ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Справа № 920/4/15нр

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників :

позивача ОСОБА_1 дов. № 14-68 від 14.04.2017,

відповідача не з'явився,

Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №2916 С/3) на ухвалу господарського суду Сумської області від 07.09.2017 у справі № 920/4/15нр, винесену за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії органу державної виконавчої служби по справі № 920/4/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ,

до Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон, м. Конотоп, Сумська область,

про стягнення 226 920,70 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 07.09.2017 (суддя Резніченко О.Ю.) відмовлено у прийнятті скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 2556(с) від 04.09.2017) по справі № 920/4/15 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, оскільки дана скарга не підлягає розгляду в господарських судах України.

Позивач з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить ухвалу господарського суду Сумської області від 07.09.2017 скасувати та направити справу до господарського суду Сумської області для вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії органу державної виконавчої служби. В обґрунтування своїх апеляційних вимог позивач посилається на те, що чинним законодавством України встановлено порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень господарських судів, зокрема, ст. 1212 ГПК України. На переконання апелянта, враховуючи спосіб викладення положення ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження, мова йде про можливість оскарження до адміністративного суду рішень, дії чи бездіяльності виконавця, що стосуються безпосередньо самої процедури виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі відносно відповідних постанов державного виконавця.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив та про причини неявки суд не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. 17.10.2017 на адресу суду факсограмою від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Відповідач зазначив, що нормами Закону України Про виконавче провадження та Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначена підвідомчість справ даної категорії.

Матеріалами справи також підтверджується належне повідомлення Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві про час та місце судового засідання, однак своїм процесуальним правом він не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав та в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, та на те, що їх явка у судове засідання не була визнана обовязковою, а також на те, що відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача та Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві за наявними в справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України. Крім того, сторони відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України не заявляли клопотання про продовження строку розгляду справи, а господарський суд не має права за своєю ініціативою продовжувати строк розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Сумської області від 17 березня 2015 року у справі № 920/4/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 18558 грн. 38 коп. пені, 7434 грн. 04 коп. суму 3 % річних, 564 грн. 15 коп. інфляційних збитків, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 902 грн. 24 коп., в іншій частині позову відмовлено.

31.03.2015 на примусове виконання рішення господарського суду Сумської області від 17 березня 2015 року у справі № 920/4/15 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 19 серпня 2015 року рішення господарського суду Сумської області від 17 березня 2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року у справі № 920/4/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.09.2015 у справі № 920/4/15 задоволено заяву № 2838 від 26.08.2015 року Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем по справі № 920/4/15; визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Сумської області від 31.03.2015 у справі №920/4/15 про стягнення з Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 18558 грн. 38 коп. пені, 7434 грн. 04 коп. суму 3 % річних, 564 грн. 15 коп. інфляційних збитків, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 902 грн. 24 коп.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (02217, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон (41600, Сумська область, м.Конотоп, вул. Рябошапка, 25, код 12602750) 18558 грн. 38 коп. пені, 7434 грн. 04 коп. суму 3 % річних, 564 грн. 15 коп. інфляційних збитків, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 902 грн. 24 коп., безпідставно одержані за виданим 31.03.2015 у справі №920/4/15 наказом господарського суду Сумської області.

17.09.2015 на примусове виконання ухвали господарського суду Сумської області від 17.09.2015 у справі № 920/4/15 видано відповідний наказ.

Рішенням господарського суду Сумської області від 3 листопада 2015 року у справі № 920/4/15 позов задоволено частково, у задоволенні клопотання Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон від 16.09.2015 про зменшення розміру пені до 01 грн. 00 коп. відмовлено, стягнуто з Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25, код 12602750) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (02217, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 432 грн. 10 коп. інфляційних збитків, 4 097 грн. 62 коп. - 3% річних, 20 456 грн. 78 коп. пені, 499 грн. 68 коп. судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.

17.11.2015 на примусове виконання рішення господарського суду Сумської області від 3 листопада 2015 року у справі № 920/4/15 видано відповідний наказ.

04.09.2017 до суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 2556(с) від 04.09.2017) по справі № 920/4/15, в якій скаржник просить суд: 1) визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП № 49720906 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України виконавчого збору в сумі 2745 грн. 88 коп., постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України витрат виконавчого провадження у розмірі 457 грн. 92 коп.; 2) визнати недійсними постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.08.2017, винесені в межах виконавчого провадження ВП № 49720906 про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України виконавчого збору в сумі 2745 грн. 88 коп., про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України витрат виконавчого провадження у розмірі 457 грн. 92 коп.

Відмовляючи у прийнятті скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії органу державної виконавчої служби по справі № 920/4/15, суд першої інстанції виходив з того, що дана скарга не підлягає розгляду в господарських судах України з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України та ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Так, в силу приписів статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Так, статтею 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу та правосуддя, повинно бути реалізовано в процесуальних нормах встановлених законодавством про виконавче провадження.

Отже, відповідно до преамбули Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону.

Положеннями статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

В пунктах 10, 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК.

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні ст. 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Посилання суду першої інстанції на ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема на те, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, є помилковими.

Так, враховуючи спосіб викладення правого положення, мова йде про можливість оскарження до адміністративного суду рішень, дії чи бездіяльності виконавця, що стосуються безпосередньо самої процедури виконання рішень інших органів (посадових осіб).

Водночас, у своїй скарзі Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України оскаржувало дії державного виконавця щодо прийняття державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження від 08.07.2017 №49720906 в межах виконавчого провадження ВП № 49720906 за наказом господарського суду Сумської області від 17.11.2015 у справі № 920/4/15.

Також, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Так, законом встановлений порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця в рамках статті 1212 ГПК України, а саме, частиною першою даної статті передбачено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що скарга на дії органу державної виконавчої служби по справі № 920/4/15 не підлягає розгляду в господарських судах України є неправомірними, оскільки розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу. Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 Господарського процесуального кодексу України під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Судова колегія звертає увагу на те, що як свідчить практика Вищого господарського суду України (постанови від 16.08.2017 у справі № 922/1805/15, від 19.04.2017 у справі № 910/31815/15, від 11.04.2017 у справі № 910/4752/16, від 29.03.2017 у справі № 910/9073/16) розгляд скарг на дії державної виконавчої служби, а саме щодо постанов про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження та накладення штрафу, здійснювався саме за правилами господарського судочинства.

Враховуючи наведене вище, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, з передачею справи для розгляду скарги на дії органу державної виконавчої служби до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, ст. 106, 1212 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, на ухвалу господарського суду Сумської області від 07.09.2017 у справі № 920/4/15нр задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 07.09.2017 у справі № 920/4/15нр скасувати.

Справу направити до господарського суду Сумської області для розгляду скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії органу державної виконавчої служби по справі № 920/4/15.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Медуниця О.Є.