РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017Справа №910/13607/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спадщина-Капітал»

до 1. Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації

2. Київської міської ради

про визнання права власності

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Бреденко О.І., довіреність № б/н від 21.04.2017

Щербань М.В., довіреність № б/н від 21.04.2017

від відповідача-1 не з'явився

від відповідача-2 Безносик А.О. - по дов. № 225-КМР-20 від 10.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спадщина-Капітал» до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права власності на нежитлове приміщення № 22 по вул. Марганецька в м. Києві площею 441,30 кв. м. за умови внесення на депозитний рахунок суду 1.667.334,00 грн., як плати за викуп як плати за викуп нежитлового приміщення № 22 по вул. Марганецька в м. Києві, площею 441,30 кв. м. на користь Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яка є уповноваженою особою територіальної громади Дніпровського району міста Києва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 30.09.2003 між ним та Комунальним підприємством про утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва був укладений договір оренди нежитлового приміщення по вул. Марганецька, 22 у м. Києві. Додатковою угодою від 17.01.2006 договір доповнено пунктом 6.7, згідно якого вартість поліпшень виконаних орендарем за час оренди, які не можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди орендованому приміщенню і здійснені за рахунок власних коштів, враховується у випадку приватизації останнього, за умови погодження кошторисної документації з орендодавцем. Позивачем було укладено ряд договорів підряду № 1 від 17.11.2005, № 1 від 25.11.2006, № 2 від 25.11.2008, № 1 від 19.08.2008 та здійснено поліпшення в орендованих приміщення на суму 1.889.905,00 грн. 12.12.2015 на зборах учасників товариства оформленого протоколом № 12 позивачем вирішено приватизувати (викупити) орендовані ним приміщення. 19.06.2017 позивач звертався до Департаменту комунальної власності міста Києва про викуп приміщень, проте відповідь не отримав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13607/17 та призначено справу до розгляду на 14.09.2017.

Відповідач у поданому 11.09.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву, просить здійснити заміну первісного відповідача - Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації на належного - Київську міську раду. При цьому зазначає, що з у зв'язку з припиненням діяльності Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації шляхом ліквідації з 31.10.2010, єдиним представницьким органом міста Києва є Київська міська рада, яка представляє інтереси територіальної громади міста Києва.

Відповідачем 13.09.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника, який перебуває у відряджені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13607/17 від 14.09.2017 залучено до участі у справі іншим відповідачем - Київську міську раду та відкладено розгляд справи на 05.10.2017.

Відповідачем-2 27.09.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про надання матеріалів справи № 910/13607/17 для ознайомлення. Представник відповідача-2 27.09.2017 ознайомився з матеріалами справи № 910/13607/17 що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою представника відповідача-2.

Відповідачем-1 28.09.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-1.

Позивачем 28.09.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про надання матеріалів справи № 910/13607/17 для ознайомлення. Представник позивача 28.09.2017 ознайомився з матеріалами справи № 910/13607/17 що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою останнього.

Відповідач-2 у поданому 04.10.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що рішенням Київської міської ради № 284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затверджено переліки об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками до цього рішення житловий будинок по вул. Марганецька, 22, зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Києва віднесено до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Внаслідок здійснення позивачем поліпшень орендованого ним приміщення згідно договору оренди № 190/145 від 30.09.2003 не створено нову річ, а лише поліпшено цю будівлю. Посилаючись на п. 6.7 додаткової угоди до договору оренди № 190/145 позивач 12.12.2015 на зборах ТОВ «Спадщина-Капітал» оформленого протоколом № 12 було вирішено приватизувати (викупити) нежиле приміщення № 22 по вул. Марганецька площею 441,30 кв. м. Дане рішення відповідач вважає безпідставним. Також зазначає, що Київською міською радою не вносилось та не приймалось рішення про внесення вказаного приміщення до Програми приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва. Вважає, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем-2 будь-яких прав позивача.

Позивач в судовому засіданні 05.10.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судове засідання не з'явився.

Відповідач-2 в судовому засіданні 05.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача-1.

В судовому засіданні 05.10.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача-2, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.09.2003 між Комунальним підприємством про утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спадщина-Капітал» (орендар, позивач) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 190/145 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець згідно розпорядження № 1141 від 30.09.2003 Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування нежиле приміщення (будинок) за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, 22 загальною площею 450,6 кв. м. для розміщення цеху по виробництву олії.

Згідно акту приймання-передачі від 01.10.2003 орендодавець передав, а позивач прийняв нежиле приміщення (будинок) за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, 22 загальною площею 450,6 кв. м.

12.12.2015 відбулись збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Спадщина-Капітал», за результатами яких оформлено протокол № 12. На вказаних зборах прийнято рішення приватизувати (викупити) нежиле приміщення № 22 по вул. Марганецька площею 441,30 кв. м.

Згідно поданого висновку будівельно-технічного експертного дослідження № ED-1702-1-697.17 від 05.04.2017 вартість ремонтних робіт з урахуванням вартості матеріалів, виконаних у нежитловому приміщенні (будинку), що розташований за адресою по вул. Марганецькій, 22 у м. Києві згідно із договорами підряду № 1 від 17.11.2005, № 1 від 25.11.2006, № 2 від 25.11.2008, № 1 від 19.08.2008 складає 1.889.905,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку вартості майна від 27.03.2017 визначено, що ринкова вартість нежитлових приміщень загальною площею 441,3 кв. м., що орендовані ТОВ «Спадщина-Капітал» відповідно до договору № 190/145 від 30.09.2003 становить 3.557.238,00 грн.

Спір виник у зв'язку з тим, що на думку позивача внаслідок здійснення ним поліпшень у орендованому приміщенні на суму 1.889.905,00 грн. та прийнявши рішення про викуп приміщень позивач стає їх власником за умови внесення 1.646.405,00 грн. (3.557.238,00 грн. - 1.889.905,00 грн.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 778 Цивільного кодексу України визначає, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Згідно ч. 4 ст. 778 Цивільного кодексу України якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною четвертою статті 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що якщо в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником у частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

Отже, будь-яка зміна стану речі, в тому числі її поліпшення, може бути проведена наймачем виключно за згодою наймодавця (орендодавця), і наслідки такого поліпшення залежать від згоди наймодавця (орендодавця) на його проведення.

Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Всупереч зазначених норм позивачем не подано жодного належного або допустимого доказу на підтвердження того, що орендодавець надав згоду позивачу на проведення ремонту орендованого майна, а також не подано доказів в підтвердження, що внаслідок цих робіт створено саме нову річ.

17.01.2006 між орендодавцем та позивачем укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої договір викладено в новій редакції.

Так, пунктом 6.7 договору передбачено, що вартість поліпшень, виконаних орендарем за час оренди, які не можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди орендованому приміщенню і здійснені за рахунок власних коштів, враховується у випадку приватизації останнього, за умови погодження кошторисної документації з орендодавцем.

Відповідно до п. 5.5 договору поліпшення об'єкта оренди виконані орендарем за власні кошти згідно з вимогами п. 4.1.1, 4.12 цього договору, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, залишаються у комунальній власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва за винятком приватизації, продажу або іншого відчуження об'єкта орендарю.

Таким чином умовами договору передбачено, що лише в разі приватизації або продажу орендованих приміщень за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, 22, загальною площею 450,6 кв. м. вартість здійснених позивачем поліпшень буде враховано при продажі йому цього майна.

Рішенням Київської міської ради № 7/4819 від 09.09.2010 «Про питання організації управління районами в місті Києві» припинено з 31 жовтня 2010 року шляхом ліквідації районні в місті Києві ради і виконавчі органи районних в місті Києві рад та доручено

виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) вжити заходів щодо забезпечення функціонування районних в місті Києві державних адміністрацій на базі виконавчих органів районних у місті Києві рад (районних у місті Києві державних адміністрацій), які ліквідовуються відповідно до цього рішення;

виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) протягом місяця з дня набрання чинності цим рішенням подати на розгляд Київської міської ради пропозиції щодо прийняття у власність територіальної громади міста Києва нерухомого та рухомого майна, коштів, підприємств, установ, організацій та іншого майна районних у місті Києві рад та їх органів.

Рішенням Київської міської ради № 284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затверджено переліки об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками до цього рішення житловий будинок по вул. Марганецька № 22, зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Києва віднесено до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Таким чином, станом на час розгляду справи у суді спірний об'єкт належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а відтак, право володіння, користування та розпорядження цим майном належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

Пунктом 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Згідно з п. 6 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Відповідно до п. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Доказів того, що Київською міською радою прийнято рішення про відчуження або про внесення нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, 22 загальною площею 440,60 кв. м. до Програми приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спадщина-Капітал» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.10.2017.

СуддяВ.В.Сівакова