ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Справа № 925/1874/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.
суддів:Катеринчук Л.Й., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудпленет"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017

у справі№ 925/1874/13 господарського суду Черкаської області
за заявою проПриватного підприємства "Бізнес Гранд" витребування майна з чужого незаконного володіння
у справі № 925/1874/13
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
доПриватного підприємства "Бізнес Гранд"
про ліквідаторвизнання банкрутом ОСОБА_4
в судовому засіданні взяли участь представники :

ТОВ "УкрЛідерБуд"Юрченко Т.Л., Школьна Т.П.
ПАТ "Укрсоцбанк" Ліквідатор ПП "Бізнес Гранд" ТОВ "КУА "Град-Інвест"Василевський О.А. ОСОБА_4 Гребченко Р.О.
В С Т А Н О В И В :

Ліквідатором ПП "Бізнес - Гранд" арбітражний керуючий ОСОБА_4 подано до господарського суду Черкаської області заяву, в якій просив витребувати з з чужого незаконного володіння ТОВ "Фудпленет" на користь ПП "Бізнес - Гранд" майно (земельні ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_3) (далі - нерухоме майно); витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 на користь ПП "Бізнес - Гранд" земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0077; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на користь ПП "Бізнес - Гранд" земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4; скасувати державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно; визнати за ПП "Бізнес-Гранд" право власності на земельну ділянку за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 площею 1,2040 га, кадастровий номер НОМЕР_5.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.04.2017 (суддя Хабазня Ю.А.) відмовлено у прийнятті до розгляду у межах справи про банкрутство заяви боржника в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 04.04.2017 та повернуто її разом з доданими документами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 (колегія суддів: Дідиченко М.А., Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.) ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.04.2017 скасовано, справу направлено на розгляд до господарського суду Черкаської області.

ТОВ "Фудпленет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017, ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.04.2017 залишити в силі.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції, а саме: ст.129 Конституції України, ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.12.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Бізнес-Гранд" (далі - ПП "Бізнес-Гранд").

Постановою господарського суду Черкаської області від 24.11.2016 ПП "Бізнес-Гранд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_4, якого зобов'язано належним чином провести ліквідаційну процедуру ПП "Бізнес-Гранд".

На виконання вимог ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, ліквідатор звернувся до суду з заявою про витребування у третьої особи майна та повернення її боржнику.

Суд першої інстанції, посилаючись на ч.1 ст.62 ГПК України відмовив у прийнятті заяви ліквідатора, виходячи з того, що у межах справи про банкрутство розгляду підлягають усі майнові спори з вимогами до боржника, тому заява ліквідатора банкрута подана з порушенням вимог процесуального законодавства, а саме ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки вимогу про витребування майна подано боржником до інших осіб, які не є учасниками справи про банкрутство. Така вимога не підлягає розгляду в межах справи про банкрутство, а спір має розглядатися шляхом подання окремої позовної заяви за встановленою підсудністю.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на постанову Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №908/4804/14 та на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Zand v.Austria" від 12.10.1978, в якій зазначено про порушення судами ст.6 Конвенції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яке полягало в тому, що не вважається" судом , встановленим законом" орган, котрий не маючи юрисдикції, судить осіб на підстав практики, яка не передбачена законом.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що судове рішення обґрунтоване тим, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, не ставиться в залежність від того до кого вказана вимога може бути пред'явлена, чи боржником до третіх осіб чи третіми особами до боржника, а тому заява ліквідатора відповідно до ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п.7 ч.1 ст.12 ГПК України має бути розглянута у межах справи про банкрутство. При цьому суд апеляційної інстанції також посилався на постанову Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №908/4804/14, в якій висловлено правову позицію про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Зі змісту ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) та п.7 ч.1 ст.12 ГПК України вбачається, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Правилами виключної підсудності встановлено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч.1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч.10 ст.16 ГПК України).

Таким чином, майнові спори, стороною яких є боржник, визначається за правилами підсудності, встановленої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та положеннями ст.16 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатор боржника ПП "Бізнес-Гранд" звернувся до господарського суду Черкаської області з заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння у власність банкрута. Вказана заява подана з урахуванням підсудності, встановленої ч.4 ст.10 Закону та п.7 ч.1 ст.12, ч.3, ч.10 ст. 16 ГПК України: стороною майнового спору є боржник, заява про витребування майна подана за місцезнаходженням майна, заява подано до господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. В заяві ПП "Бізнес-Гранд" зазначено номер справи про банкрутство, всіх учасників провадження у справі про банкрутство.

Отже, заявником ПП "Бізнес-Гранд" дотримано вимоги ч.4 ст.10 Закону, п. 7 ч. 1 ст. 12, ч. 3, ч.10 ст. 16 ГПК України.

Частиною першою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, основоположним принципом ст.6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя.

Реалізація права на правосуддя реалізується шляхом ефективного способу судового захисту.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відмова у прийнятті заяви ліквідатора в даному випадку є порушенням права на ефективний спосіб юридичного захисту, оскільки, як зазначено вище, заявником дотримано вимоги процесуального закону при зверненні до місцевого суду, і саме Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зобов'язує ліквідатора боржника реалізовувати свої повноваження при здійсненні ліквідаційної процедури шляхом витребування майна у третьої особи. Звернення ж ліквідатора до суду у межах, якого перебуває справа про банкрутство, є дотриманням ст.6 Конвенції, оскільки саме такий суд є судом "встановленим законом".

Частиною 1 ст.2 Закону передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 1 ст.62 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо: 1) заява не підлягає розгляду в господарських судах України; 2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору; 3) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Судом першої інстанції не зазначено правової підстави, передбаченої ст.62 ГПК України для відмови у прийнятті заяви ліквідатора, а розгляд заяви ліквідатора банкрута у межах справи про банкрутство не визначений чинним законодавством як процесуальна підстава для відмови у прийнятті заяви про витребування майна боржника ні чинним Господарським процесуальним кодексом України, ні Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З урахуванням ст.6, ст.13 Конвенції, ст.55 Конституції України, ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст12, 16 ГПК України, колегія суддів вважає правомірним розгляд заяви ліквідатора ПП "Бізнес - Гранд" арбітражного керуючого ОСОБА_4 про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ "Фудпленет" на користь ПП "Бізнес - Гранд" майна у межах справи про банкрутство, оскільки в даному випадку не порушується правила виключної підсудності щодо майнових спорів та розгляду спорів у суді, який розглядає справу про банкрутство. Такий розгляд заяви у межах справи про банкрутство в даному випадку є забезпеченням конституційного права на судових захист, що здійснюється в належній судовій процедурі.

Доводи заявника касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не є підставою для його скасування.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудпленет" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі №925/1874/13 залишити без змін.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Ю. Поліщук