РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017Справа №910/3518/17

За позовом Київської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Обслуговуючого кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар'єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

про витребування земельної ділянки

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від прокуратури - Колодяжна А.В. (службове посвідчення № 036704)

від позивача - Панасюк Ю.О. за дов. № 225-КМГ-3126 від 13.09.16 р.

від відповідача - Буртовий М.В. - представник за довіреністю

від третьої особи 1 - не з'явився.

від третьої особи 2 - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Київської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради до Обслуговуючого кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар'єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 року заяву про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без розгляду, зупинено провадження у справі № 910/3518/17 до розгляду справи № 753/5207/17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року у справі № 910/3518/17 ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 року скасовано, матеріали справи № 910/3518/17 направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті; відмовлено у задоволенні заяви Київської місцевої прокуратури № 2 про вжиття заходів до забезпечення позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2017 року №910/3518/17 постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року у справі № 910/3518/17 залишено без змін.

За результатом проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/3518/17, справу передано на розгляд судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою судді Господарського суду міста Києва Шкурдовою Л.М. від 28.08.2017 року справу № 910/3518/17 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Київською місцевою прокуратурою №2 встановлено порушення майнових прав територіальної громади м. Києва, а саме вибуття поза волею власника земельної ділянки площею 0,091 га, що розташована на території Дарницького району м. Києва. 4-й провулок Лермонтова, ділянка 32. Прокурор зазначає, що вибуття поза волею власника спірної земельної ділянки підтверджується тим, що реєстрація права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку здійснено на підставі рішення органу місцевого самоврядування, однак згідно листа Київської міської ради від 25.01.2017 року слідує, що на пленарних засіданнях Київської міської ради не приймалось рішень щодо виділення ОСОБА_1 земельної ділянки. За таких підстав, прокурор на підставі ст.388 ЦК України просить суд витребувати у відповідача земельну ділянку на користь власника - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

У судовому засіданні 19.10.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2017 №80865653, встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності (індексний номер 20764728), зареєстрованого 22.04.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Саченко М.М., ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 0,091 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.07.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазуром Р.Л. (зареєстровано в реєстрі за № 674), ОСОБА_1 продав та передав ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,091 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану у АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненко Т.М. (зареєстровано в реєстрі за № 905) ОСОБА_2 продала та передала обслуговуючому кооперативу «Служба гідротехнічних споруд кар'єру №7 з розробки Бортницького родовища пісків» земельну ділянку площею 0,091 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану у АДРЕСА_1.

Прокурор зазначає, що у матеріалах реєстраційної справи об'єкту нерухомості - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Лєрмонтова, 4, ділянка 32, наявна копія рішення, за яким вказану земельну ділянку передано ОСОБА_1 у власність. Вказана копія рішення органу місцевого самоврядування стала підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку.

Листом №52/123 від 23.01.2017 року прокурор звертався до Київської міської ради відносно надання інформації щодо надання ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1.

У відповідь на вказаний лист Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 03.02.2017 року повідомив, що документи, які посвідчують право власності в Департаменті земельних ресурсів, не зареєстровані.

Листом від 25.01.2017 року Київська міська рада повідомила, що на пленарних засіданнях Київської міської ради не приймалось рішень щодо виділення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,091 га, розташованої у АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

У відповідності до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 16.04.2014р., свідоцтво про право власності на нерухоме майно підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності (індексний номер 20764728), зареєстрованого 22.04.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Саченко М.М., ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 0,091 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2017 №80865653 право приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку було зареєстровано державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 12570258 від 22.04.2014р.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: м.Київ, провулок Лермонтова 4. земельна ділянка 32, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Доказів визнання незаконною та скасування державної реєстрації та Свідоцтва на право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку матеріали справи не містять, прокурором вказані обставини не наводяться.

Як на підставу вибуття спірної земельної ділянки поза волею власника прокурор посилається на те, що підставою для реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: м.Київ, провулок Лермонтова 4. земельна ділянка 32, кадастровий номер: НОМЕР_1 в матеріалах реєстраційної справи зазначено рішення органу місцевого самоврядування. Однак Київська міська рада повідомила про те, що рішення про передачу вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 на пленарних засідання не приймалось. З приводу вказаних обставин розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 за ч.1 ст.358 КК України.

За змістом ст.35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до ст. 25 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, слідчий зобов'язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній вирок суду щодо встановлення факту підроблення рішення органу місцевого самоврядування, який був підставою для реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну, при цьому сам факт відкриття кримінального провадження не може бути прийнято судом в якості належного доказу неправомірного вибуття земельної ділянки поза волею власника, оскільки в розумінні ст.25 КПК України відкриття кримінального провадження є обов'язковим для слідчого та прокурора в разі надходження заяви і внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може розглядатися як свідчення того, що мало місце вчинення злочину. Обставини вчинення злочину, у тому числі факт події злочину, можуть бути встановлені виключно у ході досудового розслідування та відображені у вироку суду.

Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурором належними доказами не доведено наявність підстав неправомірного вибуття спірної земельної ділянки від власника, реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку та свідоцтво про право власності (індексний номер 20764728), зареєстрованого 22.04.2014 року в судовому порядку не скасовано, прокурор вимоги про скасування державної реєстрації та свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку не заявляє, а відтак, враховуючи межі заявлених позовних вимог та відсутність вироку у кримінальній справі щодо підроблення рішення органу місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності правових підстав на час розгляду даної справи судом для задоволення позовних вимог про витребування у відповідача спірної земельної ділянки.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 24.10.2017 р.