ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 910/3699/17

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ,

на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАБУД ЕКО", м. Київ,

про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі № 910/3699/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАБУД ЕКО" (далі - Товариство), м. Київ,

до комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - Підприємство), м. Київ,

за участю особи, яка зверталася з апеляційною скаргою - Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), (далі - Департамент), м. Київ,

про зобов'язання не чинити перешкоди у праві користування.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третьої особи - Ходорич О.М. предст. (дов. від 12.05.2017)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства про зобов'язання Підприємства не чинити перешкоди Товариству у здійсненні права на користування та експлуатацію фіксованих місць паркування, що знаходяться за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами спору укладено договір від 15.07.2015 № ДНП-2015-07/03 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, відповідно до якого Товариству надано право на організацію та експлуатацію дев'яти місць для платного паркування транспортних засобів, а також одне спеціальне місце для безкоштовного пакування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби Народів, 38 в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту. Проте, Підприємство чинить перешкоди Товариству у здійсненні права користування та експлуатації фіксованих місць паркування, шляхом блокування виїзду з фіксованих місць паркування, що надані за договором Підприємством Товариству.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/3699/17.

10.03.2017 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову у справі № 910/3699/17 шляхом заборони Підприємству, комунальному підприємству "Київблагоустрій", комунальному підприємству "Київдорсервіс", Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації, відділу контролю за благоустроєм Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Печерській районній в місті Києві державній адміністрації, особам, у яких з вищенаведеними суб'єктами укладені договори, всім структурним підрозділам зазначених осіб та іншим особам (фізичним особам, фізичним особам-підприємцям, юридичним особам, організаціям, установам, тощо) блокувати або в інший спосіб перешкоджати експлуатації та користуванню фіксованими місцями паркування, а також здійснювати будь-які дії щодо демонтажу обладнання, дорожнього покриття, паркану, пунктів охорони та інших допоміжних споруд та елементів благоустрою, що знаходяться за адресою: місто Київ, бульвар Дружби Народів 38, та експлуатуються і використовуються позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2017 (суддя Головіна К.І.) заяву Товариства про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 910/3699/17 задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 (судді Дикунська С.Я. - головуючий, Жук Г.А., Мальченко А.О.) ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 (судді Смірнова Л.Г. - головуючий, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.) апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 у справі припинено, у зв'язку з тим, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду вже було переглянуто в апеляційному порядку.

Департамент звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 та судовий акт апеляційної інстанції, яким зазначену ухвалу залишено без змін - скасувати, прийняти постанову, якою клопотання Товариства про забезпечення позову у справі залишити без задоволення. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових актів з порушенням норм процесуального права та недодержанням норм матеріального права.

Відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Відповідно до приписів статті 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на:

рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду;

ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Згідно з приписами частини першої статті 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема про забезпечення позову.

З касаційною скаргою у даній справі звернувся Департамент, як особа, яка не брала участі у справі, але щодо якого суд вирішив питання про її права та обов'язки, заборонивши в ухвалі про забезпечення позову, в тому числі і Департаменту, блокувати або в інший спосіб перешкоджати експлуатації та користуванню фіксованими місцями паркування, а також здійснювати будь-які дії щодо демонтажу обладнання, дорожнього покриття, паркану, пунктів охорони та інших допоміжних споруд та елементів благоустрою, що знаходяться за адресою: місто Київ, бульвар Дружби Народів 38, та експлуатуються і використовуються позивачем.

Відповідно до пункту 1 Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке затверджено розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 27.01.2011 № 94 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.05.2013 № 711, далі - Положення) Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - відповідним центральним органам державної виконавчої влади.

Згідно з пунктом 4 Положення основними завданнями Департаменту, зокрема є: контроль за станом благоустрою міста; контроль за дотриманням вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Правил благоустрою міста Києва, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері благоустрою.

Враховуючи вищевикладене, між Департаментом та сторонами у справі існує правовий зв'язок, оскільки оскаржуваними судовими актами попередніх інстанцій вирішено питання про права та обов'язки Департаменту стосовно сторони (позивача) у справі.

Процесуальні підстави для застосування заходів до забезпечення позову визначає стаття 66 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно зі статтею 67 ГПК України позов зокрема забезпечується забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Господарським судам у застосуванні заходів до забезпечення позову також необхідно враховувати викладене у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", відповідно до пункту 1 якої у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони Підприємству та іншим особам, в тому числі і Департаменту, блокувати або в інший спосіб перешкоджати експлуатації та користуванню фіксованими місцями паркування, а також здійснювати будь-які дії щодо демонтажу обладнання, дорожнього покриття, паркану, пунктів охорони та інших допоміжних споруд та елементів благоустрою, що знаходяться за адресою: місто Київ, бульвар Дружби Народів 38, та експлуатуються і використовуються позивачем, суди попередніх інстанцій не врахували, що застосування наведених заходів забезпечення позову на даній стадії судового провадження є передчасним, оскільки встановлення факту наявності чи відсутності вчинення позивачу перешкод у праві користування та експлуатації фіксованими місцями паркування входить до предмета доказування у даній справі та підлягає доведенню під час вирішення спору по суті. Тобто, у даному випадку фактично йдеться про усунення перешкод у користуванні та експлуатації фіксованими місцями паркування, що є тотожним вирішенню спору по суті.

Отже, господарський суд у винесенні оскаржуваної ухвали про забезпечення позову неправильно застосував приписи статті 66 ГПК України, а апеляційний господарський суд зазначеного порушення не усунув, у зв'язку з чим судові акти попередніх інстанцій підлягають скасуванню внаслідок порушення норм процесуального права, яке призвело до прийняття неправильних судових актів.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11110, 11111, 11113 ГПК України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 про забезпечення позову та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 зі справи № 910/3699/17 скасувати.

3. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАБУД ЕКО" у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 910/3699/17.

Суддя В. Палій

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець