РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017Справа №910/13904/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Експертне бюро "Столиця"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 47 474,80 грн., -

Головуючий суддя Морозов С.М.,

судді Босий В.П., Спичак О.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Кравчик С.М. (представник за довіреністю №91/2017/05/23-2 від 23.05.2017р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експертне бюро "Столиця" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (надалі - відповідач) суми заборгованості в розмірі 47 474,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договорами зберігання № 175 та № 171008-К, що були укладені між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ПАТ "Київенерго" Так, позивач вказує на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207 позовні вимоги ТОВ "Золотий мандарин Ойл" було задоволено частково та зобов'язано ПАТ "Київенерго" повернути йому зі зберігання мазут марки М-100 загальною кількістю 24 627,097 тон заставною вартістю 54 179 613,40 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року в справі №41/207 було змінено спосіб та порядок виконання вищевказаного рішення суду шляхом стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ТОВ "Золотий мандарин Ойл" заставної вартості мазуту - 54 179 613,40 грн. 21 червня 2016 року між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" укладено договір про відступлення права вимоги №21/06/16, за умовами якого останній набув право вимоги до ПАТ "Київенерго" щодо виконання ним всіх своїх зобов'язань за договорами зберігання № 171008-К та № 175 від 17 жовтня 2008 року, а саме: щодо сплати суми боргу (на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року та рішення Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207) за вказаними договорами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно з положеннями статті 625 ЦК України, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних за період з 13.02.2016р. по 23.02.2016р.

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, при цьому посилаючись на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року у справі №910/15431/16 Договір про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року, укладений між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" визнано недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 13.09.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016р. у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, розгляд справи відкладено до 20.09.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2016р. у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, розгляд справи відкладено до 27.09.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2016р. відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відвід судді Морозова С.М. від розгляду справи №910/13904/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2016р. призначено колегіальний розгляд справи №910/13904/16 у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.09.2016р. справу №910/13904/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Морозов С.М., судді Босий В.П., Спичак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. справу №910/13904/16 прийнято до свого провадження колегією суддів та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.10.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016р. провадження у справі №910/13904/16 зупинено до набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016р. у справі №910/15431/16 законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2017р. поновлено провадження у справі №910/13904/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.02.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р. розгляд справи відкладено до 14.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. провадження у справі №910/13904/16 зупинено до закінчення розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016р. у справі №910/15431/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2017р. поновлено провадження у справі №910/13904/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 17.10.2017р.

В судове засідання 17.10.2017р. представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Експертне бюро "Столиця" про збільшення позовних вимог від 29.12.2016р. повернути без розгляду.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 17 жовтня 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Золотой Мандарин Ойл" та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", яке змінило найменування на ПАТ "Київенерго" було укладено договори зберігання №171008-К, № 175 (надалі - Договори).

Відповідно до Договору № 171008-К ПАТ "Київенерго" зобов'язувалось зберігати мазут марки М-100 у кількості 40990,759 тонн в перерахунку на суху масу (місце зберігання цього мазуту - Філіал "Теплоелектроцентраль № 5 Київенерго" (адреса: 01013, м. Київ, вул. Промислова, 4).

В силу положень Договору № 175 ПАТ "Київенерго" зобов'язується зберігати Мазут марки М-100 у кількості 33848,313 тонн в перерахунку на суху масу (місце зберігання-Філіал "Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго"(адреса: 02660, м. Київ, вул. Пухівська, 1а).

Розділом 2 Договору № 175 сторони обумовили умови передачі майна та його повернення.

Пунктом 2.1. зазначеного Договору, встановлено, що передача майна на зберігання підтверджується підписанням сторонами даного Договору та актів приймання-передачі майна на зберігання.

Як встановлено п. п. 2.4., 2.5. Договору повернення майна зі зберігання оформлюється підписанням обома сторонами відповідного акта приймання передачі (зняття зі зберігання), після отримання письмового повідомлення від поклажодавця на протязі 3-х банківських днів.

Згідно до п. 8.1. зазначений Договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами і діє до 31.12.2015 року.

Аналогічні умови визначені в Договорі № 171008-К від 17.10.2008р.

Згідно з пунктами 8.4 кожного з договорів жодна зі сторін не має права передавати свої права та обов'язки третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

Невиконання ПАТ "Київенерго" договірних зобов'язань щодо повернення зі зберігання майна на вимогу ТОВ "Золотий мандарин Ойл" було підставою для звернення останнього з відповідним позовом до суду.

Вказані обставини встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207, яким позовні вимоги ТОВ "Золотий мандарин Ойл" було задоволено частково та зобов'язано ПАТ "Київенерго" повернути йому зі зберігання мазут марки М-100 загальною кількістю 24 627,097 тон заставною вартістю 54 179 613,40 грн., яке набрало законної сили та відповідно до ст. 35 ГПК України не потребують доказування при розгляді даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року в справі № 41/207 було змінено спосіб та порядок виконання вищевказаного рішення суду шляхом стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ТОВ "Золотий мандарин Ойл" заставної вартості мазуту - 54 179 613,40 грн.

21 червня 2016 року між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" укладено договір про відступлення права вимоги №21/06/16, за умовами якого останній набув право вимоги до ПАТ "Київенерго" щодо виконання ним всіх своїх зобов'язань за договорами зберігання № 171008-К та № 175 від 17 жовтня 2008 року, а саме: щодо сплати суми боргу (на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року та рішення Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі №41/207) за вказаними договорами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно з положеннями статті 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (у редакції додаткової угоди від 21 червня 2016 року) право вимоги відступається на безоплатній основі.

За змістом п. 3.1. Договору ТОВ "Золотий мандарин Ойл" відповідає перед ТОВ "Експертне бюро "Столиця" за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання ПАТ "Київенерго" його обов'язків.

Пунктом 4.2. даного правочину передбачено обов'язок ТОВ "Експертне бюро "Столиця" протягом десяти днів з моменту укладення цього договору сповістити ПАТ "Київенерго" про відступлення права вимоги шляхом надсилання відповідного письмового повідомлення.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 червня 2016 року між сторонами вищевказаного договору було складено та підписано акт приймання-передачі документів № 1 до цього правочину.

22 червня 2016 ТОВ "Експертне бюро "Столиця" звернулося до ПАТ "Київенерго" з повідомленням про відступлення права вимоги в рамках договору № 21/06/16, яке отримано останнім 02 серпня 2016 року.

Вказані обставини встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 13.10.2016р. в справі № 910/15431/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. (набрало законної сили з 22.05.2017р.) та постановою Вищого господарського суду України від 15.08.2017р. та відповідно до ст. 35 ГПК України не потребують доказування при розгляді даної справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договорами зберігання № 175 та № 171008-К, що були укладені між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ПАТ "Київенерго", а право вимоги до ПАТ "Київенерго" щодо виконання ним всіх своїх зобов'язань, а саме: щодо сплати суми боргу (на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року та рішення Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207) за вказаними договорами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно з положеннями статті 625 ЦК України, перейшло до позивача на підставі Договору про відступлення права вимоги №21/06/16 від 21 червня 2016 року, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних за період з 13.02.2016р. по 23.02.2016р. в розмірі 47 474,80 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року у справі № 910/15431/16 Договір про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року, укладений між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" визнано недійсним.

В судовому засіданні 17.10.2017р. представник відповідача зазначив, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року у справі № 910/15431/16, яким Договір про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року, укладений між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" визнано недійсним, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 15.08.2017р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено в рішенні Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207, укладені між ТОВ "Золотой Мандарин Ойл" та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", яке змінило найменування на ПАТ "Київенерго" договори зберігання №171008-К, № 175 за своєю природою є договорами зберігання та підпадають під правове регулювання Глави 66 Цивільного кодексу.

Згідно положень частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі (ч. 1 ст. 942 ЦК України).

За приписами статті 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Частиною 1 статті 946 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Як вже зазначалось судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207, яким позовні вимоги ТОВ "Золотий мандарин Ойл" було задоволено частково та зобов'язано ПАТ "Київенерго" повернути йому зі зберігання мазут марки М-100 загальною кількістю 24 627,097 тон заставною вартістю 54 179 613,40 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року в справі № 41/207 було змінено спосіб та порядок виконання вищевказаного рішення суду шляхом стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ТОВ "Золотий мандарин Ойл" заставної вартості мазуту - 54 179 613,40 грн.

У зв'язку з укладенням між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" Договору про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року, як зазначає позивач, право вимоги до ПАТ "Київенерго" щодо виконання ним всіх своїх зобов'язань, а саме: щодо сплати суми боргу (на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 12 травня 2009 року та рішення Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2009 року в справі № 41/207) за вказаними договорами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно з положеннями статті 625 ЦК України, перейшло до позивача.

Згідно ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки це не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів. Однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Разом із цим, ураховуючи закріплене приписами статей 6 та 627 ЦК України право на свободу договору та врегулювання правовідносин на власний розсуд, а також передбачене частиною 1 статті 516 ЦК України право на встановлення договором іншого порядку заміни кредитора в зобов'язанні, відсутність передбаченої договором обов'язкової згоди боржника на заміну кредитора є підставою для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року № 3-43гс15.

Виходячи із сутності договору, який є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, недодержання однією із сторін його умов призводить до порушення відповідних прав іншої сторони, за захистом яких остання може звернутися до господарського суду відповідно до статті 1 ГПК України.

Оскільки відповідач згоду на укладення між ТОВ "Золотий мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" Договору про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року, обов'язковість якої передбачена сторонами в пунктах 8.4. договорів від 17 жовтня 2008 року № 171008-К та № 175, вказаний договір рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року у справі № 910/15431/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 15.08.2017р. визнано недійсним, як такий що не відповідає положенням частини 1 статті 516 ЦК України.

При цьому, при розгляді справи № 910/15431/16, зокрема у постанові Вищого господарського суду України від 15.08.2017р. було встановлено, що оспорюваний договір №21/06/16 про відступлення права вимоги між ТОВ "Золотий Мандарин Ойл" та ТОВ "Експертне бюро "Столиця" було укладено 21.06.2016р., тобто після сплати боржником боргу та закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із фактичним виконанням боржником ухвали господарського суду м. Києва від 12.05.2009 р. № 41/207, якою змінено спосіб виконання рішення того суду від 21.04.2009 р., а відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу провосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та в порядку, визначеному статтею 25 ГПК України та статтею 8 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року № 3-56гс14.

Як вже зазначалось вище, за змістом ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням господарського суду, за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У зв'язку з набранням рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року у справі № 910/15431/16 законної сили з 22.05.2017р. (рішення суду залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. та в подальшому постановою Вищого господарського суду України від 15.08.2017р.), оскільки Договір про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року, який є підставою позову у даній справі, визнано недійним в судовому порядку, такий правочин в силу ст. 216 Цивільного кодексу не створює для сторін юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Наведене (визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 21/06/16 від 21 червня 2016 року), за висновками суду, є достатньою підставою для відмови позивачу в задоволенні його вимог.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Судові витрати позивача, у зв'язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на останнього.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.10.2017р.

Головуючий суддя Морозов С.М.

Суддя Босий В.П.

Суддя Спичак О.М.