ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Справа № 918/596/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Північного офісу Держаудитслужби

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Лайф Україна",

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування об'єктів Чорнобильської АЕС",

про стягнення коштів в сумі 94 241 грн. 76 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 23-16-17-17/9620 від 29.09.2017 р.,

ОСОБА_2, довіреність № 26-16-17-17/9507 від 26.09.2017 р.,

ОСОБА_3, довіреність № 26-16-18-18/8753 від 05.09.2017 р.

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

Судове засідання по справі проводилося в режимі відеоконференції згідно ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проведення якої забезпечив Господарський суд Чернігівської області секретар судового засідання Дзюб В.Г.

В судовому засіданні 17 жовтня 2017 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 серпня 2017 року Північний офіс Держаудитслужби (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Лайф Україна" (далі - ТзОВ "Еко-Лайф", відповідач) про стягнення коштів в сумі 94 241 грн. 76 коп.

Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року позовну заяву від 18.05.2017 р. № 25-25-17-1/3587 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/596/17, розгляд якої призначено на 18 вересня 2017 року.

6 вересня 2017 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про те, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору (а.с. 66). Також надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи - Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування об'єктів Чорнобильської АЕС". Вирішення зазначеного клопотання судом відкладено до наступного судового засідання (а.с. 60-62).

15 вересня 2017 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 68).

15 вересня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява (а.с. 73), в якій останній просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Господарському суду Чернігівської області.

Ухвалою суду від 18 вересня 2017 року розгляд справи відкладено на 02.10.2017 р. Одночасно вказаною ухвалою доручено Господарському суду Чернігівської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 918/596/17.

Ухвалою суду від 2 жовтня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Державне підприємство "Управління забезпечення функціонування об'єктів Чорнобильської АЕС" та розгляд справи відкладено на 17 жовтня 2017 року. Одночасно вказаною ухвалою доручено Господарському суду Чернігівської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 918/596/17.

9 жовтня 2017 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином завірені довіреності (а.с. 101).

12 жовтня 2017 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії позовної заяви від 18.08.2017 р. № 25-25-17-1/3587 та додані до неї документи на адресу Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування об'єктів Чорнобильської АЕС" та надати суду докази надіслання (а.с. 105-107).

У судовому засіданні 17 жовтня 2017 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі № 918/596/17 від 29 серпня 2017 року, а також про відкладення розгляду справи від 18 вересня 2017 року та від 2 жовтня 2017 року були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 33023, м. Рівне, вул. Київська, буд. 21.Однак, вищезазначені поштові відправлення були повернуті підприємством поштового звязку на адресу суду з посиланням на закінчення терміну зберігання (а.с. 57-59, 85-87, 97-100).

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

За таких обставин, суд здійснює розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Крім того, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування об'єктів Чорнобильської АЕС" у судове засідання 17 жовтня 2017 року також не з'явився, однак належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 791 (а.с. 96).

Оскільки, третя особа була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

У 2016 році Державною фінансовою інспекцією в Чернігівській області проведено ревізію окремих питань окремих питань Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування обєктів Чорнобильської АЕС" (далі - Підприємство) за період з 01.04.2014 по 01.04.2016 року, за результатами якої було складено відповідний акт № 25-07-21/11 (а.с. 11-17).

Вказаним актом було встановлено, що Підприємством за 2014-2015 року І квартал 2016 року проведено 146 процедур закупівлі.

Так, вибірковою ревізією дотримання порядку вибору процедур закупівель та застосування процедури закупівлі у одного учасника, а саме на закупівлю палива з кінного та газу; оливи мастильної (бензин, дизельне пальне), згідно з Порядком значення предмета закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 26.07.2010 №921, порушень не встановлено. Вибір процедур і закупівель по відповідних закупівлях є відкриті торги, що відображено в протоколах засідань комітету з конкурсних торгів. В періоді, що підлягає контролю Підприємством не застосовувалась процедура закупівлі у одного учасника.

Вибірковою ревізією укладання договорів на закупівлю, відповідності умов укладених договорів вимогам документації конкурсних торгів, умов конкурсної пропозиції, виконання умов укладених договорів, а саме на закупівлю палива і рідинного та газу; оливи мастильної (бензин, дизельне пальне) встановлено, що Підприємством проведено тендерні торги з предметом закупівлі "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні (бензин, дизпаливо)" на І квартал 2016 року з очікуваною вартістю 1551100,00 грн. (бензин А-92 в кількості 20 т з очікуваною вартістю 504600,00 грн. та дизпаливо в кількості 50 т з очікуваною вартістю 1046500,00 грн.)

Оголошення про проведення відкритих торгів подано від 30.11.2015 № 236078. До відкритих торгів свої пропозиції надали ТзОВ "Гроссето", ТзОВ "ГРУД.Ко", ТзОВ "Авто-Олтимал", ТзОВ "Еко-Лайф Україна", ТОВ "Техойл Рітейл".

Протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів № 4 від 12.01.2016 року, найбільш економічно вигідною визнана пропозиція ТзОВ "Еко-Лайф Україна", цінова пропозиція якого була акцептована і склала 1189040,00 грн. (бензин А-92 - 413040,0 грн. та дизпаливо - 776000,00 грн).

За результатами конкурсних торгів Підприємством з переможцем укладено договір поставки товару 28.01.2016 р. № 16-044-Т. Договірна ціна відповідає акцептованій ціновій пропозиції. Зобовязання по договору на час перевірки виконані, дія договору до 30.05.2016 року.

Ревізією відповідності виконання умов укладених договорів випадків зміни ціни, проведеною суцільним способом за договорами на закупівлю палива рідинного та газу; оливи мастильної (бензин, дизельне пальне) встановлено, що в ході виконання вищезазначеного договору Підприємство на підставі звернення ТзОВ "Еко-Лайф Україна" укладало додаткові угоди від 26.02.2016 р. № 1 року та від 23.03.2016 року № 2 до договору № 16-044-Т від 28.01.2016 року, щодо збільшення договірної ціни.

Відповідно до вказаних додаткових угод, керуючись п.2 частини 5 ст. 40 Закону України від 10.04.2014 № 1197 "Про здійснення державних закупівель" (далі - Закон 1197) року на підставі звернення ТзОВ "Еко-Лайф Україна" було вдвічі збільшено договірну ціну в межах 10 відсотків у звязку з коливанням ціни на товар.

При цьому, відповідно до Листів-розяснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 16.04.2014 р. № 3302-05/11961-07 та від 07.04.2015 р. № 3302- 05/11398-07 внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Проте для підтвердження коливання ціни, ТзОВ "Еко-Лайф Україна" надало лист про середні ціни на зазначену дату на дизельне пальне Євро (ДСТУ 4840- 2007) та бензин А-92 Євро (ДСТУ 4839-2007), що надійшов від ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", що фактично не може бути підтвердженням, так як згідно видаткових накладних ТзОВ "Еко-Лайф Україна" постачало дизельне пальне (ДСТУ 3868-99) та бензин А-92 (ДСТУ 4063-2001), що є іншим товаром з іншою ціною.

Для підтвердження коливання ціни Держфінінспекцією в Чернігівській області було надано запит до Головного управління статистики у Київській області щодо середніх цін на нафтопродукти (бензин, дизпаливо) на ринку м. Києва та Київської області за період з 01.07.2014 р. по 31.03.2016 р.

Згідно інформацією наданою листом Головного управління статистики у Київській області за даними державного статистичного спостереження за формою № 1-опт "Звіт про продаж і запаси товарів (продукції) в оптовій торгівлі" середні ціни за І квартал 2016 року становили на бензин - 17,14 тис. грн. за тонну та паливо дизельне - 12,83 тис. грн. за тонну і є нижчими від середніх цін за 2015 рік які становили 17,55 тис. грн. за тонну за бензин та 15,36 тис. грн. за тонну за паливо дизельне.

Так, ревізією встановлено, що наданими документами коливання ціни у І кварталі 2016 року не підтверджено. Тобто, внесення змін до договору в частині збільшення ціни не обґрунтовано, що є порушенням п. 2 частини 5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель". Внаслідок допущеного порушення за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. було проведено закупівлю бензину та дизельного пального за завищеними цінами та зайво сплачено коштів ТзОВ "Еко-Лайф Україна" в сумі 94 241,76 гривень.

15 липня 2016 року Державна фінансова інспекція в Чернігівській області звернулася до Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування об'єктів ЧАЕС" з листом про надання пояснень, чому укладались зміни до договорів на придбання палива рідинного та газу; оливи мастильні (бензин, дизпаливо) при відсутності підтвердження коливання ціни такого товару на ринку (а.с. 27).

Листом від 15.11.2016 р. № 25-07-18-14/449 було направлено нагадування щодо усунення виявлених порушень. Листом від 20.04.2017 р. № 01-395 ДП "УЗФО Чорнобильської АЕС" повідомило про неправомірність направлених вимог, отже фактично відмовилось від усунення виявлених порушень.

Невжиття Державним підприємством "Управління забезпечення функціонування обєктів Чорнобильської АЕС" належних та усіх передбачених законодавством заходів щодо виконання вимоги про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема щодо повернення до Державного бюджету грошових коштів в сумі 94241,76 гри в судовому порядку, не може бути підставою для звернення органу державного фінансового контролю з позовом про стягнення вказаної суми коштів безпосередньо з ДП УЗФО ЧАЕС оскільки підприємство не є отримувачем спірної суми коштів, так як вони були незаконно перераховані ТзОВ "Еко - Лайф України" до якого й мають бути пред'явлені вимоги про їх повернення у разі доведеності факту безпідставного або зайвого їх надання.

У разі неналежного виконання підконтрольною установою вимог щодо усунення порушень законодавства органи державного фінансового контролю, відповідно до наданих законом повноважень, мають право вимагати виконання вимоги та/або ініціювати звернення до суду з позовом про стягнення вказаних сум з отримувача коштів бюджету.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 499/2011 від 23 квітня 2011 року (надалі - Положення), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (надалі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, в містах Києві та Севастополі.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Відповідно до пункту 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї статті - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

На підставі пункту 7 Положення про Держаудитслужбу України, остання здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Отже позивач має всі повноваження на пред'явлення даного позову.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом, Північним офісом Держаудитслужби зазначено, що кошти у розмірі 94 241 грн. 76 коп. є збитками, що завдані Державному бюджету.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення збитків та види збитків дано законодавцем у статті 22 Цивільного кодексу України та розширеному тлумаченню вони не підлягають. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу частини 1 статті 225 Господарського кодексу України, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

З огляду на положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010 у справі № 06/113-38, від 04.07.2011 у справі № 51/250.

Позивачем пред'явлено вимогу про відшкодування збитків в розмірі 94 241 грн. 76 коп.

При цьому, як зазначено позивачем в Акті ревізії, який слугує підставою для звернення з даним позовом до господарського суду, внесення змін до договору в частині збільшення ціни не обґрунтовано, що є порушенням п. 2 частини 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

З огляду на досліджені обставини господарським судом встановлено, що позивачем всупереч наведених норм, не надано доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, а також в чому саме це виявляється.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Зважаючи на все вищевикладене, а також враховуючи, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до ТзОВ "Еко-Лайф", суд дійшов висновку про необґрунтованість позову Північного офісу Держаудитслужби, у звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19 жовтня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 5 примірників:

1 - до справи;

2-3 - позивачу рекомендованим (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 18;14000, м. Чернігів, вул. Єлецька, 11);

4 - відповідачу рекомендованим (33023, м. Рівне, вул. Київська, буд. 21);

5 - третій особі рекомендованим (07101, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, 9).