РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017Справа № 910/11814/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро МХП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна"

про стягнення 2 539 582,30 грн.

за участю представників:

від позивача:Аксютін Р.В. - представник за довіреністю №156/17 від 14.09.2017 р.
від відповідача:Беглова А.Т. - представник за довіреністю №442 від 24.06.1017 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро МХП" (далі - ТОВ "Захід-Агро МХП", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" (далі - ТОВ "НФ Трейдінг Україна", відповідач) про стягнення 2 697 151, 28 грн.

Свої позовні вимоги ТОВ "Захід-Агро МХП" обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ДГ-КАС012115 від 08.12.2016 р., що виявилось у не поставці оплаченого позивачем товару.

У позові ТОВ "Захід-Агро МХП" просить суд стягнути з ТОВ "НФ Трейдінг Україна" попередню оплату у сумі 2 321 761,26 грн. та пеню у сумі 345 175,31 грн., що разом складає 2 697 151, 28 грн.

Після початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, яку суд розцінив як заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", та прийняв її до розгляду. Відповідно до вказаної заяви позивач просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 2 321 761,26 грн. та пеню у сумі 217 821,04 грн., а всього - 2 539 582,30 грн.

У судовому засіданні представник позивача свої зменшені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково - в частині основного боргу, у задоволенні штрафних санкцій - просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Так, судом встановлено, що 08.12.2016 р. між ТОВ "Захід-Агро МХП" (покупець) та ТОВ "НФ Трейдінг Україна" (постачальник) був укладений договір поставки № ДГ-КАС012115 (далі - договір), згідно з умовами якого постачальник зобов'язується передати у в обумовлені строки покупцем товар зазначений у специфікації протягом строку дії договору на умовах поставки, визначених у відповідній специфікації відповідно до умов Інкотермс 2010, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (п.п. 1.1, 2.1 договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі транспортної інструкції покупця (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору постачальник поставляє товар протягом 40 днів від дня отримання транспортної інструкції покупця за умови, якщо не була надана відмова у строки, передбачені п. 2.5 договору.

Покупець зобов'язаний надати транспортну інструкцію на всю кількість товару, що підлягає постачанню за відповідною специфікацією протягом 30 днів із дати підписання сторонами такої специфікації. Якщо постачальник протягом 10 днів з дня отримання транспортної інструкції покупця не надав останньому відмову у прийнятті такої транспортної інструкції до виконання, вважається, що вона узгоджена сторонами і постачальник прийняв її до виконання (п. 2.5 договору).

При поставці товару на умовах EXW датою поставки товару вважається дата, що вказана у видатковій накладній, та яка відповідає даті передачі товару покупцю, а при поставці товару на умовах FCA та СРТ товар вважається прийнятим по кількості відповідно до кількості зазначеної у місці поставки в перевізних документах (п.п. 2.9, 2.16 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна товару зазначається у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору. Загальна сума даного договору визначається як сума вартості товару, передбаченого у всіх специфікаціях, підписаних до даного договору (п. 3.2 договору).

Товар постачається на умовах повної попередньої оплати, якщо сторони не погодили інше у відповідній специфікації. Покупець зобов'язаний повністю оплатити товар, що підлягає поставці за відповідною специфікацією, протягом 3 днів з дня підписання сторонами такої специфікації (п.п. 3.3.1, 3.4 договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 5.6 договору).

Судом встановлено, що сторонами було узгоджено поставку товару на загальну суму 17 519 982,00, у зв'язку з чим вони підписали наступні специфікації: № СП-КАС012115/1 від 08.12.2016 р. на суму 692 580,00 грн., № СП-КАС012115/2 від 08.12.2016 р. на суму 1 178 712,00 грн., № СП-КАС012115/3 від 08.12.2016 р. на суму 1 472 184,00 грн., № СП-КАС012115/4 від 03.01.2017 р. на суму 6 894 950,40 грн., № СП-КАС012115/5 від 03.01.2017 р. на суму 2 089 078,00 грн., № СП-КАС012115/6 від 03.01.2017 р. на суму 3 233 016,00 грн. та № СП-КАС012115/7 від 13.01.2017 р. на суму 1 958 860,80 грн.

На виконання умов договору позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти за узгоджений у специфікаціях товар на загальну суму 17 431 385,89 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № від 16.12.2016 р., № від 16.12.2016 р., № від 16.12.2016 р., № від 21.12.2016 р.; № від 05.01.2017 р.; № від 11.01.2017 р., № від 11.01.2017 р., № від 11.01.2017 р., № від 11.01.2017 р., № від 17.01.2017 р.

Проте, відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором.

Так, у період з 26.02.2017 р. по 22.03.2017 р. частково передав позивачу товар на загальну суму 11 157 354,63 грн., про що свідчать видаткові накладні № РН-0227106 від 27.02.2017 р., № РН-0303029 від 3.02.2017 р., № РН-0303030 від 3.03.2017 р., № РН-0305019 від 5.03.2017 р., № РН-0313034 від 13.03.2017 року, № РН-0314040 від 14.03.2017 р., № РН-0315048 від 15.03.2017 р., № РН-0316018 від 16.03.2017 р., № РН-0316019 від 16.03.2017 р., № РН-0317019 від 17.03.2017 р., № РН-0317017 від 17.03.2017 р., № РН-0320022 від 20 березня 2017 р., № РН-0320023 від 20.03.2017 р., № РН-0321016 від 21.03.2017 р., № РН-0321015 від 21.03.2017 р., № РН-0322026, № РН-0322027, № РН-0322022, № РН-0322020, № РН-0322019 від 22.03.2017 р. Отже, непоставленим товар залишився на суму 6 274 031,26 грн.

15.05.2017 р. між ТОВ "Захід-Агро МХП" та ТОВ "НФ Трейдінг Україна" була укладена додаткова угода № 1 до договору поставки, відповідно до якої сторони внесли зміни до узгоджених попередніх специфікацій щодо кількості та вартості товару, а саме - за специфікацією № СП-КАС012115/1 від 08.12.2016 р. поставка товару не проводиться; а за специфікаціями № СП-КАС012115/2 від 08.12.2016 р. поставка товару здійснюється на суму 655 803,00 грн., № СП-КАС012115/4 від 03.01.2017 р. на суму 4 381 618,18 грн., № СП-КАС012115/5 від 03.01.2017 р. на суму 1 777 633,91 грн.

Отже, підписавши додаткову угоду № 1 від 15.05.2017 р., сторони зменшили кількість та вартість товару за договором та відповідач зобов'язався поставити позивачу товар на загальну суму 13 479 115,89 грн. Водночас, приймаючи до уваги вже переданий ТОВ "НФ Трейдінг Україна" на користь позивача товар на загальну суму 11 157 354,63 грн., суд встановив, що непоставленим залишився товар на суму 2 321 761,26 грн. (13 479 115,89 грн. - 11 157 354,63 грн.).

За таких обставин, беручи до уваги попередню оплату позивачем товару на суму 17 431 385,89 грн., зменшення загальної вартості товару до суми 13 479 115,89 грн. та часткову поставку товару у сумі 11 157 354,63 грн., суд встановив, що загальний розмір сплаченої позивачем попередньої оплати, на яку відповідач не здійснив поставку товару, становить 6 274 031,26 грн. (із них 2 321 761,26 грн. - кошти, на які згідно додаткової угоди № 1 до договору повинна бути проведена поставка товару, а 3 952 270,00 грн. - здійснена позивачем попередня оплата за товар, який мав бути поставлений відповідно до редакції внесених змін додатковою угодою № 1 від 15.05.2017 р.).

Також з матеріалів справи вбачається, що 16.05.2017 р. між ТОВ "Захід-Агро МХП" та ТОВ "НФ Трейдінг Україна" була укладена угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої сторони провели зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3 952 270,00 грн. (п. 1 угоди).

При цьому пунктом 3 вказаної угоди сторони погодили, що залишок попередньої оплати, сплаченої ТОВ "Захід-Агро МХП" відповідачу за специфікаціями № СП-КАС012115/3 від 08.12.2016 р., № СП-КАС012115/5 від 03.01.2017 р., № СП-КАС012115/6 від 03.01.2017 р., та № СП-КАС012115/7 від 13.01.2017 р., становить 2 321 761,26 грн.

16.05.2017 р. ТОВ "Захід-Агро МХП" направило відповідачу лист № 361/05, у якому покупець відмовився від товару, що мав бути йому поставлений на загальну суму 2 321 761,26 грн. У цьому ж листі просив повернути вказану суму попередньої оплати. Вказаний лист відповідач залишив без задоволення.

Отже, у судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідача різницю між поставленим товаром та попередньою платою, перерахованою на користь ТОВ "НФ Трейдінг Україна", що є боргом відповідача у сумі 2 321 761,26 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).

Також частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вже встановлено судом, вартість оплаченого позивачем і не переданого йому товару становить 2 321 761,26 грн., чого не заперечував відповідач, визнаючи вказану суму, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 2 321 761,26 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню у сумі 217 821,04 грн. за несвоєчасну поставку товару.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач товар, оплачений позивачем попередньою оплатою, поставив у неповному обсязі, відтак, допустив порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що за порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, поставку якого прострочено за кожен день прострочення.

Отже, сторони домовились про застосування до порушення зобов'язання відповідальності у вигляді штрафних санкцій.

Водночас суд зазначає, що за приписами ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також відповідно до частини четвертої статті 219 ГК України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Так, пунктом 4.7 договору сторони передбачили, що постачальник звільняється від відповідальності за порушення зобов'язань за цим договором, якщо це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Також сторони дійшли згоди про те, що відповідно до ч. 4 ст. 219 ГК України постачальник звільняється від відповідальності, якщо порушення договору сталося через аварію, страйк у виробника товару, зупинку виробництва, зменшення кількості товару, що виробляється виробником, відсутності товару у виробника. Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою виробником товару.

Як встановлено судом, відповідно до специфікацій, за якими відповідач не здійснив поставку товару позивачу, а саме - № СП-КАС012115/3 від 08.12.2016р., № СП-КАС012115/5 від 03.01.2017р., № СП-КАС012115/6 від 03.01.2017 р., № СП-КАС012115/7 від 13.01.2017 р., товаром є добрива рідкі азотні, виробник ПАТ «Азот».

З наявної у матеріалах справи довідки ПАТ «Азот» № 401-016/21-1 від 07.03.2017 р. вбачається, що у зв'язку з обмеженням газотранспортним підприємством газопостачання на ПАТ «Азот» та зниженням тиску газу нижче технологічно допустимого рівня на підприємстві, з 06.03.2017 року виробництво мінеральних добрив ПАТ «Азот» було зупинено незаплановано. Вказана інформація міститься також на офіційному сайті ПАТ «Азот» http://www.azot.cherkassy.net, а тому є загальновідомою, у тому числі і для позивача. У подальшому будь-яких доказів того, що виробництво мінеральних добрив станом на дату початку поставки з 09.03.2017 р. було поновлено на вказаному підприємстві матеріали справи не містять, а сторонами суду не надано.

Отже, беручи до уваги викладене, суд вважає, що недопоставка замовленого позивачем товару сталась не з вини відповідача, а через зупинку виробництва на підприємстві виробника товару (ПАТ «Азот»), що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді пені за неналежне виконання зобов'язання з поставки товару відповідно до п. 4.7 договору, ст. 219 ГК України.

Доводи позивача щодо несвоєчасного замовлення відповідачем товару у виробника, та неповідомлення позивача про зупинення виробництва ПАТ «Азот» суд не приймає, оскільки такі дії є правом відповідача, а не обов'язком згідно з умовами договору.

Крім того, згідно з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 908/2603/13, дії покупця з відмови від поставки товару і повернення коштів попередньої оплати свідчать, що покупець тим самим задовольнився виконаним, відмовився від прийняття товару і виконання договору постачальником, що виключає обов'язок останнього нести відповідальність за порушення строків поставки у вигляді неустойки.

Отже, враховуючи вищевказані обставини, умови договору та приписи чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТОВ "Захід-Агро МХП" в частині стягнення з відповідача пені у сумі 217 821,04 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати за позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро МХП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" про 2 539 582,30 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 2, ідентифікаційний код 37883328) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро МХП" (77000, Івано-Франківська обл., Рогатинський район, місто Рогатин, вул. Шашкевича, буд. 20, копус А, ідентифікаційний код 37042858) попередню оплату в сумі 2 321 761 (два мільйони триста двадцять одна тисяча сімсот шістдесят одна) грн. 26 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 34 826 (тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 41 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 9 жовтня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 18 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.