ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 908/91/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаСоловйов В.М. - адвокат, договір від 03.01.2017
відповідачаНікогосян Л.В. - довіреність від 17.05.2017
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області
на постановувід 03.07.2017 Донецького апеляційного господарського суду
у справі № 908/91/17 господарського суду Запорізької області
за позовомСільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна"
до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області
провизнання договору продовженим
В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 СВК "Агрофірма "Україна" звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрованого 26.10.2006 за № 27) продовженим після 05.10.2014 р. на строк 4 роки 11 місяців на тих самих умовах, які були передбачені даним договором оренди, посилаючись на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", обґрунтовуючи свої вимоги використанням позивачем земельної ділянки після закінчення строку дії договору, належним виконанням умов цього договору та відсутністю заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору і не підписання останнім відповідної угоди.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області просило відмовити у її задоволенні, вказуючи на недосягнення між сторонами домовленості щодо усіх істотних умов договору оренди землі, вважаючи, що внаслідок цього переважне право позивача припинилось.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.03.2017 (суддя Дроздова С.С.) позов задоволено повністю, визнано договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006р. за № 27), продовженим після 05.10.2014 на строк 4 роки 11 місяців на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки від 10.11.2004, дійшовши висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

За апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Донецький апеляційний господарський суд (судді: Будко Н.В., Мартюхіна Н.О., Москальова І.В.), переглянувши рішення господарського суду Запорізької області від 22.03.2017 в апеляційному порядку, постановою від 03.07.2017 залишив його без змін.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у даній справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, залишення судами поза увагою недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, в частині розміру орендної плати, що свідчить про припинення переважного права орендаря земельної ділянки, а також неприйняття судами до уваги доводів відповідача про неналежне виконання орендарем обов'язків за договором.

СВК "Агрофірма "Україна" заперечуючи проти касаційної скарги, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України та Перший Протокол до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає про необґрунтованість доводів скаржника.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, 10.11.2004 р. між Приазовською райдержадміністрацією (орендодавець) та СВК "Агрофірма "Україна" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Воскресенської сільської ради загальною площею 28,3001 га, у тому числі рілля - 28,3001 га, нормативна грошова оцінка якої становить 262 994,24 грн. (пункти 1, 2, 4 договору).

Згідно з пунктом 39 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006 р. № 027.

Відповідно до пункту 7 договору його укладено строком на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Додатковою угодою від 02.10.2008 до договору оренди земельної ділянки за домовленістю сторін змінено пункт 8 договору щодо розміру орендної плати та викладено пункт 7 договору у наступній редакції: "договір продовжено на термін 4 роки 11 місяців і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам".

Додаткову угоду від 02.10.2008 зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 за № 76.

Тобто, як встановлено судами, строк дії договору оренди земельної ділянки - до 06.10.2014.

Внаслідок змін чинного законодавства з 01.01.2013 та виходячи зі змісту Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, розпорядником земель за спірним договором оренди є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що СВК "Агрофірма "Україна" звернувся листом № 90 від 20.08.20014 до Головного управління Держземагентства у Запорізькій області (отримано 22.08.2014) із заявою з проханням продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 28.3000 га ріллі на території Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області, додавши до заяви додаткову угоду у 4 примірниках, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копії правовстановлюючих документів СВК "Агрофірма "Україна", копію договору.

Листом № 27-8-0.4-8910/2-14 від 25.09.2014 Головне управління Держземагентства у Запорізькій області запропоновано внести зміни до істотних умов договору, а саме змінити термін дії договору на 3 роки, підвищити розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В разі отримання згоди позивача Головним управлінням буде прийняте відповідне рішення та буде запропонована для укладання додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 (зі змінами) про поновлення та внесення змін до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога СВК "Агрофірма "Україна" про визнання договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрованого 26.10.2006 за № 27) продовженим після 05.10.2014 на строк 4 роки 11 місяців на тих самих умовах, які були передбачені даним договором оренди, на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", з огляду на використання позивачем земельної ділянки після закінчення строку дії договору, належне виконання орендарем умов цього договору та відсутністю заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору.

За змістом статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтю 13 передбачено, що під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 626 та частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту пункту 7 договору договір після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Судами встановлено здійснення орендарем повідомлення про намір продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки та направлення Головним управлінням Держземагентства листа від 25.09.2014 № 27-8-0.4-8910/2-14, яке, як встановлено місцевим судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не є рішенням органу про відмову орендарю в укладенні додаткової угоди та не містить відповідних заперечень.

Стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у частині 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка, в свою чергу, визначена позивачем підставою його вимог, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди (постанова Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 911/1707/15).

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено:

- після припинення договору оренди земельної ділянки позивач продовжує користуватися земельною ділянкою;

- позивач звертався у встановлений договором та Законом України "Про оренду землі" строк до відповідача щодо реалізації переважного права, яке за змістом листів відповідача не було реалізовано виключно з формальних підстав;

- матеріали справи не містять листа-повідомлення орендодавця про заперечення щодо поновлення договору оренди землі, надісланого позивачу протягом одного місяця після закінчення строку договору в розумінні частини 6 статті 33 Законом України "Про оренду землі".

- про належне виконання позивачем обов'язків орендаря за договором свідчать наявні в матеріалах справи докази, а саме: - відомості про зобов'язання СВК "Агрофірма "Україна" сплатити податок за землю за 2015 рік та фактичну сплату цих платежів; - податкова декларація зі сплати платежів за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік; - копії квитанцій, платіжних доручень зі сплати відповідних платежів за землю;

- згідно з актом від 21.05.2015 р. у складі комісії Воскресенського сільського голови, головного економіста СВК "Агрофірма "Україна" та головного агронома СВК "Агрофірма "Україна", встановлено, що земельна ділянка площею 28,3001 га оброблюється та вноситься орендна плата згідно з договором;

- згідно з довідкою Приазовського відділення Мелітопольської ОДПІ № 386/10/08-32-17-012 від 09.03.2017 у СВК "Агрофірма "Україна" відсутня заборгованість з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів;

- дані про стан і використання земель, в порядку статті 96 Земельного кодексу України, 28.02.2017 надіслані позивачем на адресу відповідача.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені судами обставини справи щодо продовження користування позивачем після закінчення строку дії договору спірною земельною ділянкою, внесення ним орендної плати та відсутність заперечень протягом місяця після закінчення строку дії договору з боку орендодавця, судова колегія вважає правомірними висновки судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, а судові рішення у даній справі вважає такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Викладені у касаційній скарзі доводи скаржника судова колегія вважає такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, а також такими, що зводяться до непогодження із судовими рішеннями.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі № 908/91/17 та рішення господарського суду Запорізької області від 22.03.2017 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач