ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.2017 Справа № 904/7825/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Третя особа без самостійних вимог на боці відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про виселення з приміщення нежитлової будівлі та стягнення заборгованості у розмірі 115 871,80 грн. за договором оренди

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: Богачова С.О. - представник за довіреністю №837 від 18.05.2017

Білей Ю.О. - представник за довіреністю №671 від 17.05.2017

Від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 1315 від 28.08.2017

Від третьої особи: Конох Я.В.- представник за довіреністю № 42 від 08.08.2017

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить:

- виселити Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 з нерухомого майна, а саме: будівлі магазину (реєстраційний номер НОМЕР_2) загальною площею 141,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яке належить Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця", про що видати наказ;

- стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованість з орендної плати по договору оренди № 12/02-3489-ОД від 07.07.2009 за січень-травень 2017 року у розмірі 69 494,46 грн. та неустойку за квітень - травень 2017 року у розмірі 46 377,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за укладеним між Позивачем та Відповідачем договором щодо своєчасної та повної оплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2017, порушено провадження у справі, а розгляд призначено на 29.08.2017.

29.08.2017 відповідач подав до суду заяву про залучення в якості третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що позивач у відповідності до вимог чинного законодавства України не повідомляв відповідача про відповідний перехід права первісного кредитора на його користь та не надав підтвердження про це, що тягло за собою сплату орендної плати первісному кредитору і у разі позитивного рішення суду на користь позивача зазначене рішення суттєво впливатиме на права та обов'язки Фонду державного майна України.

Позивач проти заяви відповідача про залучення в якості третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області не заперечив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області, а розгляд справи відкладено на 18.09.2017.

18.09.2017 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою у зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості по орендній платі за спірний період, просив суд про зменшення розміру позовних вимог та про:

- виселення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з нерухомого майна, а саме: будівлі магазину (реєстраційний номер НОМЕР_2) загальною площею 141,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яке належить Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця", про що видати наказ;

- стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованість з орендної плати по договору оренди № 12/02-3489-ОД від 07.07.2009 за січень-травень 2017 року у розмірі 40671,68 грн. та неустойку за квітень - травень 2017 року у розмірі 46 377,34 грн.

На підставі ст. 22 ГПК України, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві а позов зазначив, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не стороною договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, а отже не має законних підстав для зміни або припинення цивільних прав та обов'язків, які виникли між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області, та які були встановлені ними (за згодою сторін) шляхом укладення зазначеного (основного договору). Відповідач зазначає, що додатковий договір від 10.03.2016 до основного договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, та подальші додаткові договори повинні бути визнані недійсними в судовому порядку, на підставі ст. 207 Господарського кодексу України та ст. 83 ГПК України. Також, відповідач вказує, що належним чином виконував свої договірні зобов'язання та сплачував орендну плату за спірний період у повному обсязі. За викладеного, відповідач просив суд, у відповідності до ст. 83 ГПК України визнати недійсними додаткові договори від 10.03.2016, 18.03.2016, 18.07.2016, 15.09.2016, 25.10.2016 та 29.10.2016, укладені між позивачем та відповідачем, як додаткові угоди (договори) до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009; відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Третя особа просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, залізниця не надала доказів переходу права власності на спірне майно. Вважає, що позивач уклавши Додаткову угоду змінив такі істотні умови основного договору: сторона за договором та орендну плату. Оскільки договір оренди укладений з Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області як орендодавцем, то зміна власника орендованого майна є істотною умовою, що допускається лише за згодою сторін (п. 10.3 Договору, ст.ст. 636, 638, 651, 652 Цивільного кодексу України). Матеріали справи свідчать, що позивач не є стороною основного договору оренди, а отже не має законних підстав для зміни або припинення цивільних прав та обов'язків відповідача та третьої особи, тому додатковий договір від 10.03.2016р., укладений між позивачем та відповідачем, не є додатковою угодою до договору оренди № 12/02-33489-ОД від 07.07.2009р. Умовами договору оренди не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку. Не погоджується з посиланням позивача, оскільки державне майно, яке внесено до статутного капіталу товариства, не передано у власність залізниці, а статус державного майна не змінено. Правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності залізниці на майно, що є об'єктом оренди за спірним договором, відсутні.

18.09.2017 позивач подав до суду клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2017 продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 24.10.2017.

В судовому засіданні оголошено перерву до 09.10.2017.

09.10.2017 відповідач подав до суду доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких, якості підстави для відмови у задоволенні позову посилався на пропущення позивачем встановленого ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" місячного терміну для звернення з заявою про припинення дії договору оренди. Відповідач зазначив, що оскільки договір оренди є діючим, то законні підстави для виселення відповідача з орендованого приміщення на його думку відсутні. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 09.10.2017 оголошено перерву до 23.10.2017.

12.10.2017 позивач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив про необґрунтованість доводів відповідача про пропущення позивачем встановленого ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" місячного терміну для звернення з заявою про припинення дії договору оренди. Позивач зазначив, що вчасно попередив відповідача про припинення строку дії договору та пропонував відповідачу повернути орендоване майно. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

23.10.2017 третя особа подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення на адресу відповідача листів від 18.02.2016 та від 18.07.2016.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2009 між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області (далі - орендодавець, третя особа) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3489-ОД (а.с.21-24).

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно будівля магазину площею 141,0 м2 розміщене за адресою АДРЕСА_1, на 1-му поверсі 1-го поверхового (будинку, приміщення, будівлі), що перебуває на балансі Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі - позивач, балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку/актом оцінки на 28.02.2009 і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 367 497,00 грн.

Згідно до п.2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі майна.

Згідно п. 3.1, 3.6 договору, в редакції додаткових угод від 28.08.2013 та від 01.04.2014, орендна плата визначається відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - грудень 2013 року 5579,75 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - січень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за наступний місяць на індекс інфляції за січень 2014 року. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні: - 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 3905,83 грн.; - 30% балансоутримувачу у розмірі 1673,92 грн.

Відповідно до п. 5.2, 5.4 договору, орендар зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати оренду плату у співвідношенні визначеному у п. 3.6. цього договору, компенсувати експлуатаційні витрати та витрати на утримання майна, в тому числі, сплати податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Щомісячно не пізніше 15 числа звітувати орендодавцю та балансоутримувачу про внесення орендної плати, скоригованої на індекс інфляції, до державного бюджету та на розрахунковий рахунок балансоутримувача з одночасним наданням копій платіжних доручень з відміткою обслуговуючого банку.

Згідно п.10.1 договір укладено строком на 1 рік, що діє з 07.07.2009 до 06.07.2010.

Факт передачі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за договором №12/02-3489-ОД підтверджується підписаним сторонами договору актом приймання-передачі від 07.07.2009 (а.с.25).

В подальшому, додатковими угодами до договору сторонами було продовжено строк дії даного договору, а саме:

- додатковою угодою від 22.04.2010 строк дії договору було продовжено до 05.07.2013,

- додатковою угодою від 28.08.2013 строк дії договору було продовжено до 31.12.2013 (включно);

- додатковою угодою від 01.04.2014 строк дії договору було продовжено до 31.12.2014 (включно);

- додатковою угодою від 14.11.2014 строк дії договору було продовжено до 31.03.2015 (включно);

Також, додатковою угодою від 26.02.2015, сторони внесли зміни до абзацу другого п. 10.1. договору та виклали його зміст у наступній редакції: «Цей договір є пролонгованим з 01.04.2015 до моменту створення (реєстрації) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", але не більше ніж по 28.02.2018».

Позивач зазначає, що відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" № 4442 від 23.02.2016 (далі - Закон), а також постанови КМУ від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено ПАТ "Укрзалізниця". Засновником ПАТ "Укрзалізниця" є держава в особі Кабінету Міністрів України. З 01.12.2015 розпочало фінансово-господарську діяльність публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та ч. 2 загальних положень Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з витягом з протоколу № 1 засідання ПАТ "Укрзалізниця" від 21.10.2015 створено регіональну філію "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДРПОУ ВП 40081237). Положеннями ст. 20 Статуту ПАТ "Укрзалізниця" передбачено, що Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу. За приписами п.п. 1, 2 Постанови Кабінет Міністрів України № 200 від 25.06.2014 на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 було утворено ПАТ "Українська залізниця", статутний капітал якого сформовано шляхом внесення до нього, зокрема, майна підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

З Передавального акту державного підприємства "Придніпровська залізниця" від 03.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015 підтверджується вартість і склад активів та зобов'язань державного підприємства "Придніпровська залізниця", правонаступництво щодо яких після його реорганізації шляхом злиття перейшло до ПАТ "Українська залізниця".

Разом з тим, як вбачається із Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, будівля магазину площею 141,0 м2 розміщена за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2), була включена до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Таким чином, орендоване відповідачем відповідно до умов Договору нерухоме майно, а саме: будівля магазину площею 141,0 м2 розміщене за адресою АДРЕСА_1, було включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця". Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запис в даному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи ПАТ "Укрзалізниця" вчинено 21.10.2015. Таким чином, враховуючи вищевикладене, ПАТ "Укрзалізниця" відповідно до ст. 85 ГК України та ст. 115 ЦК України з 21.10.2015 набуло право власності на нерухоме майно згідно вищевказаного договору оренди, а саме: будівля магазину площею 141,0 м2 розміщена за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2).

10.03.2016 між ПАТ "Українська залізниця" (позивач - сторона-1) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач - сторна-2) укладено додатковий договір до Договору №12/02-3489-ОД від 07.07.2009р., п.1 якого встановлено, що орендодавцем майна за договором оренди є ПАТ "Укрзалізниця".

Окрім того, вказаним додатковим договором від 10.03.2016, було внесено зміни до п. 3.1. розділу 3 Договору та встановлено, що орендна плата 100% визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 9915,78 грн. без ПДВ.

Також, сторони прийшли до згоди внести зміни до п. 3.6. договору та виклали його у нові редакції, а саме: «Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - структурний підрозділ "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 11 додаткового договору сторони домовилися, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 березня 2016 року включно.

10.03.2016 за актом приймання-передачі позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (об'єкт оренди) - будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 141,0 кв. м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 20.06.2013р. і становить за незалежною оцінкою 309072,00 грн. (а.с.36).

У акті приймання-передачі від 10.03.2016 визначено, що об'єкт оренди обліковується на балансі СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

18.03.2016 додатковим договором до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, строк дії зазначеного договору оренди було пролонговано до 30.06.2016.

18.07.2016 додатковим договором до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, строк дії зазначеного договору оренди було пролонговано до 31.07.2016р.

15.09.2016 додатковим договором до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, строк дії зазначеного договору оренди було пролонговано до 31.10.2016р.

25.10.2016 додатковим договором до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, строк дії зазначеного договору оренди було пролонговано до 31.10.2016р.

Крім того, додатковим договором від 25.10.2016 сторонами було внесено зміни до другого абзацу п. 3.1 договору та викладено в редакції: «Орендна плата визначена за домовленістю сторін, з 01.10.2016 року становить 10 983, 00 грн. без ПДВ.».

29.10.2016 додатковим договором до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, строк дії зазначеного договору оренди було пролонговано до 31.03.2017 (а.с.42).

Отже, строк дії договору оренди майна сплинув 31.03.2017 року, та більше не пролонгувався сторонами.

Згідно з п. 10.11 договору № 12/02-3489-ОД від 07.07.2009, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

За умовами п. 10.12 договору № 12/02-3489-ОД від 07.07.2009, майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок, щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору (тобто після 31.03.2017) відповідач не звільнив займане приміщення.

21.04.2017 позивач направив на адресу відповідача лист №НИМ-07/316 від 13.04.2017, яким повідомив орендаря, що у зв'язку з закінченням терміну дії договору виникла необхідність повернення орендованого майна балансоутримувачу протягом 3 робочих днів, шляхом підписання акту приймання-передачі, з одночасним погашенням заборгованості по орендній платі та відшкодування витрат балансоутримувача. Крім того, цим листом позивач попередив відповідача, що згідно з умовами договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном після припинення договору.

Вказаний лист було отримано відповідачем 05.05.2017, про що свідчить неявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45).

Відповідач відповіді на лист не надав, вимоги позивача про повернення орендованого майна балансоутримувачу не виконав.

Також, листом від 01.06.2017 року № 268/ДН-2 орендодавець вдруге повідомив орендаря про закінчення терміну дії договору оренди та запропонував повернути майно балансоутримувзчу протягом трьох робочих днів, шляхом підписання акту приймання-передачі з одночасним погашенням заборгованості по орендній платі (а.с.46-48).

Позивач зазначає, що до теперішнього часу майно не повернуто, а орендар продовжує ним користуватись та не реагує на звернення орендодавця щодо його повернення.

При цьому, в результаті проведеної 01.06.2017 року перевірки представниками орендодавця використання нежитлової будівлі, було встановлено, що в будівлі ведеться торгівельна діяльність, товар, обладнання та інвентар знаходяться в орендованих приміщеннях. Орендар не звільнив займане ним приміщення та не повернув орендоване майно.

За період користування майном з січня по травень 2017 року, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 40 671,68 грн. (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог).

Вказаний розмір заборгованості залишився неоплаченим відповідачем, приміщення не повернуто.

Пунктом 10.13. договору встановлено, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна після припинення договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення.

За неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором, позивач на підставі п. 10.13. договору, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за квітень-травень 2017 у розмірі 46 377,34 грн.

Таким чином, причиною виникнення цього спору є неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором № 12/02-3489-ОД від 07.07.2009, в частині своєчасного повернення майна з оренди, сплати орендних платежів за період з січня по травень 2017 року у розмірі 40 671,68 грн., а також неустойки за квітень-травень 2017 у розмірі 46 377,34 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в статті 759 Цивільного кодексу України та статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За змістом частини 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату. Аналогічні положення містяться в пункті 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до частин 1 та 4 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до умов договору оренди, строк оплати орендних платежів є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості не надано.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, обставини справи та умови Договору оренди, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу по орендній платі згідно договору оренди у розмірі 40 671,68 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки за період квітень-травень 2017 у розмірі 46 377,34 грн., суд зазначає наступне.

Позивач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 785 ЦК України, нарахував та просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 46 377,34 грн. за період з квітня по травень 2017.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

При цьому, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, ч. 4 ст. 284 ГК України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий термін і на тих самих умовах на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує жодна із сторін договору.

Відтак, має значення лише те, чи збіг встановлений "місячний термін'', оскільки саме із його закінченням пов'язане настання такого юридично значимого наслідку, як продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Водночас сторони договору не обмежені в праві заявити про припинення або зміну умов договору, як протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії вказаного договору.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.05.2009 у справі № 2-30/392-2008.

Для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно не виконав цього обов'язку (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі № 3-70гс14).

Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

При цьому, за положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" роз'яснено, що зі змісту ст.ст. 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Пунктом 7.3. договору встановлено обов'язок орендодавця письмово повідомити орендаря, не пізніше, ніж за 30 діб про свій намір щодо завершення, припинення або розірвання договору.

У пункті 10.1 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органам державного пожежного нагляду та узгодження балансоутримувача, договір за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2017 позивач направив на адресу відповідача лист №НИМ-07/316 від 13.04.2017, яким повідомив орендаря, що у зв'язку з закінченням терміну дії договору виникла необхідність повернення орендованого майна балансоутримувачу протягом 3 робочих днів, шляхом підписання акту приймання-передачі, з одночасним погашенням заборгованості по орендній платі та відшкодування витрат балансоутримувача. Крім того, цим листом позивач попередив відповідача, що згідно з умовами договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном після припинення договору.

Позивач зазначає, що вказаний лист було отримано відповідачем 05.05.2017, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45).

Відповідач проти цього заперечує, вказуючи, що цей лист він не отримував, а розписався у поштовому повідомленні №198 (а.с.45) за отримані рахунки на оплату оренди, які відповідач долучив до матеріалів справи рахунки-фактури на оплату орендної плати №78 від 11.04.2017 на суму 13179,60 грн.(а.с.212), №99 від 10.05.2017 на суму 1587,42 грн. (а.с. 211), № 118 від 23.05.2017 на суму 13823,36 грн. (а.с.213).

Аналізуючи вищенаведені заперечення відповідача суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення №198 (а.с.45), відповідач отримав поштову кореспонденцію 05.05.2017. Проте, судом враховано, що відповідач не міг отримати 05.05.2017 рахунки від 10.05.2017 та від 23.05.2017.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в межах місячного строку після закінчення строку дії спірного договору орендодавець повідомив відповідача про відмову від пролонгації договору, а отже, строк дії договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009 закінчився 31.03.2017.

Таким чином, зазначений лист позивача є повідомленням відповідача про відсутність наміру позивача продовжувати з ним договірні відносини щодо оренди вказаного майна, а також доказом заперечення орендодавця на дату закінчення строку договору.

Крім того, у подальшому позивач також звертався до відповідача з листом від 01.06.2017 року № 268/ДН-2 орендодавець вдруге повідомив орендаря про закінчення терміну дії договору оренди, яким запропонував повернути майно балансоутримувзчу протягом трьох робочих днів, шляхом підписання акту приймання-передачі з одночасним погашенням заборгованості по орендній платі (а.с.46-48), однак ці вимоги також залишені відповідачем без відповіді задоволення.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи про те, що строк договору оренди закінчився 31.03.2017, нового договору оренди на спірне приміщення укладено не було, а орендар не повернув орендодавцю за актом приймання-передачі орендоване нерухоме майно, суд прийшов до висновку про наявність у позивача підстав для нарахування відповідачу неустойки за користування майном після закінчення дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Пунктом 10.13. договору встановлено, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна після припинення договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за період квітень-травень 2017 у розмірі 46 377,34 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про виселення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з нерухомого майна, а саме: будівлі магазину (реєстраційний номер НОМЕР_2) загальною площею 141,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 2 ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон), термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Доказів звільнення відповідачем займаного приміщення та повернення його позивачеві сторонами не надано.

Крім того, з наявного в матеріалах справи Акту обстеження від 01.06.2017 вбачається, що відповідачем орендоване приміщення не звільнено та використовується відповідно до своєї господарської діяльності.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження факту передачі позивачеві орендованого приміщення.

З урахуванням викладеного, вимоги про виселення відповідача з орендованого приміщення є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення відповідача щодо пропуску позивачем, встановленого ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", строку на звернення з заявою про припинення дії договору, судом не приймаються, оскільки, як вбачається з фіскального чеку та поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.44, 45 т. 1) - позивач своєчасно, 21.04.2017 (в місячний термін після закінчення дії договору) звернувся до відповідача з заявою про завершення строку дії договору оренди та з вимогою про повернення орендованого майна.

Інші заперечення відповідача судом не приймаються з наступних підстав.

Як вже зазначено вище, 10.03.2016р. між ПАТ "Українська залізниця" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено додатковий договір до Договору №12/02-3489-ОД від 07.07.2009р., п.1 якого встановлено, що орендодавцем майна за договором оренди є ПАТ "Укрзалізниця".

Відповідно до додаткового договору, пункти 3.1, 3.6 договору оренди викладено в новій редакції, згідно з якою орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 становить 9915,78 грн. без ПДВ.; орендна плата 100% перераховується на рахунок орендодавця; одержувач коштів - структурний підрозділ "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Пунктом 10.1 договору оренди, в редакції додаткового договору, термін дії договору продовжено по 31.03.2016р. включно.

В пункті 11 додаткового договору сторони домовилися, що умови даного додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015; цей додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.03.2016 включно.

10.03.2016 за актом приймання-передачі позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (об'єкт оренди) - будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 141,0 кв. м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 20.06.2013р. і становить за незалежною оцінкою 309072,00 грн.

Об'єкт оренди обліковується на балансі СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Протягом дії Договору між позивачем та відповідачем неодноразово укладалися додаткові договори, якими строк дії договору, викладений у пункті 10.1 договору, продовжувався по 31 березня 2017 року включно.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" передбачено утворення на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 200 встановлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Статут).

Пунктом 2 Статуту встановлено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до пункту 20 Статуту, товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Пунктом 33 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

Згідно витягу з протоколу №1 засідання ПАТ "Укрзалізниця" від 06.11.2015, датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" було визначено 01.12.2015.

Відповідно до Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого рішенням правління ПАТ "Укрзалізниця" від 16.11.2015 (протокол №5), відокремленим підрозділом товариства є регіональна філія "Придніпровська залізниця", до якої в процесі реорганізації перейшли всі майнові права та обов'язки державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 вказаного Закону, переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства; державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесеного до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акту та акту оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

Згідно з передавальним актом від 03.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015року, орендоване майно за договорами оренди передане державним підприємством "Придніпровська залізниця" до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

На підставі Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, майно за адресою: АДРЕСА_1, площею 141,0 кв. м. було включено до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця".

Згідно зі ст. 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, гне заборонених законом.

Відповідно до ст. 85 Господарського кодексу України, ст. 115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 770 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що з 21.10.2015 ПАТ "Укрзалізниця" набуло право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 141,0 кв. м.

Відповідно до наданих документів майно, що є об'єктом оренди за договором № 12/02-3489-ОД, передано до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця".

Згідно ст. 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно ст. 85 Господарського кодексу України, ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Пунктом 32 Статуту передбачено, що товариство, здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об'єкт нерухомості, який є предметом договору оренди по справі, зареєстровано за ПАТ "Українська залізниця" 21.09.2016р.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм, зокрема, в частині особливостей утворення ПАТ "Українська залізниця" та вищезазначених фактичних обставин справи, з моменту складання передавального акта та/або акта оцінки майна залізничного транспорту, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", та державної реєстрації зазначеної юридичної особи, остання набула право власності на майно, в тому числі, об'єкт нерухомості, що є предметом оренди за договором № 12/02-3489-ОД.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч.1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Аналогічні положення закріплені в частині 2 ст.15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка передбачає, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Умовами пункту 10.7 договору оренди №12/02-3489-ОД встановлено, що перехід права власності на майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступника).

Отже, у зв'язку з переходом права власності на майно, яке є об'єктом оренди, в силу вимог закону, відбулася заміна сторони у зобов'язанні, внаслідок чого до позивача перейшли права та обов'язки орендодавця по договору оренди №12/02-3489-ОД, в тому числі, і право вимагати сплати орендних платежів, тобто, прав кредитора у зобов`язанні.

Суд критично оцінює доводи Третьої особи з посиланням на те, що в силу ст. 513 ЦК України, заміна сторони у договорі оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009 року мала відбуватися за участю попереднього кредитора (РВ ФДМ України по Дніпропетровській області). При цьому, суд зауважує, що ст. 513 ЦК України застосовуються до випадків заміни кредитора, яка відбувається за правочином (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України), при цьому, у спірних правовідносинах, заміна сторони за договором оренди, відбулася в силу вимог закону, зокрема, ст. 770 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", які не передбачають необхідність оформлення відповідної заміни шляхом укладення договору.

Заперечення третьої особи щодо того, що орендоване майно залишилось у державній власності, оскільки на даний час не затверджено Кабінетом Міністрів України порядок передачі вказаного майна, передбачений ч. 4 статті 10 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", відхиляються судом апеляційної інстанції, як такі що не відповідають наведеним вище положенням частини 3 статті 4 та частини 2 статті 5 означеного Закону, за яких спірне майно набувається у власність ПАТ "Укрзалізниця" за фактом його внесення до статутного капіталу цього товариства на підставі відповідного передавального акту з подальшим переоформленням правовстановлюючих документів протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Враховуючи на момент переходу до позивача прав орендодавця за вказаним Договором оренди, суд вважає, що вчинені після цього моменту часу дії третьої особи (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області), спрямовані на визначення строку дії Договору оренди, припинення строку його дії та повернення орендованого майна за актом приймання-передачі, - не породжують для позивача та відповідача таких зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язання може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Слід зазначити, що ці висновки вже були встановлені постановами ДАГС №904/3/17 від 08.06.2017, №904/4/17 від 15.06.2017, №904/6/17 від 18.07.2017, №904/875/17 від 15.08.2017, та відповідно до приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Листами від 30.10.2015 №НГ-9/1424 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" повідомило орендарів про державну реєстрацію ПАТ "Укрзалізниця", яку було здійснено 21.10.2015, відповідний лист був направлений на адресу Відповідача.

Листом від 24.11.2015 №ЦЗМ-12/2667 Фонд державного майна України та його регіональні відділення були повідомленні про необхідність здійснення заходів з організації переукладення договорів оренди майна залізничного транспорту загального користування, що увійшло до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Листом від 10.12.2015 №НГ-9-1/103 регіональна філія "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" повідомила Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про здійснення державної реєстрації публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 21.10.2015 та надала зведений перелік майна ДП "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затверджений Міністром інфраструктури України від 18.08.2015, до якого, зокрема, увійшло майно за адресою: АДРЕСА_1, площею 141,0 кв. м.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" листом від 31.12.2015 № Ц-1/2-3/885-15 надало Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області реєстри договорів оренди майна, що увійшли до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до якого майно за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, передане в оренду Відповідачу відповідно до Договору №12/02-3489-ОД від 07.07.2009, увійшло до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що на момент укладення оскаржуваного додаткового договору позивач не був стороною останнього, а відтак укладений ПАТ "Українська залізниця" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 додатковий договір від 10.03.2016 року до договору оренди нерухомого майна від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД не порушує прав Фонду Державного майна України.

Також, слід зазначити, що заміна сторони за договором оренди нерухомого майна від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД відбулась відповідно до вимог закону, а не на підставі оскаржуваного додаткового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце неналежне виконання зобов'язання, позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Виселити Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна, а саме: будівлі магазину (реєстраційний номер НОМЕР_2) загальною площею 141,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яке належить Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а, ), про що видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108, ) заборгованість з орендної плати по договору оренди № 12/02-3489-ОД від 07.07.2009 за січень-травень 2017 року у розмірі 40 671,68 грн. (сорок тисяч шістсот сімдесят одна грн. 68 коп.) та неустойку за квітень - травень 2017 року у розмірі 46 377,34 грн. (сорок шість тисяч триста сімдесят сім грн. 34 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті грн.00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

25.10.2017.

Суддя Н.Г. Назаренко