РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017Справа №910/10637/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

до Державного підприємства "Спецагро"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Державна аудиторська служба України

про стягнення 105214,99 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін:

від позивача: Пронін О.А. (за дов.);

від відповідача: Круцюк В. П. (за дов.);

від третьої особи: не з»явився

В судовому засіданні 11.10.2017 на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" до державного підприємства "Спецагро" про стягнення збитків у розмірі 105 214, 99 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2017 порушено провадження у справі № 910/10637/17, розгляд останньої призначено на 21.08.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 15.08.2017 від позивача надійшли додаткові пояснення, клопотання про залучення третьої особи Держану аудиторську службу України та клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів.

Судове засідання 21.08.2017 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 04.09.2017 справу призначено до розгляду на 18.09.2017 та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну аудиторську службу України.

14.09.2017 від відповідача надійшло клопотання про об'єднання позовів в одне провадження, в якому відповідач просив суд об'єднати справи № 910/7984/16 та № 910/10637/17 в одне провадження.

18.09.2017 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.09.2017 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 05.10.2017.

04.10.2017 від відповідача через відділ канцелярії господарського суду надійшли: клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просив суд витребувати у Державної аудиторської служби України та Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» вимогу, надіслану Публічному акціонерному товариству «Аграрний фонд» (позивачу) за результатами ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ПАТ «Аграрний фонд» за період з 01.11.2015 по 31.12.2016; відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 05.10.2017 судом оголошувалася перерва до 11.10.2017. В судовому засіданні 05.10.2017 судом було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.

В судове засідання 11.10.2017 третя особа не прибула, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи.

Представники сторін в судове засідання прибули та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, відповідач, також просив суд розглянути його клопотання про об'єднання позовів.

Розглянувши клопотання відповідача про об'єднання позовів суд відмовив у його задоволенні, як необґрунтованому.

Так, відповідно до ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

При цьому Вищий господарський суд України в п. 19 інформаційного листа від 29.09.2009 N 01-08/530 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" на запитання, чи можливе об'єднання в одну справу кількох однорідних справ, розгляд яких здійснюється різними суддями одного господарського суду, надав таку відповідь. Передбачене частиною другою статті 58 ГПК об'єднання кількох однорідних справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу ставиться законом у залежність від того, чи здійснюється розгляд відповідних справ одним і тим же суддею господарського суду. Таке об'єднання відбувається на загальних підставах.

Справа № 910/7984/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" до Державного підприємства "Спецагро" про стягнення 615 662, 99 грн. перебуває в провадженні судді Чебикіна С. О., в той час як справа № 910/10637/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" до Державного підприємства "Спецагро" про стягнення 105 214, 99 грн. перебуває в провадженні судді Усатенко І. В., відповідно зазначені справи не можуть бути об'єднані.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відшкодував відповідачу вартість комунальних послуг у більшому ніж ним було спожито розмірі, що було виявлено Державною аудиторською службою України при проведенні перевірки, в зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі надміру сплачених комунальних послуг.

Третя особа позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі.

Відповідач у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що відшкодування відповідачу позивачем вартості комунальних послуг здійснювалося у відповідності до умов погоджених сторонами, що здійснені сторонами розрахунки були обґрунтовані, зокрема, фактичною кількістю електроприладів, що використовувалися позивачем. Також, відповідач зазначає, що акти здачі - прийняття отриманих послуг за спірний період підписані позивачем без зауважень та звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи письмової вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства адресованої позивачу. Відсутність вимоги, на думку відповідача, підтверджує відсутність виявлених Держаудитслужбою порушень законодавства про бухгалтерський облік та взаєморозрахунки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, між позивачем, як орендарем та відповідачем як балансоутримувачем 31.12.2013 був укладений договір № 0324-КП про відшкодування витрат вартості комунальних послуг та витрат на утримання, експлуатаційне обслуговування нерухомого майна (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач бере на себе обов'язки з відшкодування вартості комунальних послуг експлуатаційного обслуговування та утримання в належному санітарному стані орендованих орендарем нежилих приміщень, які розташовані в адміністративному будинку за адресою: 01001, Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, а орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати на виконання вищезазначених робіт пропорційно до займаної ним загальної площі та кількості користувачів.

Відповідач є орендарем нижченаведених приміщень, що належать до державної власності на підставі договорів оренди, укладених між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в м.Києві та ПАТ «Аграрний фонд». Всі приміщення належать до державної власності і знаходяться на балансі позивача як балансоутримувача (відповідні договори оренди є в матеріалах справи).

Згідно з п. 1.2. договору загальна площа нежилих приміщень орендаря (далі - приміщення) складає - 1 022, 30 кв. м, які розміщені в семиповерховій адміністративній будівлі А: на цокольному поверсі (приміщення №№ 25 - 10,8 кв.м, 46 - 21,8 кв. м), на - другому поверсі (кімнати №.№ 201 - 17,9 кв. м., 202 - 66,2 кв. м., 203 - 42,3 кв. м, 204 - 38,2 кв.м., 205 - 33,3 кв.м., 206 - 35, 9 кв.м., 207 - 13, 5 кв. м., 208 - 31, 5 кв. м., 210 - 11,6 кв. м, 210а - 13,8 кв.м., 211 - 26,8 кв.м., 212 - 31,1 кв.м., 214 - 30,9 кв.м., 220 - 18,1 кв.м., 222 - 26,6 кв.м., 224 - 29,2 кв.м., 226 - 14,3 кв.м., 226а - 30,1 кв.м., 228 - 38,9 кв.м., 236 - 19,9 кв.м., приміщення № 202а - 12,6 кв.м., 1 - 71,3 кв.м., 3 - 2, 1 кв.м., 4 - 13,5 кв.м., 4а - 4,0 кв. м., 5 - 13,4 кв. м., 6 - 1,1 кв. м., 7 - 13,5 кв. м., 8 - 3,3 кв. м., І (2пов.) - 37,5 кв.м., 14 - 24,3 кв.м., 15 - 46, 5 кв.м., 17 - 16, 6 кв. м., 9 - 4,4 кв. м., 10 - 8, 0 кв. м., 11 - 7, 9 кв. м., 12 - 10, 9 кв. м); на другому поверсі п'ятиповерхової будівлі А': (кімната №.21 - 29,3кв.м та приміщення №№ 5 - 5,7 кв.м, 6 - 5,9 кв.м.), на п'ятому поверсі (кімнати № № 53 - 23,2 кв.м., 54 - 15,2 кв. м., 55-21,8 кв. м, 56 - 23,0 кв. м та приміщення № 4 - 4, 6 кв.м).

Орендар відшкодовує вартість послуг, які надані балансоутримувачем, в порядку встановленому цим договором (п. 1.3. договору).

У відповідності до п. 2.1. договору балансоутримувач зобов'язується: забезпечувати надання послуг з технічного обслуговування та утримання в належному стані мереж тепло-, водо- та енергопостачання, послуг з експлуатаційного обслуговування нежилих приміщень, в яких розміщений персонал орендаря, та комунальних послуг, а саме: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, енергопостачання (п. 2.1.1.); надавати орендарю послуги за діючими розцінками і тарифами (п. 2.1.2); складати та подавати на підпис орендарю щомісячно акти приймання - передачі послуг (п. 2.1.4.).

Орендар, за умовами п. 2.2.2. договору, зобов'язався своєчасно і в повному обсязі відшкодовувати балансоутримувачу витрати за спожиті послуги.

Згідно з п. 3.2.3. договору орендар має право вимагати від балансоутримувача відшкодування збитків, понесених внаслідок неналежного виконання обов'язків за договором, в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

В статті 4 договору сторонами був визначений порядок розрахунків. Так, згідно з п. 4.1. договору вартість послуг з технічного обслуговування та утримання в належному стані мереж тепло-, водо - та енергопостачання, послуг з експлуатаційного обслуговування нежилих приміщень, в яких розміщений персонал орендаря, а саме: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, енергопостачання та інших комунальних послуг, залежить від їх складу і становить згідно з кошторисом (додаток № 1): 1 169 637, 24 грн., в тому числі ПДВ - 194 939, 54 грн. Згідно з п. 4.1.1. договору вартість послуг додаткової посиленої охорони за січень - лютий згідно додатком № 2 становить: 100 001, 90 грн., в тому числі ПДВ - 16 666, 90 грн.

Орендар відшкодовує балансоутримувачу вартість спожитих послуг, згідно з рахунком - фактурою та актами надання послуг, починаючи з дати фактичного забезпечення балансоутримувачем надання послуг (укладення ним з відповідними організаціями договорів на технічне обслуговування та утримання в належному стані мереж тепло -, водо - та енергопостачання, послуг з експлуатаційного обслуговування нежилих приміщень, в яких розміщений персонал орендаря, та постачання комунальних послуг, а саме: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, енергопостачання) (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3., 4.4. договору відшкодування вартості послуг, зазначених в цьому договорі, проводиться щомісячно у безготівковому вигляді на рахунок балансоутримувача протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня отримання рахунку-фактури та акта наданих послуг орендарем, орендар протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання акту наданих послуг, зобов'язаний повернути балансоутримувачу підписаний акт приймання-передачі послуг.

Згідно з п. 4.5. договору щомісячний розмір плати за послуги з технічного обслуговування та утримання в належному стані мереж тепло-, водо- та енергопостачання, послуг з експлуатаційного обслуговування нежилих приміщень, в яких розміщений персонал орендаря, та постачання комунальних послуг, а саме: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, енергопостачання, залежить від складу послуг, які надаються балансоутримувачем суб'єктами господарювання та може відрізнятися від розрахункового, зазначеного у додатку №1, додатку №2 до цього договору.

Відповідно до п. 6.1. договору цей договір вступає в силу з 01.01.2014, після його підписання сторонами й діє до 31.12.2014 та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В додатку № 1 до договору сторони погодили розрахунок суми відшкодування витрат за січень - грудень 2014 на утримання в належному стані, господарсько - експлуатаційне обслуговування, забезпечення комунальними послугами орендованого нерухомого майна та допоміжних приміщень, що знаходяться в адміністративному будинку по вул. Бориса Грінченка, 1 та прилеглої до нього території, відповідно до якого:

Теплопостачання: кількість 15, 28, ціна 960, 73 грн., сума за місяць з ПДВ - 14 679, 95 грн., сума за рік з ПДВ - 176 159, 40 грн.;

Гаряча вода: кількість 2, 26, ціна з ПДВ - 960, 73 грн., сума за місяць з ПДВ - 2 171, 25 грн., сума за рік з ПДВ - 26 055, 00 грн.;

Водопостачання: кількість 203, 78 грн., ціна з ПДВ - 6, 02 грн., сума за місяць з ПДВ - 1 226, 76 грн., сума з рік з ПДВ - 14 721, 12 грн.;

Електроенергія: кількість - 17 379, 10, ціна з ПДВ - 1, 24 грн., сума за місяць з ПДВ - 21 550, 08 грн., сума за рік з ПДВ - 258 600, 96 грн.;

Дератизація та дезінфекція: кількість - 1 022, 30, ціна з ПДВ - 0, 22 грн., сума за місяць з ПДВ - 224, 91 грн., сума за рік 2 698, 92 грн.;

Обслуговування та ремонт ліфтів: кількість - 1 022, 30, ціна з ПДВ - 1, 99 грн., сума за місяць з ПДВ - 2 034, 38 грн., сума за рік з ПДВ - 24 412, 56 грн.;

Вивезення твердих побутових відходів: кількість - 1 022, 30, ціна з ПДВ - 0, 68 грн., сума за місяць з ПДВ - 695, 16 грн., сума за рік з ПДВ - 8 341, 92 грн.;

Охорона приміщення: кількість - 1 022, 30, ціна з ПДВ - 8, 08 грн., сума за місяць з ПДВ - 8 260, 18 грн., сума за рік з ПДВ - 99 122, 16 грн.;

Технічне обслуговування приміщення: кількість - 1 022, 30, ціна з ПДВ - 45, 61 грн., сума за місяць - 46 627, 10 грн., сума за рік з ПДВ - 559 525, 20 грн.

Загальна сума за місяць з ПДВ складає - 97 469, 77 грн., за рік з ПДВ - 1 169 637, 24 грн.

В додатку № 2 до договору сторони погодили розрахунок суми відшкодування витрат на додаткову підсилену охорону за січень - лютий 2014, відповідно до якого вартість додаткової підсиленої охорони за місяць з ПДВ становить 50 000, 69 грн., за рік - 100 001, 38 грн.

В подальшому сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до договору.

В додатковій угоді від 20.06.2014 до договору сторони погодили, що вартість послуг з технічного обслуговування та утримання в належному стані мереж тепло -, водо - та енергопостачання, послуг з експлуатаційного обслуговування нежилих приміщень, в яких розміщений персонал орендаря, та комунальних послуг, а саме: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, енергопостачання, та інших комунальних послуг, залежить від їх складу і становить (додаток № 1): 1 358 134, 13 грн. з ПДВ. Додаток № 1 до договору сторони виклали у новій редакції.

В додатковій угоді № 2 від 01.10.2014 до договору сторони погодили, що вартість послуг становить 112 011, 74 грн., та виклали додаток № 1 до договору в новій редакції.

В додатковій угоді № 3 від 01.11.2014 сторони погодили, що вартість послуг становить 102 390, 51 грн. з ПДВ та виклали додаток № 1 до договору в новій редакції.

В додатковій угоді № 4 від 31.12.2014 до договору сторони погодили, що вартість послуг складає 91 550, 32 грн. з ПДВ, виклали додаток № 1 до договору в новій редакції та встановили термін дії договору до 10.07.2015.

В додатковій угоді № 5 від 10.07.2015 до договору сторони погодили продовжили термін дії договору до 10.07.2016 та виклали п. 1.2. договору в редакції:

«Загальна площа нежитлових приміщень орендаря (надалі - Приміщення) складає 934, 50 кв. м., які розміщені в семиповерховій адміністративній будівлі А: на цокольному поверсі (приміщення №№ 25 - 10,80 кв. м, 46 - 21, 90 кв. м), на другому поверсі: (кімнати №№ 1 - 17,90 кв. м, 202 - 66, 20 кв. м., 203 - 42, 30 кв. м., 204 - 38, 20 кв. м, 205 - 33, 30 кв. м, 206 - 35, 90 кв. м, 207 - 13,50 кв. м, 208 - 31, 50 кв. м, 210 - 11, 50 кв. м, 210а - 13,80 кв. м, 211 - 26, 80кв. м.. 212 - 31,10 кв. м., 214 - 30, 90 кв. м., 220 - 18, 10 кв. м, 222 - 26, 60 кв. м., 224 - 29, 20 кв. м, 226 - 14,30 кв. м, 226а - 30, 10 кв. м, 228 - 38, 90 кв. м, 236 - 19, 90 кв. м, приміщення №№ 202а - 12, 60 кв. м, 1 - 71, 30 кв. м, 3 - 2, 10 кв. м, 4 - 13, 50 кв. м, 4а - 4,00 кв. м, 5 - 13, 40 кв. м, 6 - 1, 10 кв. м., 7 - 13, 50 кв. м, 8 - 3,30 кв. м, 9 - 4,40 кв. м, 10 - 8, 00 кв. м, 11 - 7, 90 кв. м., 12 - 10, 90 кв. м., І - 37,50 кв. м., 14 - 24,30 кв. м., 15 - 46, 50 кв. м., 17 - 16, 60 кв. м.,); та на другому поверсі п'ятиповерхової будівлі А':(кімната № 21 - 29, 30 кв. м., та приміщення №№ 5 - 5, 70 кв. м., 6 - 5, 90 кв. м.).».

На виконання умов договору відповідач надавав позивачу послуги обумовлені договором, виставляв позивачу рахунки та надавав на підписання акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), позивач оплачував виставлені за договором рахунки та підписував відповідні акти.

Згідно з Довідкою ревізії розрахунків за договорами оренди та договорами відшкодування витрат вартості комунальних послуг та витрат на утримання, експлуатаційне обслуговування нерухомого майна (додаток № ___ до акта ревізії), за договором за період з 31.10.2015 по 31.12.2016 згідно актів здачі - прийняття робіт ДП «Спецагро» надало послуг на загальну суму 746 566, 01 грн., які ПАТ «Аграрний фонд» відшкодовано повністю.

Державною аудиторською службою України проведено ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності ПАТ «Аграрний фонд» за період з 01.11.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 19.04.2017 № 07-21/3. Під час проведення вказаної перевірки, з метою документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку ПАТ «Аграрний фонд» було проведено зустрічну перевірку в ДП «Спецагро».

Проведеною зустрічною звіркою у ДП «Спецагро» встановлено завищення останнім в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) вартості комунальних послуг, оплачених ПАТ «Аграрний фонд», на загальну суму 105 214,99 грн., в тому числі:

- з теплопостачання на суму 2 118,15 грн.;

- з водопостачання та водовідведення на суму 16 738, 64 грн.;

- з постачання електричної енергії на суму 53 757, 61 грн.;

- з технічного обслуговування ліфтів на суму 1 1720, 49 грн.;

- з вивезення твердих побутових відходів на суму 1 883, 05 грн.;

- з охорони приміщення на суму 18 997, 05 грн. (Довідка ревізії розрахунків за договорами оренди та договорами відшкодування витрат вартості комунальних послуг та витрат на утримання, експлуатаційне обслуговування нерухомого майна (додаток № ___ до акта ревізії)).

В червні 2017 позивач, з метою врегулювання вказаної ситуації, звернувся до відповідача із вимогою від 02.06.2016 вих. № 02-08/4/972, в якій вимагав перерахувати на його рахунок кошти в сумі 105 214, 99 грн., надати детальні розрахунки обсягів послуг, фактично спожитих ПАТ «Аграрний фонд» за період з 01.11.2015 по 31.12.2016 та надати діючі тарифи вартості комунальних послуг за період з 01.11.2015 по 31.12.2016.

Оскільки зазначена вимога позивача виконана відповідачем не була, позивач звернувся до суду із цим позовом, предметом якого є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього збитків у розмірі 105 214, 99 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 ст. 902 ЦК України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IV (зі змінами та доповненнями) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Нормами частини 1, 2 статті 32 "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п.п. 18, 20 яких розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Із залучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що відповідач є споживачем послуг теплопостачання, постачання гарячої води, водопостачання, електроенергії, дератизація та дезінфекції, обслуговування та ремонту ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, охорони приміщень, технічного обслуговування приміщень. Відповідно до ст. 20 Закону споживач має право:одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг;на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством;на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України тощо. Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Балансоутривувач має право (ст. 24 Закону) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг.

Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: предмет договору;вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;права та обов'язки сторін;відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відтак, підписавши договір позивач та відповідач погодили всі його істотні умови та взаємні зобов'язання.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що договором сторони погодили ціну договору в п. 4.1. договору, з врахуванням підписаних додаткових угод, і що в період з 31.10.2015 по 31.12.2016 вартість послуг, залежить від їх складу і становить (додаток № 1): 91 550, 32 грн. з ПДВ.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач виконав всі передбачені договором обов'язки та надав відповідачу відповідні послуги належним чином, надані послуги прийняті відповідачем без зауважень щодо кількості та якості.

Сторонами також не заперечується, що позивач розрахувався в повному обсязі за надані відповідачем послуги.

Таким чином, сторони належним чином виконали свої зобов'язання, які виникли на підставі укладеного договору та які і визначалися самим договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Підписавши договір, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони погодили вартість послуг в договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані, прийняті та оплачені, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушувалися умови договору, положення законодавства та права позивача.

При цьому, договором не передбачено випадків, за яких змінювалась би вартість послуг після підписання актів, зокрема, вказаним договором сторонами не погоджено, що ціна послуг залежить від результатів перевірок Державної фінансової інспекції України.

Відповідно до п. 6.2. роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000 №02-5/35 акти ревізії не мають обов'язкового характеру.

З огляду на наведене, враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.02.2016 № 43 акт перевірки контролюючого органу (Державної аудиторської служби України) може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача з відшкодування витрат та не підтверджує порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору.

Отже, посилання позивача на результати перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами правочину та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку. Аналогічну позицію наведено у постановах Вищого господарського суду України від 04.03.2015 у справі №904/5477/14 від 10.02.2015 у справі №906/1193/14 та від 17.06.2014 у справі №910/20699/13.

Крім того, суд зазначає, що за умови існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, стороною якого Державна аудиторська служба України не являється, посилання на акт від 19.04.2017 № 07-21/3, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 ЦК України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 ГК України, статей 22, 611, 614, 623 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків (порушення умов договору) та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 105 214, 99 грн. внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем договірних відносин не подано.

Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення 105 214, 99 грн. збитків.

При цьому, судом відхиляються посилання позивача на акт державної аудиторської служби, як на беззаперечну підставу для стягнення збитків, оскільки встановлені органами державної аудиторської служби при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України, тобто сам лише акт перевірки не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків та не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором, та які підтверджені відповідним актом здачі-приймання виконаних робіт.

Враховуючи те, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами наявності правових підстав для стягнення збитків з відповідача у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.10.2017.

Суддя І.В. Усатенко