УХВАЛА

17.10.2017Справа № 910/10779/17
За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі:

1) Київської міської державної адміністрації

2) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Публічного акціонерного товариства «Київгаз»

про стягнення 2 829 311,09 грн.

Суддя Демидов В.О.

від прокуратури - Константинова І.В. (довіреність № 040864 від 29.01.2016);

від позивача-1 - Зденик Т.В. (довіреність № 001-2316 від 21.08.2017);

від позивача-2 - Зденик Т.В. (довіреність № 062/01/10-117 від 06.01.2017);

від відповідача - Сиволюбов М.В. (довіреність №Д-74/16 від 21.11.2016);

Лебедєв Ю.В. (дов. №Д-15/17 від 14.03.2017).

встановив :

03.07.2017 Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київгаз» про стягнення заборгованості за Договором на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва від 21.04.2006 у розмірі 2 829 311,09 грн., з яких: 2 339 700,00 грн. - основна заборгованість, 94 404,79 грн. - 3% річних та 395 206,30 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2017 порушено провадження у справі №910/10779/17 та призначено її до розгляду на 18.07.2017.

14.07.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також клопотання про фіксацію процесу технічними засобами.

17.07.2017 прокурор відділу прокуратури м. Києва через загальний відділ діловодства подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

18.07.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про залишення позовної заяви Заступника прокурора м. Києва без розгляду.

18.07.2017 представник позивача-2 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 18.07.2017 судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 22.08.2017.

04.08.2017 представник позивача-2 через загальний відділ діловодства суду подав відзив на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

16.08.2017 прокурор відділу прокуратури м. Києва через загальний відділ діловодства подав пояснення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні 22.08.2017 судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 04.09.2017.

Судове засідання призначене на 04.09.2017 не відбулось, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О.

Враховуючи те, що суддя Демидов В.О. вийшов з лікарняного, судом відповідно до ухвали від 06.09.2017 справу №910/10779/17 призначено до розгляду на 19.09.2017.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.09.2017 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору у справі №910/10779/17, продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 17.10.2017.

13.10.2017 представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у якому посилався на те, що платіжними дорученнями від 19.09.2017 №6279 та від 09.10.2017 №6930 ПАТ «Київгаз» перерахував на банківський (казначейський) рахунок позивача 200 000,00 грн. та 2 139 700,00 грн., у зв'язку із чим просив в частині позову щодо стягнення з нього 2 339 700,00 грн. провадження припинити, а в частині стягнення економічних (фінансових) санкцій у вигляді 3% річних та інфляції - відмовити.

17.10.2017 представник позивача-2 через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи та повідомив, що станом на 13.10.2017 відповідачем сплачено 200 000,00 грн. (19.09.2017) та 2 139 700,00 грн. (09.10.2017).

У судове засідання 17.10.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по справі.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Обов'язок зазначення в позовній заяві наведених відомостей прямо передбачений також ст. 29, п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства (ч.ч. 3,4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 29, 54 Господарського процесуального кодексу України) прямо передбачений імперативний обов'язок прокурора при поданні позову обґрунтувати як наявність підстав для представництва в суді законних інтересів держави, так і неможливість здійснення або фактичне нездійснення захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування (в даному випадку - Київською міською державною адміністрацією та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)).

При цьому, відсутність можливості самостійного захисту позивачами інтересів держави обґрунтована виключно неможливістю сплатити судовий збір за подання позову, що, в розумінні ст. ст. 2, 29, п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», не є підставами, за яких прокурор має право здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (лист № 062/01/09-4958 від 18.05.2017) самостійно звернувся до прокурора з проханням подати відповідний позов до суду, обґрунтовуючи прохання відсутністю коштів, необхідних для сплати судового збору.

Заступник прокурора м. Києва лише підписав позов і скерував його до суду на прохання позивача-2, що свідчить про активне вжиття саме Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заходів щодо захисту інтересів держави, а отже - унеможливлює участь прокуратури у даній справі від самого початку.

В ході розгляду справи судом Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) також демонструє активність (надає пояснення та докази, направляє представника для участі у судових засіданнях і т.п.), що вказує на відсутність неналежного захисту інтересів держави у даному випадку.

Відповідно до п. 15 Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської і міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2012 № 2383, департамент є юридичною особою публічного права, має самостійні баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Таким чином, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є самостійною юридичною особою, яка має змогу без залучення інших осіб або органів захищати порушені права, які, згідно зі спеціалізацією департаменту, не можуть бути захищені прокурором.

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України: «Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом».

У п. 87 рішення у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський суд з прав людини повторює, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23.06.1993р.). Більше того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Dombo Beheer В. V. v. the Netherlands, рішення від 27.10.1993р. та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23.10.1996р.).

В рішенні у справі «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) від 15.05.2008р. Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом («Кресс проти Франції» № 39594/98, «Ф.С.Б. проти Італії», рішення від 28.08.1991р., «Т. проти Італії», рішення від 12.10.1992р. та «Кайя проти Австрії» рішення від 08.06.2006р.). Така ж правова позиція Суду висловлена в рішенні у справі «Гурепка проти України (№ 2)» від 08.04.2010р.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Менчінська проти Росії» (рішення від 15.01.2009р.) Суд зауважив, що сама наявність прокурора в судовому процесі порушує ст. 6 § Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки прокурор надаючи свої зауваження та міркування, таким чином стає союзником однієї із сторін, що створює відчуття нерівності у іншої сторони. Суд також зазначив, що, хоча прокурор згідно норм процесуального права і мав формальне право на участь у справі, проте дана справа не мала будь-яких особливих обставин, що виправдовувала його участь.

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини чітко підтверджує неможливість участі прокурора в судовому процесі без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін у справі.

Із зазначеного вбачається, що Заступником прокурора м. Києва було подано позов в інтересах Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) без достатніх правових підстав та за відсутності належного обґрунтування підстав такого представництва, що порушило принцип рівності сторін судового процесу, що має наслідком порушення принципів рівності та змагальності сторін судового процесу - однієї із фундаментальних засад права на справедливий суд.

Саме лише посилання у позовній заяві Заступника прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (Київська міська державна адміністрація та Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)), неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор повинен надати відповідні докази відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків (ст. 14 Закону України «Про державну службу», який діяв до 01.05.2016; глава 2 чинного Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII тощо).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 923/1006/15, від 02.08.2017 у справі № 922/2885/16.

Таким чином, у поданому до суду позові прокурором не вказано обставин, у зв'язку з чим уповноважені органи неналежним чином здійснюють відповідні повноваження, а відповідно, не обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва, а також не подано належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують наявність підстав для здійснення такого представництва.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо: 1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Абзацом 6 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» (далі - Постанова № 7) передбачено, що якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 названого Кодексу.

В даному випадку Заступником прокурора м. Києва було подано позов в інтересах Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) без достатніх правових підстав та за відсутності належного обґрунтування такого представництва.

При цьому відсутність можливості самостійного захисту Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інтересів держави обґрунтована неможливістю ним сплатити судового збору за подання позову, проте наведені обставини не є достатніми підставами за яких прокурор має право здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Отже, позов Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Позов Заступника прокурора міста Києва С. Репецького в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Публічного акціонерного товариства «Київгаз» про стягнення 2 829 311,09 грн. залишити без розгляду.

Суддя В.О. Демидов