ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2017 р. Справа № 926/2637/17

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго»

про стягнення заборгованості в сумі 192 493,71 грн.

Суддя С.О. Миронюк

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник. Довіреність № 276/16 від 27.12.2016 р.

від відповідача ОСОБА_2 представник. Довіреність № 866 від 24.04.2017 р.

СУТЬ СПОРУ: Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась з позовом до Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення заборгованості згідно Договору реструктуризації заборгованості № 14/12-133 від 28.05.2012 р. в сумі 192 493,71 грн., що складається з: основного боргу у розмірі 100 206,48 грн., пені в сумі 38 349,11 грн., штрафу в розмірі 23 655,00 грн. 3% річних в сумі 5 450,48 грн. та інфляційних в сумі 24 832,64 грн.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 16.08.2017 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 31.08.2017 р.

23.08.2017р. до канцелярії суду від Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні позивач просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції та визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції під час судового засідання Київський апеляційний господарський суд, що знаходиться за адресою: вул. Шолуденка, 1, м. Київ, Київська обл., 01601.

Ухвалою господарського суду від 23.08.2017 р. відмовлено в задоволенні даного клопотання у зв'язку із зайнятістю залу Київського апеляційного господарського суду, в якому передбачено можливість проведення відеоконференції.

30.08.2017р. до канцелярії суду від Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні позивач просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції та визначити один із запропонованих судів, відповідальний за проведення відеоконференції під час судового засідання Київський апеляційний господарський суд, Господарський суд Київської області або господарський суд м. Києва.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2017 р. дане клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 03.10.2017 р.

03.10.2017 р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання. Крім того, міське комунальне підприємство Чернівцітеплокомуненерго подало клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в якому просив суд у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити позовні вимоги в частині стягнення пені на 50% та стягнення штрафу на 50%.

Ухвалою суду від 03.10.2017 р. відкладено розгляд справи на 13.10.2017 р.

Представник позивача в судовому засіданні 13.10.2017 р. позовні вимоги підтримав в повному обємі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав основний борг в сумі 100 206,48 грн., інфляційні нарахування в розмірі 24 832,64 грн., 3 % річних 5 450,48 грн. та просив задовольнити клопотання про зменшення штрафних санкцій на 50 % (вх. № 3150 від 03.10.2017 р.) у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив:

28.05.2012 року між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Кредитор) та Міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» (Боржник) був укладений Договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-133 (далі Договір про реструктуризацію), згідно з п. 1.1 якого Кредитор і Боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (далі - реструктуризація), що виникла у Боржника перед Кредитором за Договором поставки природного газу від 14.10.2010 року № 06/10-1147-БО-38 (далі Договір поставки природного газу).

Відповідно до п. 5.1 Договору про реструктуризацію Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 30.04.2022 року, а в частині виконання зобовязань за Договором до їх повного виконання.

Згідно з п. 2.1 Договору про реструктуризацію загальна сума основного боргу, яка підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1 цього Договору, складає 3 379 291,75 грн., що утворилася за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2011 р., що підтверджується Актом звірки розрахунків.

Боржник зобовязується сплатити в повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 Договору про реструктуризацію, шляхом сплати зобовязання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості, зазначеному в цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від Боржника на рахунок Кредитора в сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню (п. 2.2 Договору про реструктуризацію).

Як вбачається з Графіку, що міститься в п. 2.2. Договору про реструктуризацію, погашення заборгованості за Договором поставки природного газу від 14.10.2010 року № 06/10-1147-БО-38 повинно здійснюватися відповідачем в період з травня 2012 року по квітень 2022 року, зокрема в перший місяць графіку (травень 2012 року) відповідач зобовязується сплатити 28 161,31,02 грн., а в період червень 2012 року по квітень 2022 року кожного місяця сплачувати на користь позивача 28 160,76 грн.

Пунктом 2.5 Договору про реструктуризацію Сторони погодили, що у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, Кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Проте, відповідач взяті на себе грошові зобов'язання у повному обсязі та в передбачені Договором про реструктуризацію строки не виконав, всупереч Графіку прострочив сплату платежів за період за квітень-липень 2017 року у сумі 100 206,48 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 100 206,48 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування 3% річних (період 29.02.2016-01.08.2017 рр.) та інфляційних втрат (період 01.03.2016-30.06.2017 рр.) проведено виходячи із фактичних сум заборгованостей, що існували на відповідну дату, таким чином, вимога позивача про стягнення 3% річних в розмірі 5 450,48 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 24 832,64 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України - учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.3.4. Договору за прострочення виконання зобовязань, вказаних в п. 2.2 Договору, Боржник зобовязується сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Норми статті 233 Господарського кодексу України передбачають, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право господарського суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, встановлено також й пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, при наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

Розглянувши заяву відповідача про зменшення пені на 50% та штрафу на 50% відповідно, суд вважає за можливе частково зменшити розмір штрафу та пені, що підлягають стягненню, виходячи з наступного:

- майновий стан відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи звітом про фінансовий стан за перше півріччя 2017 р., звітом про фінансовий стан на 30.06.2017 р. та наказом № 48 від 30.05.2016 про встановлення неповного робочого тижня;

- дебіторська заборгованість споживачів з оплати за послуги теплопостачання становить 27000000,00. грн.;

- відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за Договором;

- оскільки відповідач не є комерційною установою і фінансується за рахунок бюджетних коштів, тому стягнення надмірно великих санкцій призведе до невиплат заробітної плати працівникам підприємства, оплати податків, відрахувань до соціальних фондів та вилучення коштів, які підприємство мало б спрямовувати на відновлення та обслуговування мереж теплопостачання.

Також, сплата надмірно великих штрафних санкцій в даному випадку зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, можливість вчасного та якісного надання послуг з гарячого водопостачання школам, дитячим дошкільним установам, лікарні.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) №01-06/767/2013 від 29.04.2013 вказано: положеннями частини першої статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З урахуванням вищевикладеного, суд у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України вважає можливим, з врахуванням майнових інтересів позивача та відповідача задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені та штрафу на 50%.

За таких обставин вимога про стягнення пені та штрафу підлягає задоволенню в розмірі 19 174,56 грн. пені та 11 827,00 грн. штрафу.

(Дана правова позиція суду узгоджується з висновками ВГСУ викладених у Постанові від 30.01.2014 р. у справі № 922/3896-г).

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (з врахування часткової відмови судом в частині стягнення пені та річних). Також суд враховує п.4.3. Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України №7 від 21.02.2013, в якій вказується, що у разі, коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (вул. Максимовича, 19А, м. Чернівці, код 34519280) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) борг в сумі 100 206,48 грн., 19 174,56 грн. пені, 11 827,00 грн. штрафу, інфляційних втрат в сумі 24 832,64 грн., 3% річних в розмірі 5 450,48 грн. та судовий збір в сумі 2 887,41 грн.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.О. Миронюк