РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017Справа №910/11968/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 105000,00 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаФрідман Д.А. - представник
від відповідачаКабанов В.І. - представник
від третьої особиОСОБА_3 - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс» та просить стягнути з відповідача вартість частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс» пропорційну частці ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства, що становить 80%, вартістю згідно балансу станом на 21.07.2017 - 2800000,00 грн, за непогашеними борговими зобов'язаннями перед позивачем в частині суми непогашених боргових зобов'язань 105000,00 грн, яка складається з:

- суми боргу у розмірі 4127,71 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2015 у цивільний справі №753/19726/14-ц;

- суми судового збору у розмірі 243,60 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2015 у цивільний справі №753/19726/14-ц;

- суми боргу у розмірі 2724,70 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2015 у цивільній справі №753/21262/14-ц;

- суми судового збору у розмірі 243,60 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2015 у цивільній справі №753/21262/14-ц;

- суми боргу у розмірі 3931,38 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25.02.2015 у цивільній справі №753/19720/14-ц;

- суми судового збору у розмірі 243,60 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25.02.2015 у цивільній справі №753/19720/14-ц;

- суми боргу у розмірі 1800,67 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27.02.2015 у цивільній справі №753/21317/14-ц;

- суми судового збору у розмірі 243,60 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27.02.2015 у цивільній справі №753/21317/14-ц;

- суми за розміщення оголошення у розмірі 630,00 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27.02.2015 у цивільній справі №753/21317/14-ц;

- суми боргу у розмірі 12295,40 грн за рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2015 у цивільній справі №756/16076/14-ц;

- суми судового збору у розмірі 243,60 грн за рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2015 у цивільній справі №756/16076/14-ц;

- суми судового збору у розмірі 3654,00 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 10.08.2015 у цивільній справі №753/20532/14-ц;

- суми боргу частково у розмірі 74618,14 грн з загальної суми боргу у розмірі 1837700,00 грн за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 10.08.2015 у цивільній справі №753/20532/14-ц.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 має підтверджену судовими рішеннями заборгованість перед Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» у загальному розмірі 1868081,86 грн, однак, здійснити стягнення на користь позивача за відповідними рішеннями не є можливим у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернуто стягнення. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 є власником частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс» у розмірі 80%, позивач просить на підставі ст. 149 Цивільного кодексу України стягнути вартість частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс», пропорційну частці ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/11968/17 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та відкладено розгляд справи на 19.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 за клопотанням відповідача та третьої особи продовжено строк вирішення спору у справі №910/11968/17 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 11.10.2017.

В судовому засіданні 11.10.2017 оголошувалась перерва до 18.10.2017.

17.10.2017 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач фактично позовні вимоги не змінює, а лише уточнює вартість частини майна ТОВ «Кардсервіс», що відповідає 80% частці ОСОБА_4, а саме: 3544800,00 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

В судове засідання, призначене на 18.10.2017, представник позивача з'явився, позов, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, підтримав.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане 19.09.2017 клопотання про зупинення провадження у справі до моменту розгляду заяв про перегляд заочних рішень за справами №753/19726/14-ц, №753/21262/14-ц, №753/19720/14-ц, №753/21317/14-ц, №756/16076/14-ц, №753/20532/14-ц та набрання законної сили рішень суду за цими заявами.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідач та третя особа проти задоволення позову заперечують, вказуючи на те, що позивачем не доведена наявність обставин, які дають змогу встановити неможливість виконання ОСОБА_1 як учасником товариства власних особистих зобов'язань за рахунок наявного у нього майна.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2015 у справі №753/19726/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за договором лізингу у розмірі 4127,71 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2015 у справі №753/21262/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за договором лізингу у розмірі 2724,70 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25.02.2015 у справі №753/19720/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» суму заборгованості за договором №120916145 від 10.09.2013 в сумі 3931,38 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27.02.2015 у справі №753/21317/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 1800,67 грн, суму судового збору у розмірі 243,60 грн, оплату судових витрат пов'язаних із публікацією оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» у розмірі 630,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2015 у справі №756/16076/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» матеріальну шкоду у розмірі 12295,40 грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 10.08.2015 у справі №753/20532/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість в розмірі 1837700,00 грн та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Загальна сума коштів, присуджена до стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» за вищевказаними судовими рішеннями, становить 1868081,86 грн.

Як свідчать обставини справи, на виконання вищевказаних судових рішень були видані виконавчі документи, які в подальшому пред'явлені позивачем (як стягувачем) до відповідних органів державної виконавчої служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що чисельними постановами державних виконавців встановлено, що ОСОБА_1 не має рухомого та нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення для задоволення грошових вимог Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», підтверджених вищевказаними судовими рішеннями, а тому з посиланням на ст. 149 Цивільного кодексу України вказує на наявність підстав для стягнення в рахунок погашення наведеної заборгованості вартості частини майна товариства, учасником якого є боржник, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Цивільного кодексу України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

За змістом ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ст. 149 Цивільного кодексу України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами.

Аналогічна норма закріплена у ст. 57 Закону України «Про господарські товариства».

За змістом зазначених норм права майно товариства може бути виділено пропорційно частці боржника в статутному капіталі або виплачена його вартість пропорційно частці боржника в статутному капіталі товариства на вимогу кредитора, у тому числі з огляду на положення ст. 15 Цивільного кодексу України пред'явлено до суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі №6-31цс14, постанові Вищого господарського суду України від 17.08.2016 у справі №916/3207/15, постанові Вищого господарського суду України від 29.03.2017.

Відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи 39551837). Розмір внеску ОСОБА_1 до статутного фонду товариства складає 2800000,00 грн, що становить 80% статутного капіталу товариства.

Водночас, суд відзначає, що за приписами ст. 149 Цивільного кодексу України та ст. 57 Закону України «Про господарські товариства», стягнення вартості частини майна товариства з обмеженою відповідальністю, що відповідає частці учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за особистими боргами цього учасника є можливим лише за відсутності чи недостатності іншого майна учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який є боржником.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем для долучення до матеріалів справи було надано ряд постанов органів державної виконавчої служби, якими виконавчі документи, видані на виконання вказаних вище судових рішень, повернуті стягувачу у зв'язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а також у зв'язку з наявністю встановленої законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

Водночас, зі змісту постанов Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 24.06.2016 ВП №49306021, від 30.03.2016 ВП №48157781, від 30.03.2016 ВП №48158016 вбачається, що за боржником зареєстрована земельна ділянка 0,15 га на території Вишенської сільської ради, а також квартира АДРЕСА_1, які були передані в іпотеку. Дані обставини підтверджуються наявною у справі Інформаційною довідкою №99925154 від 10.10.2017.

Суд відзначає, що положення Закону України «Про виконавче провадження» не виключають можливості звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Так, відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність умов для звернення стягнення на заставлене майно боржника на умовах, встановлених законом, та не доведено не можливості задоволення своїх вимог за рахунок вказаного майна.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Однак, актів, складених державними виконавцями в порядку ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», позивачем суду не надано.

Також з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві знаходилося зведене виконавче провадження №52203845, в рамках якого виконувався виконавчий лист №753/19720/14-ц від 30.09.2016, виданий Дарницьким районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованості в сумі 3931,38 грн.

Доказів завершення вказаного виконавчого провадження та доказів неможливості неможливості його здійснення позивачем також суду не надано.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту відсутності або недостатності у ОСОБА_1 майна, за рахунок якого можливо задовольнити грошові вимоги Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», як обов'язкової умови для звернення стягнення на частину майна товариства в порядку ст. 149 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс» пропорційну частці ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства, задоволенню не підлягають.

При цьому, суд відзначає, що недоведеність позивачем факту відсутності або недостатності майна третьої особи для задоволення своїх грошових вимог в будь-якому випадку виключає можливість звернення стягнення на частину майна товариства в порядку ст.149 Цивільного кодексу України, а тому питання набрання чинності судовими рішеннями у цивільних справах (на які позивач посилається в обґрунтування наявності заборгованості третьої особи) не впливає на висновки суду про відсутність підстав для задоволення заявлених в рамках даної справи позовних вимог. У зв'язку з цим, клопотання позивача про зупинення провадження у справі до розгляду заяв про перегляд заочних рішень за справами №753/19726/14-ц, №753/21262/14-ц, №753/19720/14-ц, №753/21317/14-ц, №756/16076/14-ц, №753/20532/14-ц та набрання законної сили рішень суду за цими заявами, залишено судом без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.10.2017

Суддя Ю.М. Смирнова