РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2017Справа №910/14377/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКТОРЯ ФУДС"
про стягнення 51 212, 66 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Білоконь І.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Михайлів С.Й. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - позивач, Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКТОРЯ ФУДС" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 51 212, 66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Компанія на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 27483а6кл від 03.02.2016 року (далі - договір страхування), страхових актів № АХА2151373 від 25.08.2016 року та № АХА2172187 від 24.10.2016 року, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 14.07.2016 року за участю застрахованого транспортного засобу BMW X5, д/н НОМЕР_1, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 51 212, 66 грн., а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Разом із позовною заявою позивачем було подано клопотання про призначення судової експертизи в якому останній просив визначити розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, на дату страхової події 14.07.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" № 01-8/2651 від 27.11.2006 р. судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 р.

Суд відзначає, що відповідачем не доведено існування дійсної необхідності для призначення експертизи у справі та неможливості суду самостійно вирішити дану справу по суті без направлення документів до експертної установи.

Під час судового засідання 20.10.2017 представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, по викладеним у запереченнях проти позовної заяви доводам та просив суд відмовити у задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 20.10.2017 року оголошувалася перерва.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 20.10.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

3 лютого 2016 року між Компанією і ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 27483а6кл (далі - Договір), відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу BMW X5, д/н НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 21.2 Договору страхування до страхових ризиків відносяться:

- викрадення - незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом крадіжки, грабежу, розбою під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час;

- збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП;

- збитки внаслідок інших подій.

У п. 5 договору, наведено застрахований позивачем транспортний засіб - BMW X5, д/н НОМЕР_1.

Датою закінчення договору є 03.02.2017 року (п. 15 Договору).

14.07.2016 року в м. Києві на вул. Володимирській сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3, під управлінням водія ОСОБА_5.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2.

Згідно з Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року особою винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій ОСОБА_5

Компанією було визнано вказане ДТП страховим випадком та сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 51 212, 66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 263 401 від 26.08.2016 року та № 277 022 від 25.10.2016 року, копія яких наявна у матеріалах справи.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як юридична особа якій належить автомобіль НОМЕР_4, а також як роботодавець ОСОБА_5, тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Застрахований Компанією транспортний засіб BMW X5, д/н НОМЕР_1, - 2013 року випуску. Тобто, станом на дату ДТП автомобілю було 3 роки.

Так як строк експлуатації транспортного засобу менший ніж 5 років, тоді значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

У своїх запереченнях на позовну заяву, відповідач не погоджується з пунктом рахунку-фактури № 293170 від 21.07.2016 року, який стосується заміни колісних дисків у кількості 2 штуки на суму 39 117, 91 грн. (ціна одного диску з 10% знижкою становить - 19 558, 95 грн.), оскільки відповідно до довідки про ДТП № 96090769 від 12.08.2016 року удар припав на передню і бокову праву частину автомобіля, тому не міг пошкодити більше ніж один колісний диск. Також, відповідач заперечує щодо пункту вищевказаного рахунку-фактури про мийку кузову та чистку салону у розмірі 153, 00 грн. так як дані послуги не відносяться до відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Позивач проти вказаних фактів не заперечував.

Таким чином, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 31 500, 86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв'язку із настанням страхового випадку у відповідача виник обов'язок відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу BMW X5, д/н НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вказані норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, виплаченої позивачем страхувальникові за добровільного страхування наземних транспортних засобів, підлягає задоволенню в розмірі 31 500, 86 грн., тобто частково.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКТОРЯ ФУДС" (01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, будинок 16/13 літера А, ідентифікаційний код 36927730) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 20474912) 31 500, 86 грн. страхового відшкодування та 984, 15 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.10.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко