ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Справа № 925/987/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» про стягнення 56145 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернувся в господарський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» (далі відповідач) про стягнення, відповідно до ст.ст. 118, 122, 129 Статуту залізниць України, 56145 грн. штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано тим, що в січні 2017 року відповідач із станції Сахновщина Південної залізниці відправив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ТИС» у вагоні - зерновозі № 95589024 вантаж пшеницю насипом до станції Чорноморська Одеської залізниці. У залізничній накладній на вантаж № 43727825 відповідач визначив масу вантажу у кількості 68480 кг. На транзитній станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці під час проведення контрольної перевірки маси вантажу у вагоні № 95589024 було встановлено, що фактична маса вантажу складає 68020 кг, що не відповідає заявленій відправником у накладній і є меншою на 460 кг. Вчинення зазначеного правопорушення є підставою для стягнення з відповідача штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення що становить 56145 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній порушено провадження у справі № 925/987/17, справу призначено до судового розгляду.

19.09.2017 року відповідач за вх. № 19949 подав клопотання (а.с. 31-32, 33), в якому визнав підстави і розмір застосування спірної штрафної санкції до нього, проте просив прийняти до уваги, що різниця ваги вантажу є незначною, вчинене ним порушення збитків позивачу не завдало, розмір штрафу, заявлений у позові, є занадто великим, тому з урахуванням складного фінансового становища підприємства, на підставі ч. 1 ст. 233 ГК України, просив суд штраф, який підлягає до стягнення, зменшити до однократного розміру провізної плати, яка складає 11229 грн.

В засіданні суду представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити, вирішення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу поклала на розсуд суду, представник відповідача позов визнав і просив при постановленні рішення задовольнити його клопотання про зменшення розміру штрафу.

Згідно з ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

Із накладної № 43727825 від 31.01.2017 року (а.с. 13) вбачається, що позивач прийняв для перевезення залізничним транспортом внутрішнього сполучення від станції Сахновища Південної залізниці до станції Чорноморська Одеської залізниці вантаж пшениця насипом, код вантажу 011005, у вагонах згідно відомості: № 95589123 - маса вантажу 66940 кг, провізна плата 11091,00 грн.; № 95589107 - маса вантажу 68440 кг, провізна плата 11229,00 грн.; № 95589065 - маса вантажу 67760 кг, провізна плата 11229,00 грн.; № 95589040 - маса вантажу 68540 кг. провізна плата 11229, 00 грн.; №95589024 маса вантажу 68480 кг, провізна плата 11229,00 грн.; № 95588950 - маса вантажу 68620 кг, провізна плата 11229, 00 грн. Відправником вантажу значиться відповідач, отримувачем ТОВ «ТИС». Загальна маса вантажу, визначена відправником, складає 408780 грн., сплачено відправником за перевезення 67236,00 грн.

У графі накладної 49 «відмітки залізниці» зазначено, що до накладної прикладено, зокрема, комерційний акт № 460005/208, у графі 55 накладної зазначено, що правильність внесених відомостей підтверджено представником відправника.

Із комерційного акта № 460005/208 форми ГУ-22 від 03.02.2017 року (а.с.14) вбачається, що на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми № 32103 від 01.02.2017 року, № 41358 від 03.02.2017 року комісією у складі агента комерційного ОСОБА_3, начальника станції ОСОБА_4 проведено контрольне зважування вагону № 95589024 на справних вагонних вагах станції Запоріжжя-Ліве № 87. Відповідно до розділу «Д» комерційного акта, при переважуванні виявлено, що згідно перевізного документа (накладної) зазначена маса 68480 кг, тара 23280 кг, фактично виявлено 23280 кг маса тари, маса вантажу 68020 кг, що менше заявленої на 460 кг. В комерційному відношенні ЗПП відправника № Р739096, № Р739097 справні, не порушені, відповідають документу. В технічному відношенні вагон справний, розвантажувальні люки закриті, просипання вантажу немає. Комерційний акт оформлений та підписаний учасниками комісії.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору, що розглядається у даній справі, є заявлена позивачем, як перевізником, вимога до відповідача, як замовника перевезення і вантажовідправника, про стягнення штрафу у сумі 56145 грн. за невірне зазначення маси вантажу у накладній № 43727825 від 31.01.2017 року.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань перевезення, загальні положення про перевезення визначені главою 64 ЦК України, главою 32 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері регулювання спеціальних нормативних актів: Законів України «Про транспорт», «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (з наступними змінами і доповненнями); Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованого у Мін'юсті України 24.11.2000 за N 861/5082 (з наступними змінами і доповненнями); Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованих у Мін'юсті України 24.11.2000 за N 862/5083; Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованих у Мін'юсті України 24.11.2000 за N 863/5084 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за N 765/19503; Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 N 542 та зареєстрованих у Мін'юсті України 10.09.2001 за N 795/5986; Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002 N 334 та зареєстрованих у Мін'юсті України 08.07.2002 за N 567/6855 (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до частин 5, 6 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Частини 1 статті 24 Статуту залізниць України визначають, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Стаття 122 Статуту залізниць України встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з пунктами 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення (в редакції, що діяла на час здійснення спірного перевезення): загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній; маса зернових вантажів, насіння, висівок і комбікормів, які перевозяться насипом, картоплі, овочів і баштанних культур, які перевозяться навалом, визначається відправником на вагонних, елеваторних, інших вагах або за допомогою дозувальних пристроїв чи інших спеціальних приладів.

Пунктом 1.2. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Пунктами 4.1., 4.3. цих же правил встановлено, що заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил, у разі складання акта в графі 49 «Відмітки залізниці» залізницею зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено. Пунктом 5.5. цих же Правил встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правилами складання актів (ст. 129 Статуту) встановлено, що:

п. 1 - при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за N 165/3458);

п. 2 - комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, як невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах;

п. 8. - комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів;

п. 10. - комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (пункт 10 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 р. N 138).

Пунктом 22 Правил видачі вантажів визначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, види штрафних санкцій визначено главами 24, 26 ГК України. За їх змістом, зокрема, відповідно до норм статей 216, ч. 1, 217 ч.ч. 1, 4, 218 ч.ч. 1, 2, 230 ч. 1, 232 ч. 3 ГК України, господарську санкцію у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, за інійіативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів також передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Статтею 129 Статуту залізниць визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу зазначеним у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом статей 43 ч. 3, 47, 43 ГПК України:

господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства;

судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи;

господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Таким чином, із вищенаведених обставин справи вбачається, що встановлення невідповідності маси вантажу зазначеній відповідачем у накладній № 43727825 від 31.01.2017 року позивачем здійснено в межах своїх повноважень, у відповідності до норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, сам факт невідповідності підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем визнано. Спростуванням цього факту могли б бути лише докази зважування вантажу саме залізницею при прийнятті його до перевезення і встановлена при цьому відповідність маси вантажу зазначеній у накладній № 43727825 від 31.01.2017 року, проте такі докази відповідачем суду не надані.

Відтак, з врахуванням обставин справи та вищенаведених приписів законодавства суд вважає, що при обставинах що склалися, вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу за вчинення спірного порушення у сфері господарювання є обґрунтованою, доказаною, розрахунок розміру штрафу судом перевірено і визнано вірним, у звязку з чим позов підлягав би задоволенню повністю.

Проте, відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафу, заявленого у позові, навів у клопотанні обґрунтовані підстави для цього. Відповідач в особі свого представника в засіданні суду проти задоволення судом цього клопотання відповідача не заперечував.

Враховуючи наведені відповідачем докази обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафу, визнання ним своєї провини і дійове каяття, відсутність заперечень на них у відповідача, приймаючи до уваги майнові інтереси обох сторін, суд відповідно до норм ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, розяснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в постановах від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зменшує розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача до однократного розміру провізної плати, яка складає 11229 грн.

На підставі статті 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско», ідентифікаційний код юридичної особи 32291375, місцезнаходження: 19601, Черкаська область, Черкаський район, село Геронимівка, вул. Леніна, будинок 1 на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», місцезнаходження: 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, на р/р 7468 в філії Дніпровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 305482, 11229 грн. 00 коп. штрафу, 1600 грн. 00 коп. судових витрат.

У решті позову в частині стягнення 44916 грн. 00 коп. штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання повного тексту.

Повний текст рішення складено і підписано 19.10.2017 року.

Суддя В.М. Грачов