РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017Справа №910/15570/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС»

до Приватного акціонерного товариства «АВТОКАПІТАЛ»

про стягнення 122 848,85 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Конкін В.В. (за дов. від 15.01.2016)

від відповідача: Гайдучик О.Д. (за дов від 17.05.2016)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 11.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «АВТОКАПІТАЛ» (далі - відповідач) про стягнення 122 848,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15570/17, розгляд справи призначено на 27.09.2017 року.

В судове засідання, призначене на 27.09.2017 представник позивача не з'явився, витребувані судом документи не надав, однак, 21.09.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 27.09.2017 представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи та документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі та відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 розгляд справи було відкладено до 11.10.2017

У судове засідання 11.10.2017 представник позивача з'явився надав письмові пояснення по справі, позовні вимоги підтримав повністю та заявив клопотання про витребування доказів. У судовому засіданні суд розглянувши зазначене клопотання, відмовив у задоволенні останнього у зв'язку з необґрунтованістю.

У судове засідання 11.10.2017 представник відповідача з'явився надав письмові пояснення по справі та заперечив проти позовних вимог.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2004 між Позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС» (за договором - лізингоодержувач) та відповідачем, Приватним акціонерним товариством «АВТОКАПІТАЛ» (за договором - лізингодавець) був укладений Договір №SD0904/2 операційного лізингу (оренди) діагностичного обладнання (далі - Договір) , відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, лізингодавець передає лізингоодержувачу, а останній зобов'язується прийняти у тимчасове користування обладнання згідно Додатку №1 та зобов'язується сплачувати позивачу лізингові платежі.

Так, 11.03.2011 Позивачу було передано у тимчасове платне користування обладнання за Актом прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 11.03.2011, що сторонами не заперечується.

Умовами п.6.1 Договору передбачено, що розмір щомісячного лізингового платежу складає 1491,05 грн., в т.ч. ПДВ - 248,51 грн. (еквівалент 230 Євро). Офіційний курс гривні до Євро, встановлений Національним банком України на дату укладення цього договору, складав 648,282 гривень за 100 євро.

Розмір лізингових платежів може бути змінений за згодою Сторін та в інших випадках, передбачених чинним в Україні законодавством (п.6.4 Договору).

Позивач стверджує, що Приватне акціонерне товариство «АВТОКАПІТАЛ» неодноразово намагалося змінити істотні умови Договору в частині розміру лізингових платежів, проте Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС» згоди на вказані зміни не давало. З метою виконання в межах Договору своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів на користь Відповідача було перераховано за період 01 квітня 2011 року по 09 липня 2014 року грошових коштів на загальну суму 238 688,85 грн, а загальний розмір нарахованих лізингових платежів за період з 01.04.2011 по 01.07.2014 склав 115 840,00 грн, а тому, на думку Позивача, в рамках Договору утворилась переплата лізингових платежів в розмірі 122 848,85 грн.

Як встановлено судом, Відповідач 20.05.2013 за вих. №24/05/01 направив на адресу Позивача лист про зміну ціни орендного діагностичного обладнання з 01.06.2013.

Вказаним листом повідомлялося, що, починаючи з 01.06.2013 року, розмір щомісячної суборендної плати за оренду обладнання складає 996 євро 40 євроцентів. Оплата здійснюється у валюті "гривня" за курсом НБУ гривні до Євро станом на дату Акту здачі-прийняття робіт. Одночасно, листом №24/05/01 від 20.05.2013 було повідомлено, що відповідно до п.6.5. Договору, у разі якщо на дату внесення орендного платежу офіційний курс буде змінено, розмір орендного платежу змінюється з урахуванням встановленого курсу.

Згідно з п.6.2. Договору, внесення лізингових (орендних) платежів здійснюється щомісячно рівними частинами не пізніше 05 числа місяця наступного за звітним.

Як зазначає Відповідач, Позивач отримав вказаний лист та здійснював плату відповідно до алгоритму, який було в ньому передбачено, а саме: відповідно до Акту № АК-0000498 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2013p., сума орендного платежу склала 10 410,84 грн. з ПДВ, згідно Акту № АК-0000596 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2013 p., сума орендного платежу склала 10 579,68 грн. з ПДВ, згідно Акту № АК-0000701 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2013 p., сума орендного платежу склала 10565,34 грн. з ПДВ, згідно Акту № АК-0000810 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2013 p., сума орендного платежу склала 10 781,17 грн. з ПДВ. Щомісячний орендний платіж складав 996,40 Євро.

Отже, на думку Відповідача, шляхом щомісячної оплати за користування орендним обладнанням та підписанням актів здачі-прийняття робіт підтверджується згода Позивача з умовами щодо зміни розміру орендних платежів, передбаченими листом №24/05/01 від 20.05.2013.

Матеріалами справи встановлено, що за взаємною згодою сторін, з 01.07.2014 було розірвано Договір №SD0904/2 від 01.12.2004, та обладнання було повернуто Відповідачу згідно з актом прийому-передачі від 30.06.2014.

Відповідно до п.11.6. Договору, припинення дії даного договору або закінчення терміну його дії не звільняє будь-яку із Сторін від виплати сум заборгованості іншій Стороні.

Позивач стверджує, що не надавав згоду на зміну розміру лізингових платежів, про що Відповідача було повідомлено листами за №31/12 від 16.03.2011 та за № 63/12 від 28.05.2013.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з умов Договору, зокрема, п.13.5 Договору, зміни та доповнення до даного Договору мають обов'язкову юридичну силу для сторін, тільки у тому випадку, якщо вони будуть оформлені в письмовому виді, підписані уповноваженими представниками обох Сторін і скріплені печатками.

Відповідно до ч.1 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. якщо інше не встановлено договором, або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено відсутність належним чином оформлених сторонами додаткових угод (додатків) до договору стосовно зміни розміру щомісячного лізингового платежу, що є обов'язковим відповідного до норм чинного законодавства та умов п. 6.4. Договору №SD0904/2 оперативного лізингу (оренди) діагностичного обладнання від 01.12.2004.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Як встановлено, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/11762/16 у позовних вимогах Приватного акціонерне товариство «АВТОКАПІТАЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС» про стягнення 212 840,78 грн відмовлено.

В зазначеному рішенні встановлено факт відсутності належним чином оформлених сторонами додаткових угод (додатків) до Договору стосовно зміни розміру щомісячного лізингового платежу, який має преюдиційне значення для розгляду справи, а тому цей факт повторного доведення не потребує. Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2016 у справі №910/11762/16 залишене без змін.

А, отже розмір щомісячного лізингового платежу, відповідно до п.6.1. Договору повинен був складати 230, 00 Євро.

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідачем було виставлено рахунки на оплату лізингових платежів за період з 01.04.2011 по 01.07.2014 на загальну суму 115 840,00 грн. При цьому, як встановлено судом, Позивачем на виконання своїх зобов'язань за Договором перераховано за період з 01.04.2011 по 01.07.2014 лізингові платежі на загальну суму 238 688,85 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України гривні до євро на останній день місяця становило 230,00 євро.

Відповідно до п.11.6. Договору припинення дії Договору або закінчення терміну його дії не звільняє будь-яку із сторін від виплат сум заборгованості іншій стороні.

Отже, судом встановлено факт наявності переплати за лізинговими платежами за Договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача надмірно сплачених коштів у розмірі 122 848,85 грн підлягають задоволенню.

Щодо твердження Відповідача у своєму відзиві про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як встановлено та зазначалось судом вище, Відповідач звертався до Господарського суду міста Києва з позовом до Позивача про стягнення заборгованості за Договором. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2016 у справі №910/11762/16 у позовних вимогах Приватного акціонерне товариство «АВТОКАПІТАЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС» про стягнення 212 840,78 грн відмовлено.

Таким чином, звернення Відповідача до суду, а отже і визнання останнім свого обов'язку щодо пред'явлення позову до боржника є фактично перериванням перебігу позовної давності, а тому заява Відповідача про застосування строку позовної давності не є обґрунтованою, а тому не приймається до уваги судом.

Одночасно, як встановлено судом, а сторонами не заперечувалось, оплата Позивачем за використання обладнання на умовах Договору здійснювалась з простроченням, а тому бухгалтерський облік однієї з сторін відрізняється від нарахування іншої.

Тому саме проведення звірки розрахунків під час розірвання Договору повинно було визначити реальний стан розрахунків між сторонами Договору, проте, як встановлено судом, Відповідач відмовився від проведення звірки взаєморозрахунків.

Згідно з п.11.3. Договору сторони погодили, що у разі розірвання даного Договору, лізингоодержувач зобов'язаний провести із лізингодавцем повний розрахунок за користування обладнанням й сплатити в повному розмірі платежі зазначені в п.5.2 Договору, до дня підписання Акта прийому-передачі.

Відповідно до п.11.6. Договору припинення дії Договору не або закінчення терміну його дії не звільняє будь-яку із сторін від виплат сум заборгованості іншій стороні.

Зазначене положення надає кожній зі сторін Договору правову можливість за підсумками господарських зобов'язань заявити іншій стороні вимогу про проведення остаточних розрахунків.

Невизначеність питання підсумку остаточних розрахунків не надавало жодній із сторін Договору підстав вважати його права порушеними.

Лише після встановлення рішенням Господарського суду від 18.08.2016 у справі №910/11762/16 факту відсутності належним чином оформлених сторонами додаткових угод (додатків) до Договору стосовно зміни розміру щомісячного лізингового платежу, Позивач звернувся до Відповідача з письмовою вимогою від 23.12.2016 №153/12 про повернення переплати лізингових платежів за Договором. А відповідно до набранням вищезазначеного рішенням суду законної сили, у Позивача не було вставлено факту порушення його прав.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача надмірно сплачених коштів за Договором у розмірі 122 848,85 грн підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АВТОКАПІТАЛ» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 31750520, адреса: Україна, 01004, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2 ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА ТРАНС» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 31718995, адреса: Україна, 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36) надмірно сплачені кошти у розмірі 122 848 грн 85 коп та суму судового збору у розмірі 1 842,70 грн.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 18.10.2017.

Суддя М.О. Лиськов