ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р. Справа № 5015/5293/11

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Данко Л.С.

Костів Т.С.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 б/н від 04.07.2017 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 21.06.2017 року за результатами розгляду заяви ліквідатора Череватого Л.Б. про витребування майна з чужого незаконного володіння

у справі № 5015/5293/11

за заявою Приватного підприємства "Вокс-ЛВ", с.Утішків, Буський р-н, Львів.обл.

про банкрутство Приватного підприємства "Вокс-ЛВ", с.Утішків, Буський р-н, Львів.обл.,

за участю представників:

від апелянта: ОСОБА_4,

від заявника (боржника): не з'явився,

від ПАТ "Оксі Банк": Пілат Я.І.

Учасникам процесу роз'яснено їхні права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 11.10.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.06.2017 року (суддя Чорній Л.З.) у задоволенні клопотання кредитора ОСОБА_2 вх.№2445/17 від 06.06.2017р. про призначення додаткової експертизи відмовлено (п.1). У задоволенні заяви ліквідатора Череватого Л.Б. вх.№10713/17 від 20.03.2017р. про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено (п.2). Розгляд справи відкладено на 16.08.17 р. о 10:20 год. (п.3). Зобов'язано ліквідатора подати звіт та ліквідаційний баланс на затвердження суду, повідомити про час та місце розгляду справи усіх наявних кредиторів (п.4).

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 21.06.2017 року у справі № 5015/5293/11, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (вх.№01-05/3697/17 від 01.08.2017 року). Апелянт зазначає, що висновок суду про те, що речі, вказані в оспорюваній частині договору про проведення аукціону, є складовими частинами речей, які є предметами договорів іпотеки та застави, грунтується виключно на безпідставному припущенні ПАТ «Оксі Банк» та не підтверджується належними доказами і фактичними обставинами справи. Апелянт стверджує, що єдиний майновий комплекс не був предметом застави чи іпотеки; предметом обох договорів були окремі складові частини цього єдиного майнового комплексу; а висновок №3912 судової інженерно-технічної експертизи від 14.02.2014 року є завідомо неправдивим. Крім цього, апелянт не погоджується із відмовою у задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи. Відтак, просить скасувати ухвалу від 21.06.2017 року, прийняти нову ухвалу, якою задоволити заяву ліквідатора ПП «Вокс ЛВ» про витребування майна з чужого незаконного володіння ПАТ «Оксі Банк».

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП "Документообіг господарських судів", 01.08.2017 року справу за № 5015/5293/11 розподілено до розгляду головуючому судді Желіку М.Б., а членами колегії визначено суддів Данко Л.С., Костів Т.С.

Ухвалами суду від 03.08.2017 року поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження ухвали, апеляційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено на 13.09.2017 року. розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, зазначених у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 27.09.2017 року строк розгляду апеляційної скарги продовжено на п'ятнадцять днів.

08.09.2017 року представником ПАТ «Оксі Банк» подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 11.10.2017 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу. Представник ПАТ «Оксі Банк» проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін. Інші учасники справи про банкрутство явки представників у судовому засіданні не забезпечили, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань щодо процесу розгляду апеляційної скарги не подавали. Присутні в судовому засіданні представники зазначили про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності інших учасників.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами та за участю представників, що з'явилися.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Ухвалою від 27.10.2011 року порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Вокс-ЛВ", с.Утішків, Буський р-н, Львівської обл. у порядку встановленому ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою суду від 09.11.11 року ПП "Вокс-ЛВ" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

20.03.2017 року через канцелярію суду ліквідатором Череватим Л.Б. подано заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння ПАТ «ОКСІ Банк». Просить витребувати в ПАТ «ОКСІ БАНК» майно, зазначене в пунктах 3-8 лоту №1, пунктів 1-31, 34-50 лоту №2 Додатку №1 до Договору про проведення аукціону, укладеного 26.04.2013р. між Приватним підприємством «Вокс-ЛВ» (АДРЕСА_1, ) та Першою українською міжрегіональною товарною біржею в особі Західно-Українського регіонального підрозділу та зобов'язати ПАТ «ОКСІ БАНК» повернути майно, зазначене в пунктах 3-8 лоту № 1, пунктів 1-31, 34-50 лоту №2 Додатку №1 до договору про проведення аукціону, укладеного 26.04.2013р. між Приватним підприємством «Вокс-ЛВ» (80561, Львівська область, Буський район, АДРЕСА_1, ) та Першою українською міжрегіональною товарною біржею в особі Західно-Українського регіонального підрозділу.

З матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до договору про проведення аукціону, укладеного 26.04.2013 року, ПП «Вокс ЛВ» (замовник) уповноважив Західно-Український регіональний підрозділ Першої української міжрегіональної товарної біржі (організатор аукціону) провести аукціон з продажу майна банкрута ПП «Вокс ЛВ». Додатком 1 до вказаного договору визначено перелік майна, а саме лот №1 (вісім позицій: будівля насосної станції, артсвердловини (2 шт), водонапірна башня 9 м 15 м3, водопровід, каналізація, газифікація цеху по вирощуванню бройлера,лінія ЛЕП, влаштування відмостки і під"їздів пташників) та лот №2 (п'ятдесят позицій).

До матеріалів справи долучено копію рішення від 06.03.2014 року у справі №914/3132/13, в якому суд зазначив, що враховуючи цільове призначення майна, яке вказане у п. 1.3. договору іпотеки та п. 1.1. договору застави, суд дійшов висновку, що речі, про які йдеться в оспорюваній частині договору про проведення аукціону від 26.04.2013 р., є складовими частинами речей, які були предметами вищезгаданих договорів іпотеки та застави, а предмети договорів іпотеки та застави є складними, неподільними речами. Відтак, договір про проведення аукціону від 26 квітня 2013 р. в частині пунктів 3-8 лоту № 1 та пунктів 1-31, 34-50 лоту № 2 додатку № 1 суперечить вимогам ст.ст. 187, 188 ЦК України щодо правового режиму складних речей та складових частин речі, тому вказаний договір про проведення аукціону визнано недійсним в частині пунктів 3-8 лоту № 1 Додатку № 1 до цього договору та пунктів 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до цього договору.

Вказаним рішенням також встановлено, а сторонами даного спору не заперечується, що між ПП «Вокс-ЛВ» та ПАТ «ОКСІ БАНК» 24.03.2010 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відкриттям не відновлюваної кредитної лінії № 11/10-НВКЛ укладено договір іпотеки (зареєстровано в реєстрі за № 656) та договір застави (зареєстровано в реєстрі за № 672) з наступними змінами до цих договорів, спричиненими зміною суми кредиту. Відповідно до п. 1.3. договору іпотеки сторонами погоджено, що предметом іпотеки є

пташники № 1-9,

адмінкорпус з котельнею,

підстанція,

автовага,

кормцех,

гноєзбірник,

пожежні резервуари,

пташник,

теплогенераторна,

розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.1. договору застави від 24.03.2010 року ПАТ «Вокс-ЛВ» передано банку в заставу рухоме майно, зокрема, установки для наповнення годівниць, довжиною 90 м пт. №№ 1-10, в кількості 10 установок, а також п'ять ліній напування пт. №№ 6-10.

Приватним нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням договорів іпотеки і застави накладено заборони відчуження зазначеного у договорах іпотеки та застави нерухомого та рухомого майна. У зв'язку із порушенням зобов'язання, забезпеченого іпотекою та заставою, на підставі ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 27, 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п. 5.3. договору іпотеки, п. 5.4. договору застави звернено стягнення ПАТ «ОКСІ БАНК» на заставне майно згідно з договором іпотеки від 24.03.2010 р. за № 656 та договором застави від 24.03.2010 р. за № 672. В результаті ПП «Вокс-ЛВ» передав, а ПАТ «ОКСІ БАНК» прийняв майно та обладнання, які були предметами договорів іпотеки й застави.

У межах справи №914/3132/13 проводилась судова експертиза, за результатами якої складено висновок № 3912 від 17 лютого 2014 року судової інженерно-технічної експертизи, та висновок № 3913 від 18 лютого 2014 року судової товарознавчої експертизи, які були взяті до уваги судом. Рішення господарського суду Львівської області від 06.03.2014 року у справі №914/3132/13 залишене без змін судом апеляційної інстанції 30.07.2015 року. 30.11.2015 року касаційна скарга ПП «Вокс-ЛВ» залишена без задоволення Вищим господарським судом України.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апелянт вважає, що висновок судової інженерно-технічної експертизи №3912 від 14.02.2014 року є завідомо неправдивим, проте, не надає доказів на підтвердження незаконності такого висновку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.33 ГПК України).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідно, заперечення апелянта не підтверджені, законність рішення суду у справі №914/3132/13 та висновку експертизи не спростовані.

Питання про те, чи речі, вказані в оспорюваній частині договору про проведення аукціону, є складовими частинами речей, які є предметами договорів іпотеки та застави, було предметом розгляду у справі №914/3132/13 і судом надана оцінка вказаній обставині, у зв'язку з чим дане питання не потребує повторного дослідження.

Стосовно твердження ліквідатора Л.Б. Череватого про те, що рішення суду у справі №914/3132/13 не встановлює права власності на спірні об'єкти за ПАТ «Оксі Банк», суд зазначає, що дійсно, вказаним рішенням не визнається право власності, а вже підтверджується факт того, що ПАТ «Оксі Банк» у зв'язку із порушенням зобов'язання, забезпеченого іпотекою та заставою, звернув стягнення на заставне майно згідно з договором іпотеки від 24.03.2010 року за № 656 та договором застави від 24.03.2010 р. за № 672, набувши його у власність. Законність державної реєстрації позивачем права власності на нерухоме майно двічі була предметом розгляду господарського суду Львівської області у справі № 5015/1161/12 за позовом Приватного підприємства «Агро-Трейд-Захід» до позивача і відповідача 1 та у справі № 914/912/13-г за позовом Державної податкової інспекції у Буському районі до ПАТ «Оксі Банк» та ПП «Вокс-ЛВ». Двічі рішеннями господарського суду Львівської області у задоволенні позовних вимог про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на майно відмовлено. При цьому рішення господарського суду Львівської області у справі №5015/1161/12 переглядалось в апеляційному та касаційному порядку і залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2012 року та Вищого господарського суду України від 16 жовтня 2012 року. Тому вказаний аргумент заявника не доводить заявлених вимог.

Також колегія суддів звертає увагу, що при розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу.

Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як зазначено Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.23 постанови від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Належні докази, які б підтверджували право власності ПП «Вокс-ЛВ» на спірне майно на момент подання позову, у матеріалах справи відсутні.

Стосовно заявленого 06.06.2017 року представником ОСОБА_2 клопотання про призначення додаткової експертизи у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1,ч.2 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Так, у випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу (ч.2 ст.42 ГПК України).

Однак, місцевим судом зазначено, що в межах даної справи судова експертиза не проводилась, тому додаткова експертиза на даному етапі є неможлива і передчасна, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. Відтак, заперечення апелянта в цій частині також є не обґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обгрунтоване рішення за результатами розгляду клопотання про призначення додаткової експертизи та заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відтак, заперечення апелянта, спростовані описаними вище обставинами справи, не доводять підстав для скасування оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим ухвала суду від 21.06.2017 року підлягає залишенню без змін.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір залишається за скаржником.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 б/н від 04.07.2017 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 21.06.2017 року за результатами розгляду заяви ліквідатора Череватого Л.Б. про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі № 5015/5293/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 17.10.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Данко Л.С.

суддя Костів Т.С.