ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р.Справа № 923/771/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Діброви Г.І.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 16/1-11/17 від 04.01.2017)

від відповідача:

- ОСОБА_2Д (довіреність № 112 від 09.08.2017)

- ОСОБА_3 директор (паспорт серії МР № 243310 від 10.01.2008)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції

на рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року

у справі №923/771/16

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції

до Комунального підприємства Комунсервіс Щасливцевської сільської ради

про стягнення 1 389 897,48 грн.

В С Т А Н О В И В :

19.07.2016 року Державна Азовська морська екологічна інспекція (далі по тексту позивач) звернулась до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Комунального підприємства Комунсервіс Щасливцевської сільської ради (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 1 389 897,48 грн. шкоди внаслідок самовільного користування водними ресурсами без дозволу на спеціальне водокористування.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 18.10.2016 у справі № 923/771/16 (суддя Нікітенко С.В.) у задоволенні позову відмовлено з посиланням, зокрема на те, що наявність у відповідача спеціального дозволу і права на спеціальне водокористування, яке не було припинено, виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності до відповідача у формі стягнення збитків.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 (судді Будішевська Л.О. головуючий, ОСОБА_4, ОСОБА_5В.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін, проте з тих мотивів, що відповідачем було вжито необхідних заходів для своєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористування, відповідно, у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017 року у даній справі касаційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 зі справи № 923/771/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

29.06.2017 року Вищим господарським судом були направлені на адресу Одеського апеляційного господарського суду матеріали справи № 923/771/16 у 2-х томах з постановою Вищого господарського суду України, які були отримані 18.07.2017 року та справа призначена колегією суддів до розгляду.

Постанова Вищого господарського суду України від 27.06.2017 року містить відповідні вказівки, як це передбачено положеннями ст.111-12 ГПК України та які є обовязковими під час нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд для перегляду рішення господарського суду Херсонської області, колегія суддів вищого господарського суду у постанові зазначила, що апеляційним господарським судом не досліджені доводи Комунального підприємства Комунсервіс Щасливцевської сільської ради в підтвердження неможливості надання додаткових доказів до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього та не зазначено підстав для їх прийняття.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Херсонської області від 18.10.2016 року, Державна Азовської морської екологічна інспекція просила скасувати оскаржуване рішення у справі № 923/771/16 та прийняти нове, яким позовні вимоги про стягнення збитків внаслідок самовільного водокористування водними ресурсами без дозволу на спеціальне водокористування у сумі 1 389 897,48 грн. задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що за результатами проведення планової перевірки у період з 11.11.2013 по 29.11.2013 з дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП Комунсервіс Щасливцевської сільської ради встановлено, що відповідач самовільно здійснював спеціальне водокористування без відповідних дозвільних документів.

Порушення зафіксовано Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП Комунсервіс Щасливцевської сільської ради № 63 від 11.11.2013-22.11.2013.

Скаржником зазначено, що у період з 01.10.2013 року по 30.12.2013 року відповідачем був здійснений забір води без дозволу на спеціальне водокористування, внаслідок чого державі було завдано збитків на суму 13899897,48 грн.

Під час нового перегляду рішення судом апеляційної інстанції, від представника Державної Азовської морської екологічної інспекції надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, відповідно до яких представник в судових засіданнях просив апеляційну скаргу та позовну заяву задовольнити, оскаржуване рішення скасувати.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не надав, але в судовому засіданні його представники просили апеляційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу додаткові пояснення, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як вже було встановлено під час розгляду даної справи та підтверджено в ході апеляційного провадження під час нового її розгляду, Комунальне підприємство Комунсервіс Щасливцевської сільської ради використовує підземну воду (водний об'єкт) для задоволення господарсько-питних потреб населення с. Щасливцеве, с. Генічеська Гірка, с. Приозерне Херсонської області.

На балансі відповідача перебувають артезіанські свердловини №№ 7-657, 7-484, 7-485, 7-490, 7-665, 7-666, 7-486, 7-478, 7-594, 7-625, що підтверджується даними, наявними у матеріалах справи.

Право відповідача на здійснення спеціального водокористування виникло на підставі дозволу на спеціальне водокористування № Укр 6511-ХРС, який виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області 24 листопада 2010 року, і термін дії якого встановлений до 01.10.2013 року

30.12.2013 року Комунальне підприємство Комунсервіс отримало новий Дозвіл на спеціальне водокористування № Укр 7.16.Хрс терміном дії з 30.12.2013 року до 01.01.2017.

В період часу з 01.10.2013 року по 30.12.2013 року відповідачем забрано 28227 м.куб. підземної води.

Право відповідача на здійснення централізованого водопостачання та водовідведення підтверджується ліцензією, виданою Херсонською обласною державною адміністрацією терміном дії з 06.04.2012 - 05.04.2017 року.

Відповідно до наказу Державної Азовської морської екологічної інспекції від 16.10.2013р. № 374 "Про проведення планового заходу", Державною Азовською морською екологічною інспекцією проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами комунального підприємства "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради.

Зазначену перевірку проведено у період з 11.11.13 по 29.11.13, за результатами якої був складений Акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради № 37 від 11.11.2013-22.11.2013.

21.11.2013 Державною Азовською морською екологічною інспекцією складено Протокол про адміністративне правопорушення № 007275, яким зафіксовано порушення посадовою особою КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради ст. 44 Водного кодексу України та ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра, тобто самовільне водокористування без спеціального дозволу і самовільне користування надрами (підземними водами).

За вказані порушення, позивачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 817/007275 від 21.11.2013р., якою директора КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене у тому числі приписами ст.ст. 47, .48 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1530,00 грн., який відповідач сплатив.

Позивачем на адресу відповідача направлено розрахунок розміру збитків обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування та претензію № 4 від 13.02.2015р., з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України, ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Між тим, така претензія залишена КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення Державної Азовської морської екологічної інспекції до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Державної Азовської морської екологічної інспекції та вважає що доводи, заперечення і вимоги скаржника викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно з приписами п. 9 ст. 44, ст. 48, 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними та фізичними особами лише за наявності дозволу і насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 55 Водного кодексу України право юридичних та фізичних осіб на спеціальне водокористування припиняється у разі: закінчення строку спеціального водокористування.

Згідно ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у порушенні правил спеціального водокористування.

Крім того, відповідно до ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Ст. 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завданої шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 затверджена ОСОБА_4 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі ОСОБА_4).

Вказана методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів суб'єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), та застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства.

З аналізу пункту 1.2. Методики (в редакції наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389) вбачається, що вказана ОСОБА_4 встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі як внаслідок таких порушень законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, що призвели до забруднення водних об'єктів, забруднення поверхневих та підземних вод, так і внаслідок порушень законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, забором, використанням води та скидом забруднюючих речовин з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Відповідно до пункту 1.7. Методики самовільне водокористування - це здійснення спеціального водокористування без наявності дозволу на нього.

Отже, положення ОСОБА_4 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389, встановлюють самостійні та окремі підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Водного кодексу України, у редакції станом на момент звернення відповідача з заявою про отримання погодження, було встановлено, що у разі використання підземних вод видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Таким органом на той час була Державна служба геології та надр України (далі Держгеонадра).

Відповідно до п. 3 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 321, у редакції станом на момент звернення відповідача з заявою про отримання погодження, дозволи видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді, яке погоджується у разі використання підземних вод - з Держгеонадрами або дочірніми підприємствами НАК "ОСОБА_1 України", за переліком, який затверджує Мінприроди.

Отже, перед поданням пакету документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водокористувач обов'язково мав звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр - Держгеонадра із клопотанням про отримання погодження.

ОСОБА_5 клопотання відповідно до абз. 2, 3 п. 4 Порядку № 321, Держгеонадра зобов'язане було розглянути у місячний термін і у разі відмови у погодженні клопотання мало надати відповідь з обґрунтуванням причин відмови. Без отримання такого погодження або обґрунтованої відмови, яка могла бути оскаржена до суду, суб'єкт господарювання не мав можливість оформити відповідний дозвіл.

Комунальне підприємство Комунсервіс дійсно 19.08.2013р., хоча повинно було звернутися до 01.08.2013 року тобто з простроченням на девять днів, але все ж звернулося до Державної служби Геології та надр України з клопотаннями про погодження умов водокористування, що до речи не заперечувалось позивачем. При цьому відповідач мав отримати відповідь від Держгеонадра 19.09.2013 року тобто до закінчення дії дозволу, а саме до 01.10.2013 року. Між тим, не отримавши відповіді впродовж місячного терміну, відповідач вдруге 13.10.2013 року ще раз звернувся до Держгеонадра з клопотанням про погодження умов водокористування, але вже після закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування (01.10.2013р.)

18.12.2013 Державною службою Геології та надр України надано відповідь Комунальному підприємству "Комунсервіс щодо погодження умов водокористування. Таким чином, звернення відповідача про надання дозволу було розглянуто Державною інспекцією з порушенням строків абз. 3 п. 4 Порядку № 321, розгляду такого звернення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що відповідач зробив усе від нього залежне, щоб отримати своєчасно дозвіл на спеціальне водокористування.

Відносно поданих Комунальним підприємством Комунсервіс Щасливцевської сільської ради додаткових доказів вже після прийняття оскаржуваного рішення, а саме:

- Лист комунального підприємства до голови Державної служби геології та надр України від 19.08.2013 року № 79 (т.1 а.с.204);

- копія аркуша 25 Книги вихідної документації за 2011-2015 року.

Також у постанові касаційної інстанції вказано на те, що на підставі яких саме доказів суд дійшов висновку, що 19.08.2013 року КП Комунсервіс зверталось до Державної служби екології для отримання дозволу на спецводокористування.

Як вбачається з матеріалів справи, спростовуючи викладені в позовній заяві доводи позивача, комунальним підприємством при подачі відзиву на позовну заяву був наданий лист № 120 від 13.10.2013 року, направлений на адресу Державної служби Геології та надр України, відповідно до якого просило погодити клопотання, яке було заявлено 19.08.2013 року, щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування з підземних вод на водозаборах, разом з необхідними документами.

І тільки лише 18.12.2013 року Державною службою Геології та надр України було погодження на надання відповідного дозволу, з порушенням терміну такого погодження, як вже було зазначено вище (абз.3 п. 4 Порядку № 321).

Дійсно, вже після прийняття оскаржуваного рішення, Комунальним підприємством Комунсервіс Щасливцевської сільської ради були подані до суду апеляційної інстанції додаткові доказі, а саме Лист комунального підприємства до голови Державної служби геології та надр України від 19.08.2013 року № 79 та копія аркуша 25 Книги вихідної документації за 2011-2015 року, які лише підтверджують те, що відповідач неодноразово звертався до спеціальної служби для отримання відповідного дозволу. Зазначене не було спростовано представником Державної Азовської морської екологічної інспекції в апеляційній інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 101 ГПК України, додаткові докази приймаються апеляційним господарським судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У додаткових письмових поясненнях, в додатку до яких були надані зазначені листи, Комунальне підприємство не обґрунтувало неподання зазначених додаткових доказів до місцевого господарського суду. Однак судова колегія вважає, що ці докази є підтвердженням дій відповідача на отримання відповідного дозволу для здійснення водовідведення.

Водночас предметом та метою діяльності Комунального підприємства Комунсервіс Щасливцевської сільської ради, відповідно до Статуту, затвердженого рішенням № 161 від 06.11.2006 року 10 сесії Щасливцевської сільської ради, є забезпечення соціально орієнтованих проектів органу місцевого самоврядування сільської ради, розвиток комунального господарства в тому числі через забезпечення населення всіма видами послуг, роботи з товарами народного господарства, в тому числі, надавання сільському населенню послуг у забезпеченню цього населення питною водою, з метою отримання прибутку за результатом господарської діяльності та наповнення відповідними коштами місцевого бюджету.

Між тим, стягнення коштів у розмірі майже у мільйон гривень з комунального підприємства ляже важким тягарем на бюджет сільської ОСОБА_2.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ОСОБА_4 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 за №389, розмір збитків вираховується за формулою: Зсам = 5 х W х Тар (грн.), де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м-3; (становить - 28227 м3); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар'єрних та дренажних вод -грн/100 м-3, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення. (49,24 грн/100 м-3 (ст. 325.2 Податкового кодексу України) *0,3 (ст. ст. 14.1.59, 325.9 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") =14,77 грн/100 м-3), що суперечить розрахунку збитків наданий позивачем по справі.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Державної Азовської морської екологічної інспекції.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Херсонської області від 18.10.2016 року у справі № 923/771/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державної Азовської морської екологічної інспекції без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від „18 жовтня 2016 року у справі № 923/771/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „24 жовтня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Г.І. Діброва