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека кредит». Право вимоги було передано Банком ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» згідно акта приймання-передачі прав вимоги від 31.12.2014 р.

Вподальшому ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.07.2015 р. відчужило відповідне право вимоги на користь ТОВ «Компанія з Управління Активами «Скай Кепітал Менеджмент», яке в свою чергу уклало з позивачем договір про відступлення права вимоги від 26.02.2016 р.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16.06.2016 р. у справі №522/1610/14-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЕНЗІМ» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено:

- замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» - сторону виконавчого провадження №48544528, що знаходиться в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за виконавчим листом №522/1610/14-ц, виданим 27.04.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси по цивільної справі за позовом ПАТ «ОМЕГА БАНК» до ОСОБА_4, ТОВ «Альбатрос», ТОВ «Юлія», ПАТ «Альбатрос» про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-2, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-1, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юлія», , на підставі договору поруки №64/П-15-3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 30275153,69 грн., на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЕНЗІМ»;

- замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» - сторону виконавчого провадження №48530079, що знаходиться в провадженні Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за виконавчим листом №522/1610/14-ц, виданим 27.04.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси по цивільної справі за позовом ПАТ «ОМЕГА БАНК» до ОСОБА_4, ТОВ «Альбатрос», ТОВ «Юлія», ПАТ «Альбатрос» про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-2, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос», , на підставі договору поруки №64/П-15-1, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юлія», , на підставі договору поруки №64/П-15-3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 30275153,69 грн., на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЕНЗІМ».

В той же час, 17.11.2015 р. в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 р. у справі №522/1610/14-ц з ТОВ «Юлія» були стягнуті грошові кошти у розмірі 27 199,12 грн., які 14.06.2016 р. розподілені наступним чином: 2 719,91 грн. на користь держави як стягнення виконавчого збору, 24 479,21 грн. на користь Банку як погашення боргу згідно рішення суду.

Спір у справі виник у зв'язку з безпідставним, на думку позивача, отриманням відповідачем грошових коштів у розмірі 24 479,21 грн. внаслідок того, що на момент надходження таких коштів на банківський рахунок відповідача, останній не володів правом на отримання відповідних коштів.

Зокрема, позивач вказує, що станом на дату списання спірної суми грошових коштів, вони були власністю ТОВ «Компанія з Управління Активами «Скай Кепітал Менеджмент», а станом на дату зарахування на рахунок Банку - власністю позивача.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому, зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності наступних умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 17.11.2015 р. в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 р. у справі №522/1610/14-ц з ТОВ «Юлія» були стягнуті грошові кошти у розмірі 27 199,12 грн., які 14.06.2016 р. розподілені наступним чином: 2 719,91 грн. на користь держави як стягнення виконавчого збору, 24 479,21 грн. на користь Банку як погашення боргу згідно рішення суду.

При цьому, ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16.06.2016 р. у справі №522/1610/14-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЕНЗІМ» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» - сторону виконавчого провадження №48530079 та №48544528 на Товариство.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Таким чином, ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 16.06.2016 р. у справі №522/1610/14-ц про заміну стягувача у виконавчому провадженні №48530079 та №48544528 набрала законної сили 21.06.2016 р.

Відтак, станом на момент перерахування державним виконавцем грошових коштів, стягнутих з ТОВ «Юлія» при примусовому виконанні рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 р. у справі №522/1610/14-ц, стягувачем за виконавчими документами був Банк.

Більш того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 152 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОМЕГА БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 52 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ОМЕГА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ОМЕГА БАНК».

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «ОМЕГА БАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 111 від 02.06.2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ОМЕГА БАНК» до 03 липня 2015 р. включно.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 06 липня 2015 р. № 437 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОМЕГА БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 липня 2015 р. № 127, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ОМЕГА БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ОМЕГА БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ОМЕГА БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 строком на 1 рік з 06 липня 2015 р. до 05 липня 2016 р. включно.

Таким чином, відкликання Національним банком України на момент розгляду даного спору по суті банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації зумовило настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення вимог до банку та їх задоволення в порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2015 р. у справі №910/15058/14.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

За змістом ч.ч. 2 та 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів» вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Положеннями статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

До того ж, відповідно до п. 4.27 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 р. «Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Таким чином, враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Банку, задоволення вимог кредиторів банку, зокрема Товариства, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону. Водночас, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Таким чином, законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Іншого порядку задоволення вимог кредитора, ніж у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спосіб, чинним законодавством не передбачено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача як кредитора банку має здійснюватися в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог Товариства необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ензім» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.10.2017 р.

Суддя В.П. Босий