ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" жовтня 2017 р.Справа № 924/871/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення 7260,41 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Козак О.П. - за довіреністю від 15.08.2017 р. №1624/02

відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовною заявою (враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 11.10.2017р.), в якій просить стягнути з відповідача 6048,28 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, надані за договором на постачання теплової енергії від 18.04.2007 р. №1464/573, 806,99 грн. пені, 99,15 грн. 3% річних, 305,99 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору на постачання теплової енергії від 18.04.2007 р. №1464/573 щодо оплати послуг, на положення ст. 174 ГК України, ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р.

Повноважний представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримав в повному обсязі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не надав. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та ЄДРЮО, ФОП та ГФ (повернуті на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку - "за закінченням терміну зберігання"). При цьому судом враховуються положення ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

18.04.2007р. між міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" (енергопостачальна організація) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір на постачання теплової енергії №1464/573 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Кількість і обсяги теплової енергії визначаються в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною договору і поновлюється в залежності від зміни характеристики тепловикористовуючого об'єкта, виробничої діяльності споживача тощо (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.2.2 договору споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Енергопостачальна організація зобов'язана забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах згідно з договором, повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів (п. п. 4.2.1, п. 4.2.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

При цьому розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (р. 6 договору).

У п. 7.2.3 договору сторони погодили, що відповідальність споживача за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію полягає у сплаті пені в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно з п. 10.1 договору він набуває чинності з 18.04.2007 р. та діє до 18.0.2008 р. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.4 договору).

Відповідно до п. 10.3 договору припинення його дії не звільняє споживача від обов'язку повної сплати за спожиту теплову енергію.

Згідно з додатком №1 до договору загальна площа опалення становить 48,40 м. кв., тариф 4,43 грн. Договір підписаний сторонами. Доказів про припинення договору суду не подано.

МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" на виконання договору за період грудень 2016 р. - березень 2017р. поставило теплову енергію на загальну суму 7048,28 грн. та виставило відповідачу рахунки за №573 від 27.12.2016 р. на суму 1832,51, від 25.01.2017 р. на суму 1845,94 грн., від 23.02.2017 р. на суму 2102,63 грн., від 22.03.2017 р. на суму 1267,20 грн.

29.03.2017 р., 21.04.2017 р. відповідач частково оплатив надані послуги з теплопостачання всього на суму 1000,00 грн., що відображено в довідці МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" про оплату за надані послуги по тепловій енергії та розрахунку заборгованості.

Решту коштів за надані послуги відповідач не сплатив, утворивши заборгованість в сумі 6048,28 грн., підтверджену довідками відповідача від 24.10.2017 р., 25.10.2017 р.

У зв'язку з несплатою відповідачем 6048,28 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію позивач звернувся до суду з позовом про її стягнення, а також стягнення 865,66 грн. пені, 99,43 грн. 3% річних, 393,83 грн. інфляційних нарахувань (враховуючи заяву про зменшення позовних вимог).

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії №1464/573 від 18.04.2007 р.

Відповідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Аналогічні положення містить ст. 275 ГК України.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, позивач надавав відповідачу послуги з опалення, виставляв відповідні рахунки, однак відповідач своєчасно та в повному обсязі свої договірні зобов'язання щодо оплати спожитої теплової енергії не виконав, утворивши заборгованість в сумі 6048,28 грн., що також підтверджено довідками позивачами від 24.10.2017 р., 25.10.2017 р. Доказів про сплату заборгованості заявленої до стягнення суду не подано.

З огляду на наведене позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6048,28 грн. боргу підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача 99,15 грн. 3% річних і 305,99 грн. інфляційних втрат згідно з поданими розрахунками.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, проаналізувавши поданий розрахунок нарахованих до стягнення інфляційних втрат в сумі 305,99 грн. та 3% річних в сумі 99,15 грн., вважає, що останні нараховані обґрунтовано, в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 99,15 грн. та 305,99 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 806,99 грн. пені згідно з поданим розрахунком.

Перевіривши правильність здійснених розрахунків пені та відповідність їх нормам законодавства, зокрема, приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", суд вважає їх обґрунтованими, а тому зазначені вимоги належить задовольнити.

Доказів та розрахунків, які спростовують позовні вимоги, суду не подано.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладених вище обставин, наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 6048,28 грн. заборгованості, 806,99 грн. пені, 99,15 грн. 3% річних, 305,99 грн. інфляційних нарахувань належить задовольнити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 7260,41 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, буд. 5 (код 03356571) 6048,28 грн. (шість тисяч сорок вісім гривень 28 коп.) заборгованості, 806,99 грн. (вісімсот шість гривень 99 коп.) пені, 99,15 грн. (дев'яносто дев'ять гривень 15 коп.) 3% річних, 305,99 грн. (триста п'ять гривень 99 коп.) інфляційних нарахувань, 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 27.10.2017 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (29009, м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5), 3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, Львівське шосе, 31, кв. 7). 3 - рек.