ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 925/1460/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В.,
Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича
на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017
у справі Господарського суду№ 925/1460/15 Черкаської області
за заявоюДПІ у місті Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області
до Приватного підприємства "Вулкан-2"
про визнання банкрутом
розпорядник майнаПилипенко Т.В.
за участю в судовому засіданні арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Черкаської області знаходиться справа №925/1460/15 про банкрутство Приватного підприємства "Вулкан-2" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 15.10.2015 за заявою ДПІ у місті Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - ініціюючого кредитора) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011) (далі - Закон про банкрутство); цією ж ухвалою введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Мельника В.О.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.01.2016 за результатами розгляду по суті грошових вимог кредиторів затверджено реєстр вимог кредиторів боржника з вимогами ініціюючого кредитора на суму 774 706, 26 грн. податкових зобов'язань (третя черга) та 336, 67 грн. штрафних санкцій (шоста черга); ТОВ "Українська спілка соціального розвитку" на суму 2 436 грн. судового збору (перша черга) та на суму 46 739 грн. вимог, не забезпечених заставою (четверта черга); відмовлено у визнанні забезпеченими вимог ПАТ "Дельта Банк" на суму 1 379 753, 15 грн. (том 3, а.с. 232 - 238).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.01.2016 скасовано в частині відмови у визнанні ПАТ "Дельта Банк" забезпеченим кредитором та прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано ПАТ "Дельта Банк" заставним кредитором боржника на загальну суму 1 379 753, 15 грн.; в решті оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін (том 4, а.с. 162 - 167).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.11.2016 визнано ТОВ "Фінанс Траст Груп" забезпеченим кредитором на суму 622 000 грн., які підлягають погашенню за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку та включено до реєстру вимог кредиторів у першу чергу 2 756 грн. сплаченого кредитором судового збору (том 5, а.с. 44 - 51).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області №1 від 01.12.2016 затверджено звіт розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Мельника В.О. про нарахування та виплату грошової винагороди та про відшкодування його витрат за період з 15.10.2015 по 30.11.2016 на суму 47 130, 28 грн. (том 5, а.с. 99 - 101).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області №2 від 01.12.2016 провадження у справі в частині клопотання розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Мельника В.О. від 03.02.2016 (вх. суду №2335/16) припинено; клопотання комітету кредиторів (заява ініціюючого кредитора від 28.11.2016) задоволено; усунено арбітражного керуючого Мельника В.О., призначеного ухвалою суду від 15.10.2015 розпорядником майна боржника, від виконання обов'язків; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Пилипенко Т.В.; зобов'язано арбітражного керуючого Мельника В.О. до 19.12.2016 передати документи та матеріальні цінності в установленому порядку розпоряднику майна Пилпенко Т.В.; продовжено строк процедури розпорядження майном боржника та відкладено підсумкове засідання до 01.03.2017; зобов'язано розпорядника майна до закінчення процедури розпорядження майном боржника: усунути недоліки виконання повноважень розпорядника майна боржника, визначені цією ухвалою суду, до 20.02.2017 подати рішення зборів кредиторів про перехід до однієї із наступних судових процедур (санації, ліквідації, мирової угоди) (том 5, а.с. 102 - 108).

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Мельника В.О. від 11.12.2016 (вхідний суду №08-22/181/16) на ухвалу Господарського суду Черкаської області №2 від 01.12.2016 у даній справі повернено скаржнику без розгляду з підстав її подання без належних доказів сплати судового збору за апеляційне оскарження судового рішення (ухвали) (том 5, а.с. 128 - 129, 142-144).

01.03.2017 арбітражний керуючий Мельник В.О. (далі - скаржник) повторно звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 01.03.2017, в якій просив поновити йому строк для подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016, прийняти апеляційну скаргу до провадження та за результатами її розгляду скасувати ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016 та стягнути з ініціюючого кредитора на користь арбітражного керуючого Мельника В.О. на його розрахунковий рахунок грошову винагороду на суму 47 130, 28 грн. за виконання повноважень розпорядника майна боржника за період з 15.10.2015 по 30.11.2016, а також судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 600 грн., мотивуючи порушенням судом першої інстанції положень законодавства про банкрутство та невідповідністю його висновків про неналежне виконання арбітражним керуючим Мельником О.В. обов'язків розпорядника майна боржника фактичним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 (колегія суддів у складі: головуючого судді - Пантелієнка В.О., суддів: Чорної Л.В., Дикунської С.Я.) відхилено клопотання арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області №2 від 01.12.2016 у справі №925/1460/15, апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Черкаської області №2 від 01.12.2016 у справі №925/1460/15 з доданими до неї матеріалами повернено скаржнику з підстав подання апеляційної скарги з пропуском процесуального строку, встановленого на апеляційне оскарження, без наведення поважних причин для відновлення цього строку (том 5, а.с. 173 - 175).

Не погоджуючись з прийнятою апеляційним судом ухвалою про повернення вдруге поданої апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду від 16.03.2017 та ухвалу суду першої інстанції №2 від 01.12.2016, стягнути з ініціюючого кредитора на користь арбітражного керуючого Мельника В.О. грошову винагороду в розмірі 47 130, 28 грн. за виконання повноважень розпорядника майна боржника за період з 15.10.2015 по 30.11.2016, а також судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги в розмірі 1 600 грн. Касаційна скарга обґрунтована порушенням судом апеляційної інстанції положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що полягало в обмеженні права скаржника на доступ до суду та неприйнятті до уваги об'єктивних обставин, що наводились ним як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду про усунення арбітражного керуючого Мельника В.О. від виконання обов'язків розпорядника майна боржника, призначення нового розпорядника майна та продовження строку процедури розпорядження майном боржника до 01.03.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.10.2017 відмовлено арбітражному керуючому Мельнику Василю Олексійовичу у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016, відновлено скаржнику строк для подання касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду від 16.03.2017 та прийнято касаційну скаргу до провадження в цій частині з призначенням її до розгляду у судовому засіданні на 24.10.2017 о 10 год. 55 хв.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування апеляційним судом норм процесуального права, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши арбітражного керуючого Мельника В.О., дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 42 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною 1 статті 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу, зокрема, відповідно до пункту 10 частини 1 зазначеної статті - ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 2 статті 8 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013, положення якої застосовуються в процедурі банкрутства Приватного підприємства "Вулкан-2", передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

Статтею 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно з частиною 1 статті 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене. До таких висновків щодо поновлення строків оскарження дійшов Верховний Суд України у Постанові від 17.01.2006 у справі №39/62-12/140.

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції прийнято 01.12.2016, тоді як апеляційну скаргу на зазначене судове рішення повторно подано скаржником 01.03.2017, тобто з пропуском п'ятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду, що не заперечується скаржником (том 5, а.с. 102 - 108, 177 - 182).

Апеляційним судом встановлено, обставини заявлення скаржником в тексті апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на її подання, яке обґрунтоване тим, що вперше подану скаржником апеляційну скаргу на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016 було подано 11.12.2016 в максимально стислі строки та повернено ухвалою апеляційного суду від 16.01.2017 з підстав надання, як доказу сплати судового збору, копії платіжного документа, а не його оригіналу; при цьому, усунувши недоліки вперше поданої апеляційної скарги, скаржник повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотав про поновлення строку для її подання. (том 5, а.с. 142 - 144, 177 - 182).

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведення скаржником належними та достатніми доказами поважності причин пропуску зазначеного процесуального строку.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що ухвала Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017, якою повернено вперше подану арбітражним керуючим Мельником В.О. апеляційну скаргу на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016, була надіслана судом апеляційної інстанції на адресу скаржника 17.01.2017 та отримана ним особисто 23.01.2017, що підтверджується даними про відстеження поштових відправлень, тоді як апеляційну скаргу повторно подано лише 01.03.2017 (том 5, а.с. 129 - зворот, 176).

Зазначені обставини суд апеляційної інстанції оцінив як такі, що свідчать про зловживання скаржником процесуальними правами, спрямовані на свідоме неправдиве затягування судового процесу та порушують права інших учасників провадження у даній справі про банкрутство, а доводи скаржника про наявність поважних підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги від 01.03.2017 визнав такими, що ґрунтуються на його суб'єктивній оцінці обставин справи та не можуть вважатися об'єктивними причинами пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність поважних причин для поновлення арбітражному керуючому Мельнику В.О. процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції №2 від 01.12.2016 про усунення його від виконання обов'язків розпорядника майном боржника, вважає, що вони зроблені з порушенням положень статей 43, 93 ГПК України з огляду на таке.

Відхиляючи клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016, апеляційний суд не звернув уваги на те, що 16.01.2017 судом апеляційної інстанції було винесено дві ухвали про повернення апеляційних скарг арбітражного керуючого Мельника В.О. відповідно на ухвали місцевого господарського суду №1 та №2 від 01.12.2016; кожну із зазначених ухвал направлено учасникам провадження у справі у кількості трьох примірників (том 5, а.с. 129 - зворот, 140 - зворот); при цьому, в матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення учасникам провадження, в тому числі арбітражному керуючому Мельнику В.О., поштових відправлень з копіями ухвал апеляційного суду від 16.01.2017 із зазначеними на таких повідомленнях штрихкодовими ідентифікаторами.

Відтак, інформація про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором - 033, яку було взято до уваги апеляційним судом при спростуванні доводів скаржника про наявність об'єктивних підстав для поновлення йому процесуального строку на повторне звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції №2 від 01.12.2016, не підтверджує обставин надіслання апеляційним судом на адресу арбітражного керуючого Мельника В.О. саме копії ухвали суду апеляційної інстанції від 16.01.2017 про повернення вперше поданої скаржником апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016 та її одержання скаржником 23.01.2017 (том 5, а.с. 176).

При цьому, колегія суддів касаційного суду зазначає, що вперше звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016, скаржник надав як доказ сплати судового збору копію платіжного документа, а не його оригінал, що не узгоджується з вимогами статті 94 ГПК України щодо форми апеляційної скарги та стало підставою для її повернення відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України ухвалою апеляційного суду від 16.01.2017 (том 5, а.с. 128 - 129).

В силу положень частини 4 статті 97 ГПК України, скаржник не був позбавлений можливості повторно подати апеляційну скаргу на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016 після усунення недоліків вперше поданої ним апеляційної скарги.

Відтак, звертаючись до суду апеляційної інстанції 01.03.2017 з апеляційною скаргою з наданням суду оригіналу квитанції про сплату судового збору та заявленням клопотання про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги, скаржник реалізував своє процесуальне право на повторне подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016 про його усунення від участі у справі в якості розпорядника майна боржника.

Також, колегія суддів касаційного суду зазначає, що матеріали справи щодо повернення двох апеляційних скарг скаржника на різні судові рішення від 01.12.2016 за двома ухвалами апеляційного суду від 16.01.2017 підшиті невірно, що сприяло неможливості встановлення скаржником яка з поданих апеляційних скарг - №1 чи №2 та якою ухвалою апеляційного суду від 16.01.2017 була повернена скаржнику, що також ускладнило повторне звернення з апеляційною скаргою по предмету спору.

Отже, апеляційним судом не досліджено в сукупності всіх обставин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження, зокрема, обставин надіслання апеляційним судом копії ухвали від 16.01.2017 про повернення вперше поданої арбітражним керуючим Мельником О.В. апеляційної скарги поштовим відправленням, що створило об'єктивні перешкоди для ознайомлення скаржника з висновками мотивувальної частини зазначеної ухвали щодо підстав повернення вперше поданої апеляційної скарги, а також для усунення її недоліків та повторного звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції №2 від 01.12.2016 у максимально стислі строки.

За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими висновки апеляційного суду про відхилення клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду №2 від 01.12.2016 (про усунення арбітражного керуючого Мельника В.О. від виконання обов'язків розпорядника майна боржника) та повернення повторно поданої скаржником апеляційної скарги та зазначає про обмеження апеляційним судом в даному випадку передбаченого статтею 129 Конституції України права скаржника на оскарження рішення суду в апеляційному порядку, про необґрунтованість висновків апеляційного суду про зловживання скаржником процесуальними правами та вчинення ним дій, спрямованих на свідоме неправдиве затягування судового процесу, з порушенням прав інших учасників провадження у даній справі про банкрутство.

З огляду на таке, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим ухвала Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 підлягає скасуванню з переданням справи №925/1460/15 до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича від 01.03.2017 зі стадії прийняття апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича задовольнити частково.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №925/1460/15 скасувати.

Справу №925/1460/15 передати до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича від 01.03.2017 на ухвалу Господарського суду Черкаської області №2 від 01.12.2016 зі стадії прийняття апеляційної скарги.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко