ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.10.2017 Справа № 917/1361/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, буд. 8, м. Кременчук, 39601)

до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 48 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Тараса Бульби, буд. 16, м. Кременчук, Полтавська область, 39600)

про стягнення грошових коштів

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 53333,63 грн. згідно Договору № 1714 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2010р., з них: 1398,82 грн. пені, 48204,18 грн. - інфляційних, 3730,63 грн. - 3 % річних.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що між позивачем і відповідачем було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1714/7 від 01.01.2017р., також між сторонами укладалися договори про закупівлю теплової енергії № 1714/4 від 27.01.2014р., № 1714/5 від 26.02.2015р., № 1714/6 від 23.02.2016р., № 1714/7 від 20.02.2017р., якими встановлено порядок розрахунку; оплата за спожиту теплову енергію проведена відповідачем в повному обсязі договорів про закупівлю теплової енергії; позивач не направляв відповідачу рахунки на сплату інфляційних, річних та пені чим умисно сприяв збільшенню їх розміру, не вживав заходів передбачених договором і законом щодо їх зменшення; відповідач є неприбутковою, бюджетною установою, джерелами фінансування якої є кошти міського бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування; заборгованість виникла з незалежних від відповідача, об"єктивних причин.

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені на 95 відсотків від суми, оскільки заборгованість виникла не з вини відповідача, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів, так як розмір неустойки є надто великим в порівнянні зі збитками позивача, які в свою чергу не є надто великими та врахувати виконання боржником зобов"язань за договором, та відповідач є соціально значущим державним освітнім закладом, дії за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених ст.3 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні 24.10.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (позивачем) та Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 48 Кременчуцької міської ради Полтавської області було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1714 від 01.01.2010р., з невідємними додатками до нього (далі - Договір); (а.с. 15-20, 99-101).

Відповідно до п. 1.1 Договору теплопостачальна організація (позивач) зобов'язалась надавати відповідачу (споживачеві) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно п. 2.2.2 Договору відповідач зобовязався оплачувати постачальнику вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного договору, згідно з умовами цього Договору та додатку до нього № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію.

Відповідно до додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" (а.с. 20) розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

За період жовтень 2014р. - квітень 2015р., жовтень 2015р. - квітень 2016р., жовтень 2016р. травень 2017р. позивач поставив відповідачу теплової енергії на загальну суму 701840,61 грн.

На оплату вказаної суми позивачем були виписані рахунки за номерами 1714 від 28.10.2014р., від 20.11.2014р., 19.12.2014р., від 20.01.2014р., від 20.02.2015р., від 20.03.2015р., від 20.04.2015р., від 20.10.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р., від 30.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р., від 28.04.2016р., від 31.10.2016р., від 18.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р., від 20.03.2017р., від 14.04.2017р., від 15.05.2017р. (а.с. 29-50).

Вказані рахунки були вручені відповідачу, що підтверджується виписками з книги вручення рахунків за період жовтень 2014р. - квітень 2015р., жовтень 2015р. - квітень 2016р., жовтень 2016р. - травень 2017р. (а.с. 51-71).

Відповідачем було сплачено 701840,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 66 від 24.04.2015р., № 67 від 24.04.2015р., № 65 від 24.04.2015р., виписками банку по рахунку від 25.09.2015р. № 108, від 27.10.2015р. № 207, від 15.12.2015р. № 244, від 29.12.2015р. № 256, від 18.03.2016р. № 42 і №41, від 15.04.2016р. № 61, від 13.05.2016р. № 93, від 15.11.2016р. № 219, від 25.11.2016р. № 224, від 27.12.2016р. № 252, від 27.02.2017р. № 43, від 24.03.2017р. № 48, від 30.03.2017р. № 65, від 25.04.2017р. №85, від 26.05.2017р. № 109 (а.с. 72-89).

Позивач вказує, що відповідач повністю оплатив теплову енергію, проте порушив визначені договором строки оплати.

В звязку з цим позивач заявив вимоги про стягнення 1 398,82 грн. пені, нарахованої за період з 13.01.2017р. по 25.05.2017 р., 48204,18 грн. інфляційних за період з 01.11.2014р. по 30.01.2017р., 3730,63 грн. - 3% річних за період з 05.11.2014р. по 25.05.2017р.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Заперечення відповідача судом відхиляються з таких мотивів.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу на постачання теплової енергії в гарячій воді, обсяги та вартість поставленої за договором енергії.

При цьому, позивачем підставою позову визначено договір № 1714 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді, а відповідач вказує на наявність інших договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді: № 1714/4 від 27.01.2014 року на 2014 рік, № 1714/5 від 26.02.2015 року на 2015 рік, № 1714/6 від 23.02.2016 року на 2016 рік, № 1714/7 від 20.02.2017 року на 2017 рік.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами: № 1714/4 від 27.01.2014 року на 2014 рік, № 1714/5 від 26.02.2015 року на 2015 рік, № 1714/6 від 23.02.2016 року на 2016 рік, № 1714/7 від 20.02.2017 року на 2017 рік. (а.с. 142-144, 158-160, 167-169, 180-182), їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, обсяги постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов"язків. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови договору" (п.11.2) сторони узгодили, що умови постачання теплової енергії, не передбачені цими Договорами, регулюються між сторонами чинним законодавством, Правилами користування тепловою енергією та договором № 1714 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Оскільки саме умови договору № 1714 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді визначає порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (Додаток № 4), визначає розмір відповідальності сторін (розділ 4, п. 6 Додатку № 4), суд відхиляє заперечення відповідача щодо неправильного визначення позивачем підстави позову.

З огляду на наведене, вимоги позивача судом оцінюються, виходячи з умов договору № 1714 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п.4.2.2 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення. Такі ж умови узгоджені сторонами в п.6 Додатку № 4 до Договору.

На підставі цих положень позивач заявив вимоги про стягнення 1 398,82 грн. пені, нарахованої за період з 13.01.2017р. по 25.05.2017р. Судом встановлено, що позивачем терміни прострочення платежів визначені правильно, нарахування пені проведено у відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України в межах шестимісячного строку, враховано обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ; розрахунок проведено правильно.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 1398,82 грн. пені є правомірними та підлягають задоволенню частково.

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені на 95%, оскільки заборгованість виникла не з вини відповідача, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів, так як розмір неустойки є надто великим в порівнянні зі збитками позивача, які в свою чергу не є надто великими та врахувати виконання боржником зобов"язань за договором, та відповідач є соціально значущим державним освітнім закладом, дії за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених ст.3 Цивільного кодексу України.

Згідно п.3 ст.83 ГПК України господарський суд має право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до Статуту Дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) №48 Кременчуцької міської ради Полтавської області діяльність даного закладу направлена на реалізацію основних завдань дошкільної освіти: збереження та зміцнення фізичного і психічного здоров"я дітей; формування їх особистості, розвиток творчих здібностей та нахилів; забезпечення соціальної адаптації та готовності продовжувати освіту.

Дошкільний заклад забезпечує відповідність рівня дошкільної освіти вимогам Базового компонента дошкільної освіти; створює безпечні та нешкідливі умови розвитку, виховання та навчання дітей, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоров"я відповідно до санітарно-гігієнічних вимог та забезпечує їх дотримання; формує у дітей гігієнічні навички та основи здорового способу життя, норми безпечної поведінки; сприяє збереженню та зміцненню здоров"я, розумовому, психологічному і фізичному розвитку дітей; здійснює соціально-педагогічний патронат, взаємодію з сім»єю; є осередком поширення серед батьків психолого-педагогічних та фізіологічних знань про дітей дошкільного віку; додержується фінансової дисципліни, зберігає матеріально-технічну базу. Головною метою дошкільного закладу є забезпечення реалізації права громадян на здобуття дошкільної освіти, задоволення потреб громадян у нагляді, догляді та оздоровленні дітей, створення умов для їх фізичного, розумового і духовного розвитку.

Враховуючи те, що 1) терміни прострочки сплати основного боргу є незначними; 2) відповідач є бюджетною організацією; 3) відповідач є дошкільним виховним, соціально-значущим закладом, а також ступінь виконання боржником зобовязань за укладеним договором, керуючись ч. 2 ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України суд прийшов до висновку про наявність виключних обставин, які дають підстави для зменшення розміру пені та стягнення з відповідача 69,94 грн пені. Дана сума, на думку господарського суду, є достатньою мірою відповідальності для відповідача за порушення умов договору та несвоєчасну оплату поставленої теплової енергії позивачем.

В іншій частині - вимоги про стягнення пені відхиляються судом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі даної норми позивач заявив до стягнення 3730,63 грн. - 3% річних за період з 05.11.2014р. по 25.05.2017р. та 48 204,18 грн інфляційних за листопад 2014р.-січень 2017р. Правильність даного розрахунку підтверджено судом при перевірці.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3730,63 грн. - 3% річних та 48 204,18 грн інфляційних є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1600,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 25.07.2017р. № 634462 (а.с. 9).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, покладаються на відповідача.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення незалежно від наявності виконавчого провадження згідно ст. 121 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 48 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Тараса Бульби, буд. 16, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 24831042) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36000, м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд.5; ідентифікаційний код 00131819) 69 грн 94 коп. пені, 48204 грн 18 коп. інфляційних, 3730 грн 63 коп. річних, 1600 грн 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 25.10.2017 року.

Суддя Т. М. Безрук