ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 914/2717/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого
І. Алєєвої, Л. Рогач

за участю представників: позивача ОСОБА_3 - паспорт відповідача не з'явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно) третьої особи не з'явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
на постановувід 30.05.2017 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№914/2717/16 господарського суду Львівської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська оселя" ОСОБА_4
простягнення заборгованості на суму 51587,62 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Львівської області з позовом (з урахуванням змін) до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська оселя" про стягнення 51587,62 грн заборгованості за надані послуги за договором про надання послуг №01/07/2012 від 01.07.2012 р. на підставі статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на невиконання відповідачем своїх зобов'язань зі сплати вартості отриманих послуг з комплексного обслуговування будинків АДРЕСА_1 та послуг адміністратора за договором від 01.07.2012 р. за період з липня 2016 року по січень 2017 року.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві просив відмовити у позові та посилався на те, що у спірному періоді позивачем не надавалися жодні послуги з комплексного обслуговування будинку за договором та послуги адміністратора, оскільки ОСББ не давало йому ніяких доручень. Крім того, оскільки ОСББ було незадоволено якістю надання послуг, правління на своєму засіданні визнало негативною оцінку діяльності ФОП ОСОБА_3 за спірним договором, що згідно з розділом 6 договору є підставою для припинення його дії.

Відповідач також наголошував на тому, що позивачем не надавалися і послуги адміністратора, при цьому такі послуги взагалі не передбачені спірним договором та стверджував про відсутність у нього заборгованості за червень 2016 р.

Позивач у письмових поясненнях наголошував на обґрунтованості та доведеності вимог позовної заяви.

У письмових поясненнях відповідач посилався на те, що з серпня 2016 року послуги з комплексного обслуговування будинків та послуги адміністратора надаються ФОП ОСОБА_4 згідно з договором від 01.08.2016 р.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.03.2017 р. (судді: Яворський Б.І., Галамай О.З., Крупник Р.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи судове рішення, господарський суд виходив з недоведеності матеріалами справи факту надання позивачем спірних послуг відповідачу за договором від 01.07.2012 р. упродовж липня 2016 року - січня 2017 року.

За апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_3 Львівський апеляційний господарський суд (судді: Кравчук Н.М., Бонк Т.Б., Мирутенко О.Л.), переглянувши рішення господарського суду Львівської області від 01.03.2017 р. в апеляційному порядку, постановою від 30.05.2017 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ФОП ОСОБА_3 подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 р. та рішення господарського суду Львівської області від 01.03.2017 р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Скаржник наголошує на тому, що ним надавалися послуги за договором від 01.07.2012 р. у спірному періоді і такі послуги відповідачем не були оплачені.

Він вважає, що господарські суди попередніх інстанцій неправильно встановили обставини справи та оцінили зібрані у справі докази.

Від відповідача судом отримано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить судові акти у справі залишити без змін, з мотивів у них викладених, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.07.2012 р. між ОСББ "Чорний віл" (у подальшому перейменоване на ОСББ "Львівська оселя") - замовником та ФОП ОСОБА_3 - виконавцем був укладений договір про надання послуг №01/07/2012.

За умовами цього договору виконавець зобов'язується надавати замовникові послуги з комплексного обслуговування будинків АДРЕСА_1 У разі необхідності замовник має право доручити виконавцеві надання будь-яких інших послуг, пов'язаних з комплексним обслуговуванням будинків АДРЕСА_1 Надання таких послуг повинно оформлятися додатками до цього договору (розділ І договору).

У розділі 2 договору сторони передбачили конкретний перелік послуг, які надає виконавець, а саме: комплексне управління житловими комплексами; надання усних та письмових консультацій з питань поточної діяльності замовника; надання комплексу допоміжних послуг в ОСББ "Чорний віл"; стаціонарне супроводження всіх або деяких видів господарської діяльності замовника; рекомендації юридичного характеру по веденню діяльності замовника, оптимізація оподаткування доходів замовника та ефективності управління діяльністю; представлення інтересів замовника у відносинах з мешканцями об'єкту; представництво інтересів замовника у судах; проведення переговорів з третіми особами; юридичний супровід угод, які укладаються замовником; надання юридичної допомоги замовнику; надання інших юридичних послуг.

Сторони погодили, що замовник сплачує за надані послуги суму, обумовлену актом виконаних робіт, але не менше 3500 грн. Вартість та порядок оплати додаткових послуг визначається за погодженням сторін та оформляється актами виконаних робіт, які є невід'ємною частиною договору. Оплата вартості послуг здійснюється після підписання акта про надання послуг, який засвідчує факт належним чином наданих виконавцем послуг, відсутність взаємних претензій сторін та прийняття їх послуг замовником (розділ 3 договору).

Розділом 5 договору передбачено, що виконавець надає послуги з 01.07.2012 р. до 01.07.2013 р. У разі закінчення терміну дії договору та за відсутності заяв від сторін про його закінчення, останній продовжується на аналогічний строк і на аналогічних умовах.

Сторони у розділі 6 спірного договору обумовили, що дія цього договору припиняється у разі: ліквідації юридичної особи замовника, складення негативної оцінки послуг виконавця, відмови замовника від виконання цього договору внаслідок відчуження ним понад 50 відсотків майна об'єкта, ліквідації або реорганізації юридичної особи-виконавця або визнання її банкрутом.

Господарськими судами в процесі розгляду спору було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.01.2015 р. сторони підписали акт №98 про надання послуг за договором на суму 1287 грн, який 19.01.2015 р. був оплачений відповідачем згідно з платіжним дорученням №69.

21.01.2015 р. сторони підписали акт №99 про надання послуг за договором на суму 15811,26 грн., який був оплачений відповідачем згідно з платіжним дорученням №70.

04.07.2016 р. сторони підписали акт №151 про надання послуг за договором, у якому зазначається, що послуги надані на суму 8085 грн і сторони претензій одна до одної не мають. Послуги за цим актом були оплачені відповідачем 06.07.2016 р. частково на суму 6798 грн, що підтверджується платіжним дорученням №449.

22.07.2016 р. на засіданні правління ОСББ "Львівська оселя" було визнано негативною оцінку діяльності ФОП ОСОБА_3, що здійснювалась на підставі договору №01/07/2012 від 01.07.2012 р., зобов'язано ФОП ОСОБА_3 повернути всі передані йому документи щодо діяльності ОСББ, доручено голові ОСББ ОСОБА_5 забезпечити виконання цього рішення та припинити господарські відносини з ФОП ОСОБА_3 Дане рішення оформлено протоколом №2/07 від 22.07.2016 р.

Як вже зазначалося, сторони у договорі (розділ 6) передбачили, що складання негативної оцінки послуг виконавця припиняє дію договору.

У зв'язку з цим, 26.07.2016 р. відповідач надіслав позивачу повідомлення про те, що дія спірного договору припинилася, відповідач не має наміру його продовжувати і отримувати послуги, а тому припиняє з позивачем господарські відносини. Водночас відповідач просив прибути позивача 01.08.2016 р. для повернення документів та майна об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

В подальшому, як було встановлено господарським судами попередніх інстанцій, починаючи з 01.08.2016 р. послуги з комплексного обслуговування будинків АДРЕСА_1 здійснюється ФОП ОСОБА_4 на підставі укладеного між нею та ОСББ "Львівська оселя" договору про надання послуг №01/08/2016-7. При цьому факт надання таких послуг підтверджується підписаними сторонами актами про надання послуг (а.с. 137-140 том І) та платіжними дорученнями про їх оплату ОСББ "Львівська оселя" (а.с. 184-187 том І).

Між тим, 09.08.2016 р. ФОП ОСОБА_3 надіслав ОСББ "Львівська оселя" акт наданих послуг №152 від 29.07.2016 р. за липень 2016 р. по будинках "Б" і "В" по АДРЕСА_1 на суму 7 150,31 грн. та просив оплатити його згідно з умовами договору.

11.08.2016 р. ФОП ОСОБА_3 надіслав ОСББ "Львівська оселя" відповідь на повідомлення про припинення договору, у якому зазначив, зокрема, що в зв'язку з відсутністю у сторін договору письмових заяв про його припинення (розірвання), він вважає договір пролонгованим на той самій термін і строк його дії спливає 01.07.2017 р.

Господарські суди першої та апеляційної інстанції встановили, що 17.08.2016 р. відповідач надіслав позивачу заперечення на акт виконаних робіт від 29.07.2016 р., зазначивши, зокрема, що протягом липня 2016 р. позивач не виконував жодних робіт за договором і договір є припиненим у зв'язку з невиконанням позивачем обов'язків за ним та вчинення шахрайських дій щодо майна ОСББ.

02.09.2016 р. позивач надіслав відповідачу акт виконаних робіт №153 від 31.08.2016 р. за серпень 2016 р. по будинках "Б" і "В" по АДРЕСА_1 на суму 7150,31 грн, однак акт не був підписаний і оплачений відповідачем.

У подальшому, позивачем також складалися акти виконаних робіт (за вересень 2016 р. - січень 2017 р.), які також відповідач не оплатив у зв'язку з ненаданням послуг за ними.

Несплата відповідачем вартості послуг за період липень 2016 р. - січень 2017 р., а також часткова оплата відповідачем послуг за актом №151 за червень 2016 р. стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

В підтвердження фактичного надання послуг відповідно до укладеного договору позивач, серед іншого, надав акти про надання послуг, які складені ним і підписані одноособово за період липень 2016 р. - січень 2017 р. із зазначенням переліку робіт: представлення інтересів замовника у відносинах з мешканцями об'єкту, представництво інтересів замовника у судах, управління житловими комплексами, проведення переговорів з третіми особами (в т.ч. підрядниками), юридичний супровід угод, які укладаються замовником, надання юридичної допомоги; послуги адміністратора, також копії ухвал Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2016 р. і 25.01.2017 р., журналу судового засідання у справі №466/9515/16-ц, фотографії перебування позивача у приміщенні ОСББ у серпні 2016 р., копію повістки про виклик до Шевченківського районного суду м. Львова від 04.11.2016 р. у справі №466/597/14-ц.

Надавши оцінку вказаним документам, господарські суди попередніх інстанцій відхилили їх, як такі, що не є неналежними доказами в розумінні приписів статей 32, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони не підтверджують реального надання послуг з комплексного обслуговування будинку та надання послуг адміністратора у спірному періоді.

Зокрема, копії ухвал Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2016 р., 25.01.2017 р. та журналу судового засідання у справі №466/9515/16-ц свідчать лише, що ОСОБА_3 є одним із відповідачів у справі та не підтверджують факт надання послуг управителя чи адміністратора ОСББ; фотографія перебування позивача у приміщенні ОСББ у серпні 2016 р. також не є належними доказом на підтвердження надання послуг у відповідному місяці; заява мешканки будинку та відповідь на неї датовані червнем 2016 р., тобто стосуються періоду, який не оспорюється; у копії повістки про виклик до Шевченківського районного суду м. Львова від 04.11.2016 р. у справі № 466/597/14-ц не зазначено, що ОСОБА_3 є представником ОСББ та брав участь у розгляді даної справи; копії журналів судового засідання Шевченківського районного суду м. Львова за 01.12.2016 р., 27.12.2016 р. у справі №466/3788/15ц, де ОСОБА_3 зазначений як управитель ОСББ, та копія супровідного листа від 26.12.2016 р. про долучення доказів у справі №466/597/14-ц Шевченківського районного суду м. Львова також були відхилені судами, позаяк згідно з листом голови ОСББ до Шевченківського районного суду м. Львова голова ОСББ не видавав та не підписував довіреності на уповноваження ОСОБА_3 бути представником ОСББ у судах та інших органах і останній не вправі представляти інтереси об'єднання. Щодо копії журналу звернень мешканців ОСББ "Львівська оселя", то господарські суди зазначили, що він згідно з довідкою Шевченківського відділу національної поліції ГУ НП у Львівській області про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004184 від 29.09.2016 р. був викрадений, а листи ОСОБА_3 до ПАТ "Отіс", де він підписався як управитель ОСББ, та відповіді на них також не можуть бути доказами надання того комплексу послуг, які вказані позивачем у спірних актах та за які позивач нараховує спірну суму.

Господарські суди попередніх інстанцій також зазначили, що надання послуг адміністратора не передбачено спірним договором і будь-яких додатків до спірного договору (як то передбачено договором) щодо погодження надання послуг адміністратора сторони не укладали.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами попередніх інстанцій предметом спору у даній справі є вимога ФОП ОСОБА_3 про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська оселя" 51587,62 грн заборгованості за послуги за договором про надання послуг №01/07/2012 від 01.07.2012 р. за період з липня 2016 року по січень 2017 року.

Мотивуючи свою відмову у сплаті спірних коштів, відповідач вказував на те, що спірні послуги за вказаним договором упродовж липня 2016 року - січня 2017 року йому не надавалися. Тобто він заперечував реальність фактичного надання позивачем послуг у спірному періоді за договором від 01.07.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами стосується виконання умов договору про надання послуг, а отже до предмету дослідження у даній справі входить встановлення обставин щодо фактичного надання позивачем послуг за договором, аналіз документів, поданих на підтвердження їх надання, виконання відповідачем зобов'язань з прийняття і оплати цих послуг.

Ухвалюючи рішення у справі, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог через їх необґрунтованість і недоведеність матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, договорів та інших правочинів.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що за своєю правовою природою спірний договір є договором про надання послуг.

Відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статті 903 названого Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 цього ж Кодексу унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, господарські суди попередніх інстанцій на підставі повного та всебічного розгляду справи встановили, що позивачем не надано та, відповідно, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували факт надання позивачем відповідачеві послуг з комплексного обслуговування будинків АДРЕСА_1 та послуг адміністратора за договором від 01.07.2012 р. упродовж спірного періоду (липень 2016 року - січень 2017 року).

Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що акти наданих послуг №152 від 29.07.2016 р., №153 від 31.08.2016 р., №154 від 30.09.2016 р., №155 від 30.10.2016 р., №156 від 30.11.2016 р., №157 від 30.11.2016 р., №158 від 30.12.2016 р., №159 від 31.01.2017 р. відповідачем не підписані. При цьому, відповідачем було надано позивачу вмотивовану відмову від підписання, зокрема, акта №152 від 29.07.2016 р. (ненадання послуг позивачем та припинення дії договору).

Отже, господарські суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді даного спору встановили відсутність факту реального надання позивачем відповідачу послуг за договором від 01.07.2012 р. у спірному періоді (липень 2016 року - січень 2017 року).

За таких встановлених обставин справи, господарські суди визнали безпідставним стягнення з відповідача вартості за ненадані послуги у заявленому періоді.

Крім того, судами було встановлено відсутність у відповідача заборгованості за червень 2016 р. за актом №151. Суди зазначили, що відповідач у січні 2015 р. двічі оплатив акт №98 на 1287 грн і на цю суму існувала переплата за договором. Листом №26 від 20.05.2016 р. відповідач звернувся до позивача про повернення зайво сплачених коштів за актом №98 від 19.01.2015 р. в сумі 1287 грн, однак позивач зазначені кошти не повернув. У зв'язку з неповерненням таких коштів відповідач зменшив суму необхідного платежу за надані у червні 2016 р. послуги на 1287 грн.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та рішенні місцевого господарського судів, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди вирішили спір відповідно до вимог статей 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України, розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, надали оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, та доводам сторін, відповідно відобразивши це в судових рішеннях.

Доводи скаржника про порушення господарськими судами норм права суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованих висновків судів, фактично зводяться до переоцінки обставин, належно та повно встановлених судами, та не беруться колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі №914/2717/16 та рішення господарського суду Львівської області від 01.03.17 р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л.Рогач