ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.10.2017 Справа № 904/7793/17

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НС-ЦЕНТР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання укладеною додаткової угоди до договору про постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, горячого водопостачання і пари

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "НС-Центр" (далі - відповідач) про визнання укладеною 15.06.2017 додаткової угоди до договору № 4398 про постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 28.09.2004.

Позовні вимоги обґрунтовані систематичною подачею тепла в приміщення, що належить відповідачу, за адресою: вул. Церковна, буд.1, м. Кривий Ріг в багатоповерховому житловому будинку на першому поверсі (нежитлове приміщення № 1к, площею 212,2 кв.м.), обізнаністю відповідача про наявність у нього як споживача відповідних послуг обов'язку укласти додаткову угоду до вже раніше укладеного між сторонами договору № 4398 про постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 28.09.2004 до нежитлового приміщення по вул. Українська. Посилаючись на те, що відповідач не здійснив дій щодо укладення додаткової угоди, позивач розцінює запропоновану позивачем відповідачу до підписання додаткову угоду як таку, що набула юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обов'язковою для сторін, тому просить визнати її укладеною.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2017 порушено провадження у справі № 904/7793/17, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 03.10.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2017 продовжено строк розгляду спору до 23.10.2017 включно, відкладено судове засідання на 19.10.2017.

19.10.2017 повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджує протокол судового засідання від 03.10.2017.

Враховуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку про те, що повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника позивача за наявними в ній матеріалами.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує реєстр №39 на відправку рекомендованої пошти з повідомленням по Україні від 05.10.2017.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки судом було виконано вимоги ч.1 ст.64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, з 17.05.2012 по 30.11.2012 нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Церковна, буд.1, м.Кривий Ріг, приміщення №1к, знаходилось в орендному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "НС-Центр" та надалі було придбано останнім за договором купівлі-продажу від 08.11.2012.

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "НС-Центр" з листом №2819/13 від 22.06.2017, до якого було додано два примірники додаткової угоди від 15.06.2017 до договору № 4398 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 28.09.2004, які позивач просив підписати, скріпити печаткою та один примірник повернути на адресу договірної групи Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа": вул.Пушкіна, 36, каб.28, м.Кривий Ріг.

Вищевказаним листом Товариство з обмеженою відповідальністю "НС-Центр" було повідомлено, що приміщення, яке розташовано за адресою: вул.Церковна, буд.1, м. Кривий Ріг, приміщення №1 к, площею 212,2 кв.м. розташоване в багатоповерховому житловому будинку та є невідємною частиною системи опалення будинку і відповідно протягом всього періоду опалювалось, тому власник приміщення має відшкодувати теплопостачальні організації завдані збитки. Товариство з обмеженою відповідальністю "НС-Центр" було повідомлено про необхідність сплатити суму боргу за поставлену теплову енергію та попереджено, що у випадку несплати суми заборгованості Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернеться до суду для захисту своїх охоронюваних прав.

За твердженням позивача, відповідач ухиляється від підписання додаткової угоди від 15.06.2017 до договору №4398 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 28.09.2004, що є причиною виникнення спору.

Відповідач доказів належного виконання зобов'язань на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007.

Згідно з пунктом 1 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.

За приписами пункту 3 статті 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязковим для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладання договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (пункт 1 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до пункту 4 Правил користування тепловою енергією користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання (пункт 14 вказаних Правил).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.525 Цивільного кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши наявні матеріали господарський суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано загального порядку укладення договору, який визначений статтею 181 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 181 Господарського кодексу України визначено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Позивач у позовній заяві вказує, що 22.06.2017 за вих.№2819/13 на адресу відповідача направлено два примірники додаткової угоди до договору від 15.05.2017, які повернуто за закінченням строку зберігання.

В матеріалах справи міститься копія листа від 22.06.2017 за вих.№2819/13 (а.с.16), копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17) та копія конверту (а.с.18).

Отже, господарський суд констатує відсутність проекту додаткової угоди, яка, як зазначає позивач, була направлена на адресу відповідача.

Таким чином, господарський суд позбавлений можливості переконатися, що на адресу відповідача направлено саме ту додаткову угоду, яку позивач просить суд визнати укладеною.

Крім того, надані позивачем докази направлення на адресу відповідача спірної додаткової угоди, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17) та конверт (а.с.17), позбавляють господарський суд можливості перевірити вміст відправлення.

Господарським судом при прийнятті рішення взято до уваги вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, а саме що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, права відповідача при прийнятті господарським судом рішення не повинні бути порушені, враховуючи ненадання позивачем належних доказів дотримання останнім загального порядку укладання договору, який визначений статтею 181 Господарського кодексу України.

Крім зазначеного вище, господарським судом встановлено, що редакція додаткової угоди, яку позивач просить суд визнати укладеною, передбачає довключення з 15.06.2017 в Таблиці 1, 2 договору № 4398 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 28.09.2004 нежитлового приміщення за адресою: вул. Церковна, 1, прим. 1к, площею 212,20кв.м.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №99911584, яку отримано Господарським судом Дніпропетровської області 10.10.2017 для розгляду даної судової справи, встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Калиниченка, будинок 1, приміщення 1к, площею 204,9 кв.м.

Отже, розмір площі, яка перебуває у власності відповідача не співпадає з розміром площі, яка зазначена у додатковій угоді, яку позивач просить суд визнати укладеною.

Таким чином, умови спірної додаткової угоди не відповідають дійсності, а господарський суд позбавлений права вносити зміни до проекту договору, який не погоджено сторонами у добровільному порядку і який позивач просить суд визнати укладеним в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги позивача визнано необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

24.10.2017.

Суддя ОСОБА_1