РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа №910/12286/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тойдіко Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Буква Логістік"

про стягнення 344 292,38 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шаповал Г.Г. - представник за довіреністю № б/н від 04.01.2017 р.;

від відповідача: Баклан О.В. - представник за довіреністю № 04 від 15.09.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Тойдіко Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Буква Логістік" про стягнення 344 292,38 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного договору поставки, він поставив відповідачу товар, який не був оплачений останнім в повному обсязі.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд про стягнення з відповідача 320 193,70 грн. основного боргу, 2 052,74 грн. 3 % річних, 4 738,87 грн. інфляційного збільшення боргу та 17307,07 грн. пені за період прострочення.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.09.2017 р.

В судове засідання 04.09.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 28.07.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 28.07.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.09.2017 року розгляд справи відкладено на 18.09.2017 року.

В судовому засіданні 18.09.2017 року представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для вирішення спору мирним шляхом.

Представник позивача заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи вирішення спору мирним шляхом.

Представник позивача не підтримав клопотання про забезпечення позову.

Представник відповідача частково виконав вимоги ухвали суду від 28.07.2017 р.

Представника позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 29 000,00 грн. та вважає, що позовні вимоги позивача в іншій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

21.09.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Тойдіко Україна» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Логос Транс» (покупець) укладено договір поставки №21/09/11 з протоколом розбіжностей, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність покупця) визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Поставка товару здійснюється окремими партіями товару відповідно до замовлень покупця силами постачальника та за його рахунок (п.2.1 договору).

17.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Тойдіко Україна» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Читай місто груп» (покупець) укладено договір поставки №70 з протоколом розбіжностей, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність покупця) визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах та в порядку, визначених цим договором.

17.04.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Логос Транс» (первісний боржник), товариством з обмеженою відповідальністю «Читай місто груп» (новий боржник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Тойдіко Україна» (кредитор) укладено договір про переведення боргу №ПБ/41.

Відповідно до п.1 договору про переведення боргу, цим договором регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає із договору поставки №21/09/11 від 21 вересня 2011р., укладеного між первісним боржником та кредитором (основний договір).

Первісний боржник переводить на нового боржника зобов'язання по оплаті за поставлений по основному договору товар у розмірі узгодженому між первісним боржником та кредитором в акті звірки взаємних розрахунків станом на дату укладення даного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене зобов'язання на умовах визначених п. 3.3 Основного договору (п.2 договору про переведення боргу).

31.05.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Читай місто груп» (первісний боржник), товариством з обмеженою відповідальністю «Осма логістик» (новий боржник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Тойдіко Україна» (кредитор) укладено договір про переведення боргу №ПБ/20-15.

Відповідно до договору про переведення боргу №ПБ/20-15 від 31.05.2015 року, цим договором регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає із договору поставки №70 від 17 квітня 2014р., укладеного між первісним боржником та кредитором (основний договір).

Пунктом 2 договору про переведення боргу №ПБ/20-15 від 31.05.2015 року, на момент переведення боргу заборгованість первісного боржника перед кредитором станом на 31 травня 2015 року складає 365 931,52 грн. за договором поставки №70 від 17 квітня 2014 року. Первісний боржник переводить на нового боржника грошове зобов'язання у розмірі 365 931 гривні 52 копійки. Заборгованість у первісного боржника, перед кредитором підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, підписаний між кредитором та первісним боржником станом на 31 травня 2015 року, який є невід'ємною складовою частиною даного договору, за поставлений по основному договору товар, а новий боржник погоджується виконати зобов'язання за наступних умовах:

Розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку не пізніше ніж через 30 календарних днів після закінчення календарного місяця в якому було здійснено продаж на користь третіх осіб (з правом повернення та обміну) первісним боржником товару. Новий боржник не здійснює оплату кредитору за такий товар, який ще не є реалізованим первісним боржником на користь третіх осіб. Звіт за проданий товар, який надсилається первісним боржником на користь кредитора електронною поштою є підставою для визначення моменту продажу товару первісним боржником на корись третіх осіб. Керуючись ч.3 ст.6, ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України сторони досягли згоди про те, що визначені пунктом 2.1 даного договору умови оплати за товар є розстрочкою платежу.

Кредитор надає згоду на взаємозалік зустрічних вимог кредитора до нового боржника, у випадку поставки товару новим боржником на користь кредитора або у випадку поставки товару первинним боржником на користь кредитора.

30.12.2015 року між сторонами договору про переведення боргу №ПБ/20-15 від 31.05.2015 року укладено додаткову угоду відповідно до умов якої, у зв'язку зі зміною найменування ТОВ «Осма Логістик» на ТОВ «Буква Логістик», сторони внесли зміни в договорів про переведення боргу №ПБ/20-15 від 31.05.2015 року, виклавши найменування покупця в преамбулі та реквізити договору в новій редакції.

06.08.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Тойдіко Україна» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Осма Логістік» (покупець), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Буква Логістик» укладено договір поставки №81, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність покупця) визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року.

Якщо жодна зі сторін місяця до дати припинення дії договору не виявила бажання його розірвати, то договір вважається продовженим на кожний наступний рік на попередніх умовах праці (п.9.3 договору).

Відповідно до п.1.5 договору право власності на товар переходить до покупця з дати передання товару та підписання сторонами товаросупровідних документів.

Поставка товару здійснюється окремими партіями відповідно до замовлень покупця силами постачальника та за його рахунок (п.2.1 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору, постачальник зобов'язується поставляти (передавати у власність покупця) товари за цінами зазначеними у специфікації, затвердженій сторонами. Ціна поставленого товару міститься у товарних накладних, які надаються постачальником покупцеві для проведення оплати, та складені на підставі кількості поставленого товару, що зазначено у транспортній накладній. Ціна товару включає вартість упаковки та доставки.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.3.3 договору, розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку не пізніше ніж через 40 (сорок) календарних днів після закінчення календарного місяця в якому було здійснено продаж на користь третіх осіб (з правом повернення та обміну) за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається. Покупець не здійснює оплату постачальнику за такий товар, який ще не є реалізованим покупцем на корись третіх осіб. Звіт за проданий товар, який надсилається покупцем на користь постачальника електронною поштою є підставою для визначення моменту продажу товару покупцем на користь третіх осіб. У випадку несвоєчасного надання постачальником всіх передбачених даним договором чи чинним законодавством України документів на товар, що постачається, термін розрахунків подовжується на відповідну кількість днів затримки.

Загальна сума договору складається з окремих сум операцій, проведених на виконання даного договору (п.3.4 договору).

Згідно з п.3.4 договору постачальник зобов'язаний щоквартально проводити звірки взаєморозрахунків з покупцем.

Позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 331 151,68 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками сторін:

- № РН-04892 від 27.08.2015 року на суму 17 422,31 грн.;

- № РН-04893 від 27.08.2015 року на суму 19 049,02 грн.;

- № РН-04894 від 27.08.2015 року на суму 29 661,18 грн.;

- № РН-04895 від 27.08.2015 року на суму 37 703,96 грн.;

- № РН-04896 від 27.08.2015 року на суму 32 459,58 грн.;

- № РН-07255 від 28.10.2015 року на суму 44 846,94 грн.;

- № РН-07257 від 28.10.2015 року на суму 19 681,78 грн.;

- № РН-07281 від 28.10.2015 року на суму 30 106,67 грн.;

- № РН-07282 від 28.10.2015 року на суму 32 057,68 грн.;

- № РН-00913 від 03.02.2016 року на суму 33 772,30 грн.;

- № РН-00914 від 09.02.2016 року на суму 12 918,44 грн.;

- № РН-00915 від 09.02.2016 року на суму 10 668,70 грн.;

- № РН-00916 від 09.02.2016 року на суму 10 803,12 грн.;

В матеріалах справи наявний звіт за проданий товар від покупця.

30.08.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію №1 про оплату за реалізований товар, в якій зазначено, що сума заборгованості станом на 30.08.2016 року становить 369 150,20 грн.

19.01.2017 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про припинення договору в якому зазначено, що ТОВ «Буква Логістик» не виповнює зобов'язання по договору поставки та всупереч п.3.3 договору не надає постачальнику звіт за проданий товар для визначення моменту продажу товару та не здійснює сплату за проданий товар. Сума заборгованості станом на 17.01.2017 року становить 367 150,20 грн. Також, керуючись статтею 188 ГК України та п.9.2 договору позивач повідомив відповідача про розірвання договору поставки №81 від 06.08.2015 року та зазначив, що вважати вищезазначений договір розірваним з 20.02.2017 року.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що даний договір може бути розірваний будь-якою із сторін після письмового повідомлення іншої сторони за 1 (один) місяць до дати, на яку припадає день розірвання договору.

Матеріали справи містять накладні на повернення товару від покупця, а саме:

- №ВН-0000217 від 20.03.2017 року на суму 666,94 грн.;

- №ВН-0000216 від 17.03.2017 року на суму 6 234,44 грн.;

- №ВН-0000215 від 17.03.2017 року на суму 1 389,55 грн.;

- №ВН-0000214 від 17.03.2017 року на суму 1 166,91 грн.;

- №ВН-0000213 від 17.03.2017 року на суму 4 234,72 грн.

В матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками сторін акт взаємних розрахунків станом на 31.05.2017 року, з якого вбачається що станом на 31.05.2017 року заборгованість на користь товариства з обмеженою відповідальність «Тойдіко Україна» становить 320 193,70 грн.

05.07.2017 року позивачем направлено відповідачу досудову вимогу вих.. №636 від 05.07.2017 року в якій зазначено, що товар на загальну суму 320 193,70 грн. вже реалізовано, але ТОВ «Буква Логістик» не здійснило розрахунків по договору поставки №81 від 06.08.2015 року.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З наявних в матеріалах справи актів звірки взаємних розрахунків станом на 01.09.2017 року та 15.09.2017 року наданих позивачем та скріплених підписом та печаткою позивача, вбачається, що відповідачем повернуто товар, та станом на 01.09.2017 року заборгованість на корись позивача становила 311 193,70 грн., станом на 15.09.2017 року - 291 193,70 грн.

Також, в матеріалах справи наявна заява позивача в якій зазначено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.09.2017 року складає 291 193,70 грн.

Відповідно п. 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частина 2 статті 80 ГПК України передбачає, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем у розмірі 29 000,00 грн. спростовано, оскільки, відповідачем сплачено заборгованість, тому суд припиняє провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 29 000,00 грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Факт наявності основної заборгованості в розмірі 291 193,70 грн. у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 17 307,07 грн., три проценти річних в розмірі 2 052,74 грн. та індекс інфляції в розмірі 4 738,87 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар покупець сплачує постачальникові пеню за кожний прострочений день від простроченої суми у розмірі подвій1ної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені не звільняє від виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 17 308,07 грн., трьох процентів річних в розмірі 2 052,74 грн., індексу інфляції в розмірі 4 738,87 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ч.2 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 29 000,00 грн.

2. В іншій частині позов задовольнити.

3. Стягнути з товариства з товариства з обмеженою відповідальністю "Буква Логістік" (04074, м. Київ, вулиця Лугова, будинок 9, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тойдіко Україна" (04077, м. Київ, вулиця Дніпроводська, 1, ) основний борг в розмірі 291 193 (двісті дев'яносто одна тисяча сто дев'яносто три) грн. 70 коп., пеню в розмірі 17 307 (сімнадцять тисяч триста сім) грн. 07 коп., індекс інфляції в розмірі 4 738 (чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 87 коп., три проценти річних в розмірі 2 052 (дві тисячі п'ятдесят дві) грн. 74 коп. та судовий збір в розмірі 5 164 (п'ять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 38 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.10.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий