ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року Справа № 904/6395/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М., доповідача

суддів: Чус О.В., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивач ОСОБА_1, представник, нотаріально-посвідчена довіреність № 705 від 17.05.17р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №ББУ/ПУ477/ВП/16 від 13.12.16р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2017 року у справі №904/6395/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

про стягнення 21 420,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.17р. (суддя Манько Г.В.) у даній справі в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час перевірки маси вантажу вагоні №59073080 було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній № 45070018 у графі «маса вантажу в кг. визначена відправником» не відповідає масі вантажу за фактом. Згідно даних комерційного акту АА №040256/1147 вага вантажу менш ніж за даними, зазначеними у накладній на 1000 кг.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, в апеляційній скарзі відповідач стверджує, що судом першої інстанції невірно застосовано пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зокрема до вантажу в спірному вагоні застосовано невірну норму природної втрати вантажу, зокрема 7,5%, що взагалі не передбачено жодними нормами чинного законодавства.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.08.17р. апеляційну скаргу прийнято та призначено до розгляду на 14.09.17р.

В судовому засіданні 14.09.17р. оголошено перерву до 10.10.17р.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

Приватним акціонерним товариством «ДТЕК «ПАВЛОГРАДВУПЛЛЯ» за залізничною накладною № 45070018 зі станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці було відправлено вантаж (вугілля) на станцію Енергодар Придніпровської залізниці.

На станції Енергодар Придніпровської залізниці, на підставі статті 52 Статут залізниць України, було зроблено перевірку маси вантажу у вагонах.

Під час перевірки маси вантажу вагоні №59073080 було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній № 45070018 у графі «маса вантажу в кг. визначена відправником» не відповідає масі вантажу за фактом.

Переважування проводилось на вагонних вагах станції. В технічному та комерційному відношенні вагон справний, двері відсутні, люка закриті, сліди втрати вантажу відсутні.

В зв'язку з вищезазначеним, у відповідності з ст. 129 Статуту Залізниць України та «Правил складання актів» було складено комерційний акт.

Згідно даних комерційного акту АА №040256/1147 вага вантажу менш ніж за даними, зазначеними у накладній на 1000 кг.

З підстав вище викладеного, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" штрафу в сумі 21 420 грн.

Згідно до ч.ч. 5, 6 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо- ехнічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно до статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" на підприємства залізничного транспорту загального користування покладено обовязок зі збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування на залізничних станціях.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Як унормовано ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження ватажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно Правилами іншому підприємству.

Приписами ст. 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчується актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Порядок складення комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до ст. 37 Статут залізниць України та вимог «Правил приймання вантажів до перевезення», маса вантажу визначається відправником.

Відповідно до ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця мас: право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Статтею ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення на позов.

Як вбачається з комерційного акту АА №040256/1147 від 05.12.2016р., який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів. Отже, судом правильно визнано його належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладеній, фактичній масі вантажу. Згідно даних цього акту вага вантажу є меншою ніж за даними, зазначеними у накладній на 1000 кг.

Згідно вимог п. 27 Правил видачі вантажів, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма нестачі становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах - вантажі здані до перевезення в сирому або у вологому стані.

Таким чином, враховуючи приписи Правил видачі вантажів та те, що вантаж, вугілля камяне було здано у вологому стані (7,5 %) суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позовних вимог.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2017р. у справі №904/6395/17 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов