ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Справа № 915/923/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівДанилової М.В., Сибіги О.М.
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Юг"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 11.05.2017
у справі № 915/923/16 Господарського суду Миколаївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Юг"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Николаевський тепловозремонтный завод"
простягнення коштів

в судовому засіданні взяли участь представники :

- позивачаГуменний Д.Ю.
- відповідача не з'явився

В С Т А Н О В И В

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Юг" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Николаевський тепловозремонтный завод", в якій просило суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість з орендної плати у сумі 30 888, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором оренди від 01.09.2014 №4 в частині внесення орендних платежів за період червень 2015 року - липень 2016 року.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.09.2016 (суддя Коваль Ю.М.), позов задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 (головуючого судді Ярош А.І., суддів: Лисенко В.А., Ліпчанської Н.В.), зазначене судове рішення скасовано. У задоволені позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Юг" відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Юг" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Обґрунтовуючи свою касаційну скаргу скаржник заперечує факт укладення договору купівлі-продажу від 01.09.2014 №4.

10.10.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Николаевський тепловозремонтный завод" надійшли заперечення на касаційну скаргу, що були залучені до справи та враховані судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Николаевський тепловозремонтный завод", також, не реалізувало процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення було повідомлено належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та вбачається із матеріалів справи, що сторонами укладено договір оренди обладнання від 01.09.2014 № 4, згідно п. 1 якого ТОВ "Магістраль-Юг" (орендодавець) передає в оперативну оренду, а ТОВ "Николаевский тепловозоремонтный завод" (орендар, ТОВ "НТРЗ") приймає у тимчасове оплатне користування домкрати ДТ-40 Т (обладнання) у кількості 22 шт. для виконання робіт та зобов'язується сплачувати орендодавцю орендну плату.

Згідно з п. 3 договору оренди розмір орендної плати за місяць визначається у відповідності до договірної ціни і становить 108,00 грн. за один домкрат, на загальну суму 2 376,00 грн. Орендна плата сплачується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця до 20-го числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Вступ орендаря у користування обладнанням наступає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акта прийому-передачі орендованого обладнання, який є невід'ємним додатком до договору (абз. 1 п. 2, абз. 7 п. 4 договору).

Обладнання вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, не у гіршому стані, ніж на момент передачі його в оренду (абз. 3 ч. 2 договору).

Пунктом 6 договору оренди встановлено, що цей договір діє з 01.09.2014 до 31.12.2015. Строк дії договору може бути продовжений шляхом підписання додаткової угоди.

Зміна або розірвання договору може мати місце за згодою сторін та розглядається на протязі 10 днів. Одностороння відмова від виконання договору та внесення змін до договору не допускається.

Дія договору припиняється у випадку закінчення строку договору, знищення об'єкту оренди, або достроково за згодою сторін, або за рішенням суду.

Судами встановлено, що за актом прийому-передачі від 01.09.2014 № 1 орендодавець передав орендарю зазначене вище обладнання (а.с.12).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 09.12.2014 між ТОВ "Магістраль-Юг" (продавець) та ТОВ "НТРЗ" (покупець) укладено договір купівлі-продажу обладнання № 4/1.

Даний договір є чинним, у судовому порядку не оспорений. Доказів в спростування цієї обставини, в установленому законом порядку, до матеріалів справи не надано.

За умовами даного договору продавець зобов'язався продати майно - домкрати ДТ-40 в кількості 22 шт. за ціною 50 000,00 грн., а покупець зобов'язався прийняти майно та оплатити його вартість в порядку, передбаченому умовами договору (а.с. 57-58).

Передачу майна сторони обумовили за актом приймання-передачі, що має бути складений не пізніше 01.06.2015 (п.п. 2.1., 10.1 договору купівлі-продажу).

Окрім того, сторони погодили, що договір купівлі-продажу вступає в силу з 01.06.2015 та діє до повного виконання обов'язків за договором (п. 8.1. договору купівлі-продажу)

Відповідно до п. 9.1 договору купівлі-продажу, з моменту набрання чинності даним договором припиняє свою дію договір оренди обладнання № 4 від 01.09.2014.

Згідно підписаного та завіреного печаткою директора Павлова І. М. акта приймання-передачі майна від 01.06.2015 до договору № 4/1 від 09.12.2014 продавець передав, а покупець прийняв обладнання - домкрати ДТ-40 т в кількості 22 шт. за ціною 50 000,00 грн.

Листом від 14.07.2016 №294 позивач звернувся до ТОВ "НТРЗ" з вимогами сплатити заборгованість по оренді обладнання та з повідомленням про розірвання договору оренди №4 від 01.09.2014.

У відповідь, листом від 28.07.2016 №77 відповідач послався на правовідносини, що виникли з договору купівлі-продажу №4/1 від 09.12.2014 і заперечив розірвання договору оренди, оскільки такий договір припинив свою дію ще 01.06.2015.

Спір виник у зв'язку із тим, що на думку позивача, починаючи з червня 2015 року відповідач не сплачує орендні платежі за користування обладнанням, внаслідок чого станом на 01.07.2016 за ним утворилась заборгованість у розмірі 30 888, 00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог та скасовуючи рішення місцевого господарського суду, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач є власником обладнання на підставі договору купівлі-продажу №4/1 від 09.12.2014 та підписаного сторонами акту приймання передачі майна від 01.06.2015.

Колегія вважає такі висновки апеляційного господарського суду достатньо обґрунтованими та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України (надалі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Судами встановлено укладення сторонами договору оренди № 4 від 01.09.2014, на виконання умов якого позивачем за актом прийому-передачі від 01.09.2014 № 1 передано відповідачу домкрати ДТ-40 у кількості 22 шт., а відповідачем, в свою чергу, здійснено орендні платежі за період з вересня 2014 року по червень 2015 року, що не заперечується позивачем. Договір оренди діє до 31.12.2015 (ч. 6 договору).

Проте, матеріали справи свідчать про укладення сторонами договору купівлі-продажу обладнання №4/1 від 09.12.2014, на виконання вимог якого, за актом приймання-передачі 01.06.2015 ТОВ "Магістраль-Юг" передало, а ТОВ "НТРЗ" отримало обладнання Домкрати ДТ-40 в кількості 22 шт., сплативши погоджену у п. 3 зазначеного договору, повну вартість у сумі 50 000, 00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №6004 від 16.02.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 14 та ст. 204 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст. 629 ЦК України).

Доказів визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу обладнання повністю, або окремих його пунктів, суду надано не було.

Таким чином, починаючи з 01.06.2015, договір оренди №4 від 01.09.2014 припинив свою дію, а відповідач, отримавши за договором купівлі-продажу №4/1 у власність Домкрати ДТ-40 в кількості 22 шт. правомірно припинив сплачувати за них орендну плату.

Колегія вважає, що апеляційний господарський суд, дослідивши всі обставини справи, керуючись визначеними процесуальним законом повноваженнями, правомірно скасував рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.09.2016 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати у сумі 30 888, 00 грн. за договором оренди обладнання.

Відповідно до приписів статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують наведених висновків суду апеляційної інстанції та пов'язані з вирішенням питання про достовірність поданих ним доказів, які на думку касатора, в зв'язку з вибірковим підходом до їх оцінки були безпідставно відхилені судом, про перевагу одних доказів над іншими і фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки доказів по справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 915/923/16 залишити без змін.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і М.В. Данилова

О.М. Сибіга