ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 915/1176/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС"
на постановувід 29.05.2017 Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 915/1176/16 господарського суду Миколаївської області
за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС"
доКомунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство"
провизнання договору від 01.09.2016 р. № 38381 надання послуг транспортування стічних вод, укладеним у редакції, запропонованій позивачем
В С Т А Н О В И В:

ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про визнання укладеним між сторонами договору від 01.09.2016 р. № 38381 надання послуг транспортування стічних вод, укладеним у редакції, запропонованій позивачем, посилаючись на приписи статей 179, 181, 187 Господарського кодексу України, та норми Законів України "Про житлово - комунальні послуги" та "Про питну воду та питне водопостачання".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є виробником комунальних послуг з водопостачання та водовідведення в м. Южноукраїнську та здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі відповідної ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. При цьому, вироблені комунальні послуги з водопостачання позивач реалізує відповідачеві, який оплачує ці послуги та, в свою чергу, поставляє їх за плату безпосередньо своїм споживачам.

Позивач зазначав, що в промисловій зоні м. Южноукраїнська в районі Гідрокомплексу та ОРК "Іскра" технологічний процес водовідведення здійснюється двома різними суб'єктами господарювання, на балансі яких знаходяться відповідні об'єкти, а саме: позивач здійснює, у відповідності до затверджених нормативів за допомогою власних очисних споруд, очищення стічних вод, а відповідач здійснює відведення (транспортування) стічних вод, що підтверджується, зокрема, підписаним між сторонами актом від 05.08.2016 № АК.0.0300.9918 та бухгалтерською довідкою про знаходження очисних споруд на балансі позивача.

Проте, оскільки частиною 1 статті 19 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а частино 3 статті 179 Господарського кодексу України встановлено обов'язковість укладення договорів, передбачених Законом, позивач направив відповідачеві проект договору № 38381 від 01.09.2016 про надання послуг з транспортування стічних вод для укладення, який відповідачем був повернутий без підписання з посиланням його невідповідності нормам чинного законодавства в частині предмету, ціни та строку договору, що стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позовну заяву КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" просило відмовити у її задоволенні вказуючи на те, що оскільки позивач здійснює скид стічних вод до комунальної каналізаційної системи м. Южноукраїнська, то відповідно до чинного законодавства він зобов'язаний укласти з відповідачем договір на послуги водовідведення, а не транспортування та сплачувати кошти згідно з тарифом на водовідведення, так як тарифу на транспортування стічних вод не існує.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 21.12.2016 (суддя Коваль Ю.М.) позовні вимоги задоволені, визнано договір між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" та КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" від 01.09.2016 р. № 38381 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК "Іскра" та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-232-А через КНС -3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК укладеним на умовах, викладених судом у резолютивній частині рішення.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності та правомірності позовних вимог, вказавши на те, що укладення договору про надання послуг із транспортування стічних вод як водовідведення є обов'язковим для сторін, а запропонований позивачем проект договору відповідає вимогам законодавства.

За апеляційною скаргою КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" Одеський апеляційний господарський суд (судді: Разюк Г.П., Колоколов С.І., Савицький), переглянувши рішення господарського суду Миколаївської області від 21.12.2016 в апеляційному порядку, постановою від 29.05.2017 скасував його, в позові відмовив.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач надає житлово-комунальні послуги з водовідведення в їх комплексі, передбаченому Правилами, і від надання їх саме в такому обсязі він не має права відмовитися відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, однак, договір на транспортування стічних вод, запропонований позивачем, не є договором про надання житлово-комунальної послуги з водовідведення, тому він не підпадає під дію зазначеної статті і може бути укладеним лише за згодою сторін щодо його істотних умов.

ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у даній справі скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що в промисловій зоні м. Южноукраїнська в районі Гідрокомплексу та ОРК "Іскра" відповідач має технічні можливості виконувати тільки частину технологічного водовідведення, а саме здійснювати відведення (транспортування) стічних вод, оскільки очисні споруди знаходяться на балансі позивача і саме ним здійснюється очищення стічних вод, а тому наполягання відповідача на укладенні договору на водовідведення при наданні комунальної послуги тільки в частині транспортування є бажанням отримувати оплату за послуги, які фактично відповідачем не надаються.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції не враховано, що за змістом пункту 1.3 Міських правил приймання стічних вод м. Южноукраїнська виконавцями послуг з водовідведення у м. Южноукраїнську вважаються КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" та Відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС", а позивач, згідно відповідної ліцензії, здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, виробляючи комунальні послуги з водопостачання в подальшому реалізуючи їх відповідачеві, який оплачує ці послуги та, в свою чергу, поставляє їх за плату безпосередньо своїм споживачам. Таким чином, скаржник зазначає, що в районі Гідрокомплексу та ОРК "Іскра" загальний технологічний процес водовідведення здійснюється двома різними суб'єктами господарювання, на балансі яких знаходяться відповідні об'єкти, а саме: позивачем, який здійснює за допомогою власних очисних споруд очищення стічних вод та відповідачем, який здійснює відведення (транспортування) стічних вод.

Заявник касаційної скарги наголошує, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишилось те, що відведення (транспортування) стічних вод є частиною повного технологічного процесу комунальних послуг - водовідведення, а тому такий договір є обов'язковим для укладення відповідно до Закону.

У відзиві на касаційну скаргу КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" просить залишити її без задоволення, вважаючи необґрунтованими доводи скаржника.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, сторони у справі є монополістами з надання послуг водопостачання та водовідведення, які здійснюють свою діяльність, зокрема, на території м. Южноураїнська Миколаївської області, маючи відповідні ліцензії, без оформлення з листопада 2012 року договірних правовідносин щодо водовідведення стічних вод, з огляду на відсутність між сторонами згоди щодо виду послуг, які надаються КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" при такому водовідведенні.

Судом також встановлено, що позивач листом від 14.09.2016 р. № 54/12880 направив на адресу відповідача проект договору від 01.09.2016 р. № 38381, згідно якого КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" (виконавець) зобов'язується у 2016 році здійснювати транспортування стічних вод об'єктів Гідрокомплексу та ОРК "Іскра" від колодязя КК-232-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК в потрібних йому обсягах, а Відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" (споживач) - оплачувати послуги по транспортуванню стічних вод у терміни, передбачені договором.

Відповідач листом від 10.10.2016 р. № 03/1679 повідомив про відмову від підписання зазначеного договору у зв'язку з відсутністю згоди за всіма істотними умовами, зокрема, вважаючи, що предмет договору (транспортування стічних вод) не передбачений чинним законодавством України; ціна послуг за договором не врегульована жодним існуючим тарифом та є необґрунтованою; строк дії договору передбачено з 01.01.2016 р., хоча проект договору направлено відповідачу лише 14.09.2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" про визнання договору від 01.09.2016 р. № 38381 про надання послуг транспортування стічних вод укладеним в редакції, запропонованій позивачем, на підставі приписів статей 179, 181, 187 Господарського кодексу України, та норми Законів України "Про житлово - комунальні послуги" та "Про питну воду та питне водопостачання".

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 187 вказаного Кодексу встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" наведені значення термінів, які вживаються у вказаному Законі та передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 вказаного Закону, залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Тобто, перелік комунальних послуг не є вичерпним.

Визначення терміну "централізоване водовідведення" надано в абзаці 17 статті 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", відповідно до якого централізованим водовідведенням є господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

При цьому, за змістом пункту 1.3 Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), система централізованого водовідведення (каналізація) - комплекс об'єктів, споруд, колекторів, зв'язаних єдиним технологічним процесом відведення та очищення комунальних та інших стічних вод населених пунктів; транспортування стічних вод - процес переміщення стічних вод до і після їх очищення системою трубопроводів, каналів або лотків і споруд на них для збирання та відведення з одного місця до оброблення кеку та/або відводу у водний об'єкт.

Згідно Міських правил приймання стічних вод м. Южноукраїнська, затверджених рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 20.03.2014 № 61, вони поширюють свою дію на підприємства, що мають на балансі системи міського водопроводу та каналізації (Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації міста, підприємства, що будуються і реконструюються, та фізичних осіб (Абонентів). Водоканалами, тобто виконавцями послуг з водовідведення, у м. Южноукраїнську вважаються КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" та Відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (пункт 1.3 Міських правил приймання стічних вод).

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивач на підставі ліцензії Національної комісієї, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 22.04.2015 р.№ 287995, здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення в м. Южноукраїнську. Вироблені комунальні послуги з водопостачання позивач реалізовує відповідачу, який має на балансі комуналіні мережі та за плату постачає комунальні послуги з центарлізованого водопостачання та водовідведення споживачам м. Южноукраїнська на підставі ліцензії НКРЕКП від 22.08.2011 № 251-р.

У промисловій зоні м. Южноукраїнська, а саме в районі Гідрокомплексу та ОРК "Іскра", загальний технологічний процес водовідведення здійснюється двома різними суб'єктами господарювання, на балансі яких знаходяться відповідні об'єкти, а саме: відповідач здійснює відведення (транспортування) стічних вод, а позивач, на підставі укладеного з КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" договору від 31.12.2015 № 145 на видаляння та обробляння стічних вод (код 37.00.11), за допомогою власних очисних споруд здійснює очищення стічних вод згідно з Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затвердженими наказом від 05.07.1995 № 30 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству.

Вказані обставини відповідачем спростовані не були.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось відповідачем, останній має технічні можливості виконувати тільки частину технологічного процесу водовідведення, а саме: здійснювати відведення (транспортування) стічних вод об'єктів Гідрокомплексу та ОРК "Іскра" від колодязя КК-232-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК.

Судом першої інстанції зазначалось, що у спірному проекті договору визначено всі істотні умови договору, в тому числі і щодо ціни послуг, а відмовляючи у підписані договору, КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" послалося на відсутність затверджених компетентним органом тарифів на транспортування стічних вод.

Проте, як було встановлено судом першої інстанції поданими позивачем доказами підтверджується, що Відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" неодноразово звертався до відповідача для встановлення та затвердження у визначеному законодавством порядку тарифу на транспортування стічних вод від КНС-3 КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" до напорного каналізаційного колодязя Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" для подальшої їх очистки на ОСГПК (листи від 06.01.2010 № 17/132; 05.09.2011 № 51/13687; 13.03.2013 № 03/427; 22.02.2013 № 51/2714; 22.04.2015 № 51/6578), однак вказані звернення відповідачем залишені без реагування.

При цьому, суд погодився із визначеною позивачем договірною ціною, встановивши також й обставини стосовно того, що КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" не скористалося своїм правом, встановленим чинним законодавством, на здійснення розрахунків економічно обґрунтованих витрат надання послуг транспортування стічних вод та подання їх органам, уповноваженим встановлювати тарифи, зокрема НКРЕПК, не надало зазначеного розрахунку у протоколі розбіжностей до запропонованого для укладення спірного договору, а також не додало контррозрахунок договірної ціни послуг під час розгляду справи.

Судом першої інстанції також відхилені твердження що КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" щодо незаконності пункту 7.2 договору, запропонованого позивачем стосовно застосування вказаного договору до відносин, які виникли між сторонами з 01.01.2016, виходячи з положень частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України та частини 4 статті 181 Господарського кодексу України, якими передбачено можливість встановлення сторонами умов щодо застосування договору до відносин, які виникли до його укладення, а за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Тобто, позивач мав право на включення такого пункту до договору, а відповідач вправі був у протоколі розбіжностей до запропонованого договору викласти свою позицію щодо цього, проте КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" не склав протокол розбіжностей, а відмовився від укладення спірного запропонованого позивачем проекту договору.

Згідно з частиною 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову. У постанові мають бути зазначені, зокрема, у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду - доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції (пункт 8 частини 1 стаття 105 вказаного Кодексу).

Проте, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, залишив поза увагою норми чинного законодавства та не спростував встановлені судом першої інстанції обставини щодо правомірності розгляду місцевим судом переддоговірного спору у даній справі на користь позивача за ознакою обов'язковості спірного договору.

Згідно із статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не зв'язаний доводами касаційної скарги щодо порушення чи неправильного застосування нижчими судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права та може встановлювати порушення чи неправильне застосування відповідних норм, на які не було посилання в такій скарзі.

Враховуючи викладене, виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених судом першої інстанції обставин, судова колегія вважає, що постанова суду апеляційної інстанції у даній справі підлягає скасуванню, а рішення - залишенню в силі.

Частиною 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору, у зв'язку з чим судовий збір, сплачений ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" при поданні касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017, згідно платіжного доручення № АЭС/4152 від 07.06.2017 у сумі 1920,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 р. у справі № 915/1176/16 скасувати, а рішення господарського суду Миколаївської області від 21.12.2016 р. залишити в силі.

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" з будь - якого рахунку, виявленого державним виконавцем, на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" судовий збір за розгляд касаційної скарги у даній справі у розмірі 1 920,00 (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 коп.).

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ на виконання даної постанови.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач