ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа № 925/903/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Поліщук Ю.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства „Черкаське хімволокно в інтересах відокремленого підрозділу „Черкаська ТЕЦ до публічного акціонерного товариства „АЗОТ про стягнення 93 582 грн. 18 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство „Черкаське хімволокно в інтересах відокремленого підрозділу „Черкаська ТЕЦ звернувся в господарський суд з позовом до публічного акціонерного товариства „АЗОТ (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору про постачання теплової енергії № 571 від 01.10.2016, 93 582 грн. 18 коп. основного боргу та відшкодування судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав.

В засіданні суду представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд в його задоволенні відмовити повністю з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

Згідно зі ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

01.10.2016 між позивачем - публічним акціонерним товариством Черкаське хімволокно в особі відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ та відповідачем - публічним акціонерним товариством „АЗОТ було укладено договір про постачання теплової енергії № 571 (далі Договір, а.с. 9-15) за умовами п.1.1 якого теплопостачальна організація (позивач) бере на себе зобовязання постачати споживачеві (відповідач) теплову енергію на межу продаж теплової енергії, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачені даним договором.

Відповідно до пункту 1.3 Договору тарифи на теплову енергію, встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами цього Договору і може змінюватись протягом дії цього Договору (вказані у Додатку 1 до цього Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору постачання теплової енергії здійснюється: для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону (орієнтовно з 15 жовтня 15 квітня); для потреб гарячого водопостачання протягом року;

У п. 5.2.15 Договору зазначено, що при зміні тарифів на теплову енергію теплопостачальна організація зобовязується повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством, але не пізніше 5-ти календарних днів з моменту настання зазначеному у цьому пункті подій.

Відповідно до пункту 6.1. Договору облік та визначення кількості спожитої теплової енергії виконується :

- приладним способом;

- розрахунковим способом.

Згідно п. 8.1. Договору, розрахунки за теплову енергію здійснюються на умовах попередньої оплати поточного місяця, величина якої відповідає сумі фактичних нарахувань аналогічного періоду або, за відсутністю таких даних за кількістю теплової енергії на місяць, розрахованою відповідно до теплових навантажень, вказаних у Додатку 1, 2 цього Договору з урахуванням характеристик вбудованих приміщень.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що оплата за теплову енергію здійснюється за рахунком-фактурою, сума якого включає величину попередньої оплати та залишкової несплаченої суми за попередній період виходячи з розрахунку її фактичної реалізації.

Відповідно до п. 8.9 Договору споживач до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує теплопостачальній організації попередньої оплати за теплову енергію поточного місяця та несплачену вартість (чи її частку) фактично спожитої теплової енергії у попередньому звітному періоді.

Додатком № 1 до Договору затверджено обсяги постачання теплової енергії.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг встановлено тарифи: постановою № 1757 від 29.09.2016 1 199 грн. 05 коп. за 1 Гкал., постановою № 2126 від 02.12.2016 1 479 грн. 36 коп. за 1 Гкал., постановою № 151 від 01.02.2017 1 590 грн. 88 коп. за 1 Гкал.

Про вищевказані ставки діючих тарифів відповідач був повідомлений листами № 7880 від 31.10.2016, № 25/625 від 25.01.2017, № 25/3000 від 02.03.2017 (а.с. 29-31).

В період з 01.10.2016 по 28.04.2017 позивачем було відпущено відповідачу:

- 5,62 Гкал, за тарифом 1199 грн. 05 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 8086 грн. 39 коп.;

- 14,22 Гкал, за тарифом 1199 грн. 05 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 20460 грн. 59 коп.;

- 18,5 Гкал, за тарифом 1199 грн. 05 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 26618 грн. 92 коп.;

- - 1,08 Гкал, за тарифом 1199 грн. 05 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму -1553 грн. 96 коп.;

- 1,08 Гкал, за тарифом 1479 грн. 36 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 1917 грн. 25 коп.;

- 20,12 Гкал, за тарифом 1479 грн. 36 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 35717 грн. 66 коп.;

- 14,69 Гкал, за тарифом 1479 грн. 36 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 26078 грн. 16 коп.;

- 2,91 Гкал, за тарифом 1590 грн. 88 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 5555 грн. 35 коп.;

- 12,1 Гкал, за тарифом 1590 грн. 88 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 23099 грн. 58 коп.;

- 1,45 Гкал, за тарифом 1590 грн. 88 коп. за 1 Гкал + ПДВ 20 % на суму 2768 грн. 14 коп.

Всього 89,61 Гкал на загальну суму 148748 грн. 08 коп.

Позивачем на оплату наданих послух видано рахунки-фактури (а. с. 22-28), які відповідачем оплачені частково в лютому 2017 році в розмірі 55165 грн. 90 коп.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.04.2017 року за поставлену теплову енергію складає 93 582 грн. 18 коп., їх наявність і розмір відповідачем належними і допустимими доказами не спростовані, вимога позивача про їх стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Позивачем на адресу Відповідача надсилалася претензія від 17.03.2017 № 25/3873 (а.с. 32), однак вона була залишена відповідачем без відповіді і задоволення.

Отже, спірними правовідносинами є вимоги сторін договору про постачання теплової енергії № 571 від 01.05.2016, які витікають із їх прав і обов'язків за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності. Крім того, спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом України Про теплопостачання від 2 червня 2005 року № 2633-IV.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань), зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За приписом статті 712 ЦК України, яка кореспондується з частиною 1 статті 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписом частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Наявність підстав і розмір стягнення спірної заборгованості за фактично спожиту теплову енергію за період з 01.10.2016 року по 28.04.2017 року в розмірі 93582 грн. 18 коп. позивачем обґрунтовано належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовані, тому позовні вимоги судом задовольняються повністю. Доводи відповідача, приведені ними в обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „АЗОТ, місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, на користь публічного акціонерного товариства Черкаське хімволокно в особі відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, просп. Хіміків, 76, 93 582 грн. 18 коп. основного боргу, 1 600 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 25.10.2017 року.

Суддя В.М. Грачов