ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" жовтня 2017 р. Справа № 5023/1938/11

вх. № 196

Суддя господарського суду: Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання: Косма К.І.

за участю представників:

скаржника (стягувача) - ОСОБА_1, довіреність №14-68 від 14.04.17;

боржника - ОСОБА_2, довіреність №40-3273/138 від 08.08.16;

представника ДВС - ОСОБА_3, довіреність №117 від 29.12.16;

розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень (вх. № 196 від 10.08.2017) по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки

до ОСОБА_4 підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.05.2011 позовні вимоги у справі № 5023/1938/11 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" 1391042,58 грн. 3 % річних, 7283618,53 грн. інфляційних, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 року по справі № 5023/1938/11 в частині стягнення 1213429,10 грн. інфляційних скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1213429,10 грн. інфляційних витрат. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 по справі № 5023/1938/11 залишено без змін.

20.07.2011 на виконання рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2011 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 у справі № 5023/1938/11 залишено без змін.

Ухвалою від 04.03.2014 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про заміну сторони правонаступником. Замінено сторону - Стягувача (Публічне акціонерне товариство Харківська ТЕЦ-5, , адреса реєстрації: 62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки) на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б. 6) у виконавчому провадженні від 21.09.2011 року № 28827800 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 20.07.2011 року по справі № 5023/1938/11.

10.08.2017 до господарського суду Харківської області від Публічного акціонерного товариства " НАК "Нафтогаз України " надійшла скарга на дії органу ДВС в порядку ст. 121-2 ГПК України, відповідно до якої скаржник просить:

1. Прийняти скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія України " на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28827800.

2. Скаргу задовольнити в повному обсязі, визнати незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28827800.

3. Визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 28827800, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.08.2017 року прийнято скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби за вх. № 196 від 10.08.2017 по справі № 5023/1938/11 до розгляду. Розгляд скарги призначено на 13.09.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2017 року, задоволено заяву ДВС про відкладення розгляду справи (вх.№27920 від 31.08.2017 року). Розгляд скарги відкладено до 03.10.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2017 продовжено строк розгляду скарги на 15 днів, до 25.10.2017 включно. Розгляд скарги відкладено на 17.10.2017 об 12:30.

17.10.2017 представником скаржника (стягувача) до суду були надані пояснення за вх. № 33741, які долучені судом до матеріалів справи.

17.10.2017 від Управління державної виконавчої служби до суду була надана заява за вх. № 33738 щодо долучення до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження ВП 28827800. Надані до суду документи долучені судом до матеріалів справи.

17.10.2017 представником боржника до суду були надані із супровідним листом за вх. № 33739 додакові документи, які долучені судом до матеріалів справи.

В призначеному судовому засіданні 17.10.2017 представник стягувача (скаржника) підтримав скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні та в наданому до суду відзиві просив суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Представник ДВС в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні скарги з підстав, зазначених у відзиві.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга на дії органу державної виконавчої служби, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників стягувача та органу державної виконавчої служби, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.05.2011 позовні вимоги у справі № 5023/1938/11 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" 1391042,58 грн. 3 % річних, 7283618,53 грн. інфляційних, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 року по справі № 5023/1938/11 в частині стягнення 1213429,10 грн. інфляційних скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1213429,10 грн. інфляційних витрат. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 по справі № 5023/1938/11 залишено без змін.

20.07.2011 на виконання рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2011 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2011 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2011 у справі № 5023/1938/11 залишено без змін.

Ухвалою від 04.03.2014 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про заміну сторони правонаступником. Замінено сторону - Стягувача (Публічне акціонерне товариство Харківська ТЕЦ-5, , адреса реєстрації: 62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки) на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б. 6) у виконавчому провадженні від 21.09.2011 року № 28827800 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 20.07.2011 року по справі № 5023/1938/11.

24.07.2017 на адресу Стягувана надійшла постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №28827800, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404).

Статтями 6, 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Питання, повязані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, загалом врегульовано, зокрема, Законом України Про виконавче провадження.

Так, пунктом 5 частини першої статті 2 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та обєктивності.

Положеннями статті 18 Закону № 1404 визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 2 Розділу II Перехідні та прикінцеві положення Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (далі - Закон №1730) Закон № 1404 було доповнено наступними положеннями:

у статті 34:

частину першу доповнити пунктом 10 такого змісту:

"10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України, її дочірня компанія "ОСОБА_2 України, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)";

доповнити частиною четвертою такого змісту:

"4. Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду";

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 1 Закону № 1730 під заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону розуміється кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Також абзацом 8 частини першої статті 1 Закону № 1730 постачальником природного газу, заборгованість перед яким врегульовується цим Законом, визначено - Національну акціонерну компанію Нафтогаз України та її дочірню компанію ОСОБА_2 України.

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 1 Закону № 1730 реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - це державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє зробити висновок, що для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404 державний виконавець повинен встановити наступні обставини:

1) Чи є стягувачем у виконавчому провадженні Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія ОСОБА_2 України, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, постачальники електричної енергії, а боржником - підприємство, що виробляє теплову енергію, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємство централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)?

2) Чи включено боржника до відповідного реєстру?

3) Чи стягується за рішенням суду заборгованість такого боржника за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу?

Водночас, як вже зазначалося вище, правова природа виникнення заборгованості Боржника у вказаних правовідносинах не повязана з постачанням останньому природного газу.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд першої інстанції зазначив наступне: 01.11.06р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 365, відповідно до умов якого позивач зобов'язався відпускати теплову енергію, а відповідач - прийняти узгоджену кількість теплової енергії та здійснювати її своєчасну оплату згідно умов цього договору.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, відповідно до статті 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, перехід усієї сукупності прав та обовязків до нового кредитора у зобовязанні не відбувається.

Згідно з пунктом 1.1 договору про відступлення права вимоги від 27.12.2013 № 14/6331/13 первісний кредитор (ПАТ «ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5») передає, а Новий Кредитор приймає на себе право вимоги до боржника ОСОБА_5 Кредитора ОСОБА_4 підприємства «Харківські теплові мережі», (надалі-Боржник) за договором купівлі-продажу від 01.11.2006 № 365.

Вказані обставини, в силу вимог статті 35 ГПК України, окремого доказування не потребують, оскільки вже були предметом оцінки суду першої інстанції при ухваленні рішення по суті заявлених позовних вимог та розгляді питання про заміну сторони правонаступником.

Таким чином заборгованість, яка підлягає стягненню з Боржника на підставі рішення Господарського суду Харківської області по справі № 5023/1938/11, виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію.

Зазначені обставини унеможливлюють застосування до вказаних правовідносин норм Закону № 1730, а отже і пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404 в межах виконавчого провадження № 28827800.

Стосовно заперечень боржника та ВДВС, суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаних заперечень, сторони вважають, що достатніми умовами для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404 є будь-яке стягнення на користь НАК Нафтогаз України, ДК ОСОБА_2 України чи ПАТ Укртрансгаз з відповідного боржника, якого включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (Закон № 1730).

Однак суд вважає безпідставною та хибною таку позицію сторін виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, частиною четвертою статті 34 Закону № 1404 чітко роз'яснено порядок зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини першої цієї ж статті.

Так, згідно зі частиною четвертою статті 34 Закону № 1404, виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Необхідність такого зупинення повязана в першу чергу із застосуванням положень частини другої статті 5 Закону № 1730, згідно з якою відбувається реструктуризація заборгованості шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення відповідного договору.

Відповідні зміни до Закону № 1404 було внесено згідно з підпунктом 2 пункту 2 Розділу II Перехідні та прикінцеві положення Закону № 1730.

При цьому, згідно зі статтею 2 Закону № 1730 дія цього Закону поширюється виключно на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Тобто, положення Закону № 1730 не регулюють правовідносини стосовно погашення заборгованості, не визначеної статтею 1, зокрема такої, яка не стосується розрахунків за спожиті енергоносії.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість у справі №5023/1938/11 не може бути врегульованою згідно з механізмами, передбаченими положеннями Закону № 1730.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, рішення суду, що набрали законної сили, є обовязковим на всій території України та виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" враховуючи положення статті 121-2 ГПК роз'яснено, що скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає лише місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду. Оскільки прийняття органами ДВС, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає відповідно до статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до зазначених судів (пункт 9.1).

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Зважаючи на викладене вище, суд визнав скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України" на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 75, 86, 115, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України" вх. №196 від 10.08.2017 на дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800.

2. Визнати незаконними дії Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області в особі Відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800.

3. Визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №28827800, яку було винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Панюковою О.О.

Апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом

Ухвала господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Присяжнюк О.О.

справа № 5023/1938/11