ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 910/2583/17

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Могил С.К. і Палій В.В.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017

зі справи № 910/2583/17

за позовом публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" (далі - Банк)

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), м. Київ,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Національний банк України (далі - НБУ), м. Київ,

про визнання рішення недійсним,

за участю представників:

позивача - Литвина А.В.,

відповідача - Тацишиної О.П.,

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Банк звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Відділення від 22.12.2016 № 72 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Сбербанк" та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2017 (суддя Марченко О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 (колегія суддів у складі: Тищенко А.І. - головуючий суддя, судді Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б.), у задоволенні позову відмовлено.

Прийняті зі справи судові рішення з посиланням, зокрема, на приписи статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та статей 50 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) мотивовано відсутністю передбачених законом підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Банк просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю.

Відділення подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:

- Рішенням АМК:

дії Банку, які полягали у поданні інформації в неповному обсязі на вимогу голови Відділення від 09.09.2016 № 02-07/3066 (далі - Вимога) у встановлений головою Відділення строк, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 14 статті 50 Закону № 2210, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки (пункт 1);

за вчинення зазначеного порушення на Банк накладено штраф у розмірі 30 000 грн.;

- Рішення АМК мотивовано тим, що:

Відділенням у зв'язку з розглядом звернення народного депутата України Парубія А.В. від 16.12.2015 № К-01/6 проводилось дослідження щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції на предмет наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А" (далі - Товариство) під час участі в процедурі закупівлі "Капітальний ремонт дорожнього покриття вул. Черкаської (у т.ч. підпірна стінка) на основі Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б.Д.1.1.1:2013", яка проводилась комунальною корпорацією "Київавтодор" у 2015 році, та в ході дослідження встановлено, що Банком Товариству видана довідка про те, що станом на 13.08.2015 у Товариства кредити відсутні;

Відділенням 09.09.2016 Банку надіслано Вимогу щодо надання:

· копії заяви (запиту тощо) та доданих до неї документів, що подавались Товариством до Банку з метою отримання довідки про відсутність заборгованості за кредитом (далі - Довідка; пункт 1);

· якщо з метою отримання Довідки до Банку Товариство зверталось в електронному вигляді електронною поштою, необхідно було надати копію такого звернення із зазначенням електронної адреси, з якої воно надійшло до Банку (пункт 2);

· інформації про особу, яка безпосередньо зверталась до Банку для отримання Довідки для Товариства (пункт 4);

· інформації про особу (прізвище, ім'я та по-батькові), яка отримала Довідку для Товариства (пункт 5);

· переліку всіх діючих поточних рахунків, які Товариство має/мало у Банку на червень-липень 2015 року (пункт 6);

· виписки по рахункам, вказаним у пункті 6 Вимоги, за період з 01 червня по 30 грудня 2015 року із зазначенням реквізитів контрагентів (назва, ЄДРПОУ тощо) та призначення платежу (пункт 7);

· інформації про особу (прізвище, ім'я та по-батькові, посада, номер контактного телефону), яка готувала інформацію на Вимогу (пункт 6);

Вимога 12.09.2016 вручена Банку;

згідно з вимогою Банк повинен був протягом 10 календарних днів з дня її отримання (до 22.09.2016) надати до Відділення інформацію та належним чином завірені копії документів;

звернень чи клопотань від Банку щодо подовження строку надання інформації на Вимогу, роз'яснення питань тощо до Відділення не надходило;

Банком на адресу Відділення надіслано лист від 21.09.2016 № 10614/4/07-2-6-БТ, яким надано інформацію на Вимогу не в повному обсязі;

Банк надав інформацію про поточні рахунки, які Товариство має/мало на червень-грудень 2015 року, та виписки за зазначеними рахунками;

позивачем не подано інформації на пункти 1, 2, 4 і 5 Вимоги;

у листі від 21.09.2016 Банком зазначено, зокрема, що надання такої інформації та документів призведе до порушення банком чинного законодавства України;

розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 11.11.2016 № 65-р розпочато розгляд справи № 1005/65-р-02-07-16 за ознаками вчинення Банком порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону № 2210, у вигляді подання інформації в неповному обсязі Відділенню у встановлені головою Відділення строки;

на пункти 1, 2, 4 і 5 Вимоги Банк у листі від 21.09.2016 зазначив наступне: запитувана АМКУ інформація у пунктах 1-6 Вимоги містить інформацію, яка відноситься до банківської таємниці, та є інформацією, що стала відома Банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при надання послуг Банком (частина перша статті 60, пункт 2 та пункт 6 статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Відповідно до статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність", пункту 3.1 Правил № 267 дана інформація може бути надана за відповідно оформленою письмовою згодою власника. При цьому надання копій документів за вимогою державного органу Законом не передбачено;

за результатами розгляду антимонопольної справи Відділенням складено подання від 28.11.2016 № 152/ПС-02-07 з попередніми висновками у справі № 10565-р-02-07-16 (далі - Подання), копію якого було надіслано на адресу Банку листом від 28.11.2016 № 02-07/426;

листом від 12.12.2016 № б/н Банк надав заперечення на подання;

проаналізувавши заперечення Банка на подання, Відділення встановило, що за своїм змістом вони є аналогічними твердженням (запереченням) Банка, які були викладені в згаданому листі від 21.09.2016 на Вимогу;

у запереченнях на Подання Банк зазначив, що: "Стосовно надання інформації про осіб, які звертались до банку для отримання довідки, а також копій заяв та доданих документів, звернення в електронному вигляді, то зазначена інформація щодо діяльності товариства стала відомою банку у процесі обслуговування цього клієнта при наданні банківських послуг. Як зазначається в ч. 1 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність, наведена інформація є банківською таємницею, тому ПАТ "СБЕРБАНК" звернувся до товариства для отримання дозволу на розкриття банківської таємниці";

за інформацією банка листом від 24.11.2016 № 300 Товариство надало Банку згоду на розкриття банківської таємниці, у зв'язку з чим Банком було підготовлено та надіслано на адресу Відділення лист від 25.11.2016 № 1375/4/07-2-6-БТ з інформацією на Вимогу;

згідно із звітом про прибутки і збитки та інший сукупний дохід Банка за 2015 рік, який опублікований на офіційному сайті позивача (https://ua.sberbank.ua/fin_rep_ifrs/), процентні доходи Банка становлять 6 128 698 тис. грн.;

- не вся запитувана Відділенням інформація містила банківську таємницю, зокрема, пункти 1, 2, 4 та 5;

- інформація, яка містила банківську таємницю (інформація про поточні рахунки, які товариство має/мало у банку станом на червень-грудень 2015 року, та виписки за зазначеними рахунками), на надання якої, на думку позивача, був необхідний дозвіл Товариства, була надана Банком Відділенню;

- Банком на Вимогу Відділення подано інформацію не в повному обсязі;

- Вимогу Відділенням оформлено належним чином;

- Рішення АМК отримано позивачем 26.12.2016 та оскаржено ним у межах строку визначеного Законом № 2210.

Причиною виникнення даного судового спору є питання щодо наявності підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Відповідно до статті 3 Закону України від 26.11.1993 № 3659-XII "Про Антимонопольний комітет України" (далі - Закон № 3659) основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону № 3659).

Згідно з пунктом 5 статті 17 названого Закону голова територіального відділення Антимонопольного комітету України наділений, зокрема, такими повноваженнями: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічний за змістом припис містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

З іншого боку, законодавством України не передбачено і якоїсь спеціальної форми, а так само і порядку надсилання відповіді на запит про надання інформації. Отже, така інформація може надаватися в будь-якій не забороненій законом формі та спосіб, з огляду, водночас, на те, що заперечення органом Антимонопольного комітету України подання суб'єктом господарювання інформації потребує подання останнім належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання витребуваної інформації.

Такі правові позиції викладено і в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства".

З установлених попередніми судовими інстанціями обставин справи вбачається, що інформацію у Банка було витребувано головою Відділення саме в зв'язку з проведенням дослідження щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції, на предмет наявності ознак його (законодавства) порушення в діях Товариства за зверненням народного депутата України.

Таким чином, Відділення у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у Банка відповідну інформацію.

Статтею 22 Закону № 3659 визначено, зокрема, що:

- вимоги органу Антимонопольного комітету України в межах його компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;

- невиконання вимог органу Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 221 Закону № 3659 передбачено, що суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно з статтею 60 Закону України від 07.12.2000 № 2121-III "Про банки і банківську діяльність":

- інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею;

- банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

За приписами пункту 3 частини першої статті 62 цього Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; органам Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Пункт 14 статті 50 Закону № 2210 визначає подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

З огляду на наведене попередні судові інстанції, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права та з наведенням у судових рішеннях зі справи необхідного мотивування, встановивши обґрунтованість висновків відповідача стосовно наявності в діях Банка порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді подання інформації Відділенню в неповному обсязі у встановлений його головою строк, за що в межах розміру, визначеного Законом № 2210, накладено штраф, дійшли обґрунтованих висновків стосовно відсутності передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання Рішення АМК недійсним, а тому й правомірно відмовили Банку в задоволенні його позовних вимог.

Посилання скаржника на залишення поза увагою факту витребування Відділенням Вимогою виписки по рахунку клієнтів Банку із зазначенням реквізитів контрагентів (пункт 7 Вимоги), що є порушенням частини четвертої статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не можуть братися до уваги, оскільки як було встановлено попередніми судовими інстанціями інформація, яка містила банківську таємницю (інформація про поточні рахунки, які товариство має/мало у банку на червень-грудень 2015 року, та виписки за зазначеними рахунками) і на надання якої, на думку позивача, був необхідний дозвіл Товариства, була надана самим Банком Відділенню. При цьому Банком не було надано інформації, яка не містила банківської таємниці, витребуваної пунктами 1, 2, 4 та 5 Вимоги, яка є чинною та мала бути виконана у встановлений строк.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 зі справи № 910/2583/17 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК - без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя С.Могил

Суддя В.Палій