ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 923/566/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників:

від позивача - Юхно Я.О., за довіреністю,

від відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Херсонської області від 25 липня 2017 року

у справі №923/566/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 11817 грн. 72 коп.

Встановив:

У червні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" звернулося до господарського суду Херсонської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з останньої суми основної заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії у розмірі 10222,39грн., 3% річних у розмірі 102,97грн, суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 253,26грн., пені у розмірі 1239,00грн. та 1600,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 25.07.2017 позов задоволено.

Стягнено з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" суму основної заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 10222 (десять тисяч двісті двадцять два) грн. 39 коп

Стягнено з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" суму 3% річних у розмірі 102 (сто два) грн. 97 коп., суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 253 (двісті п'ятдесят три) грн. 26 коп., суму пені, яка становить 1239 (одна тисяча двісті тридцять дев'ять) грн. 10 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Вказане судове рішення мотивовано порушенням відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вимог ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Не погодившись із рішенням господарського суду Херсонської області від 25.07.2017, ФОП ОСОБА_3 звернулася до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 зазначила про те, що послуги за спірний період для неї позивачем не надавалися у зв'язку з відключенням її від центрального опалення та водопостачання гарячої води відповідно до Акту № 01 від 09.10.2012 про виконання демонтажу системи опалення.

19.08.2017 до суду від скаржника надійшли додаткові обґрунтування до апеляційної скарги у яких зазначено про те, що при винесення оскаржуваного рішення суд не пересвідчився у тому, чи є правонаступником позивач у справі, оскільки Договір було укладено з ВАТ «Херсонська ТЕЦ».

Скаржник також зазначає про те, що між сторонами укладено інший Договір №147 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2011, а судом помилково стягнено заборгованість за неіснуючим Договором.

18.09.2017 до суду від Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просив суд залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

17.10.2017 від Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до суду надійшли письмові пояснення у справі з яких вбачається, що позивач заперечує проти доводів відповідача про відключення приміщення відповідача від мереж централізованого опалення так, як відповідно до витягу з протоколу засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення від 14.09.2017 року було вирішено відкласти прийняття рішення в наданні дозволу на відключення від мереж ЦО та ГВП відповідачу ОСОБА_3 на нежитлове приміщення Перукарня за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.2008 між ВАТ «Херсонська ТЕЦ» (на даний час ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» відповідно до статуту ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль») (Виконавець) та ФОП ОСОБА_3 (Споживач) укладено Договір № 171 відповідно до умов якого Виклнавець зобов'язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов'язується вчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах ,передбачених Договором.

Пунктом 5 Договору встановлено, що тарифи та послуги відповідно до Рішення виконкому Херсонської міської ради від 30.10.2008 № 552/2 становлять з 01.11.2008 - 355,85 грн/Гкал (з ПДВ), з 01.12.2008 - 357,32 грн/Гкал (з ПДВ).

В пункті 6 Договору зазначено, що розмір щомісячної плати за надані послуги розраховується відповідно до фактичного споживання теплової енергії згідно з нормативами (нормами) споживання.

Також у зазначеному Договорі сторони погодили оплату спожитих послуг, а саме: розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця настає за розрахунковим. За несвоєчасне внесення плати з Споживача стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати (пункти 8. 12 Договору).

Пунктом 15 Договору визначено коло обов'язків Споживача, зокрема, оплачувати послуги в установлені договором строки.

Пунктом 18 Договору встановлено, що Споживач несе відповідальність згідно із законодавством та Договором за недотримання вимог нормативно -правових актів у сфері житлово - комунальних послуг, несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені, втручання у роботу засобів обліку води і теплової енергії, порушення зобов'язань, встановлених Договором або законодавством.

Договір укладено на строк до 30.09.2009 і набирає чинності з дня його укладання, Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. (п. 26 Договору).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судовою колегією встановлено, що позивачем виконувалися зобов'язання відповідно до умов Договору № 171 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.11.2008, що підтверджується Справкою про наявність опалення абонентів Херсонської ТЕЦ за жовтень 2016 року, зокрема в будинку АДРЕСА_1.

Крім того, в матеріалах справи наявні Акти виконаних робіт та виставлено відповідні рахунки на оплати, які направлені відповідачу листами: № 06-1/2326 від 08.11.2016р.; № 06-1/3036 від 21.12.2016р.; № 06-1/102 від 18.01.2017р.; № 06-1/335 від 13.02.2017р.; № 06-1/642 від 16.03.2017р.; № 06-1/851 від 11.04.2017р.

Станом на 21.04.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 10222 грн. 39 коп., що підтверджується Довідкою ВЗТЕ ПАТ «Херсонська ТЕЦ» щодо руху заборгованості відповідача за період з 01.10.2016 по 21.04.2017.

Крім того, позивачем на адресу відповідача направлялася Вимога про сплату заборгованості у сумі 38555,43грн. № 06-1/863 від 11.04.2017.

Вказаною вимогою відповідача також повідомлено проте, що у випадку невиконання вказаних вимог ПАТ «Херсонська ТЕЦ» змушене буде звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів внаслідок чого буде стягнено 3% річних, інфляційні втрати та пеня за весь час прострочення зобов'язання.

Вказана вимога залишена без відповіді.

За змістом статей 216, 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором; господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові санкції, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Окрім цього, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом Херсонської області, відповідно до наданих позивачем розрахунків, борг відповідача за спожиті за період з жовтня 2016р. по березень 2017р. включно за не оплачені послуги з теплопостачання складає 10222 грн. 39 коп.; сума нарахованої за період прострочення платежів пені складає 1239 грн. 10 коп.

На вказану суму боргу позивачем також правомірно нараховано відповідачу 102 грн. 97 коп. річних а також 253 грн. 26 коп. інфляційних втрат за період прострочки з 21.11.2016р. по 31.05.2017р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ФОП ОСОБА_3 зазначає, що послуги за спірний період для неї позивачем не надавалися з підстав відключення її від центрального опалення та водопостачання гарячої води відповідно до Акту № 01 від 09.10.2012 про виконання демонтажу системи опалення, копію якого додано до матеріалів апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 в судове засідання 17.10.2017 надати оригінал Акта про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під'їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП.

Копія ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 направлена за належною адресою відповідача та отримана ним особисто 27.09.2017, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому повідомленні, яке наявне у матеріалах справи.

Проте, відповідач 17.10.2017 у засідання суду не з'явився, вимог ухвали не виконав, причин такого невиконання суд не повідомив.

Копія Акту, що додана до матеріалів апеляційної скарги, як належний та допустимий доказ, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки з наданої відповідачем копії не можливо встановити ні дати складання вказаного Акту, ні сторін підписання, ні адреси, за якою проводилося відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під'їзду будинку) від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП.

Інших доказів на підтвердження ненадання позивачем у спірний період послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води скаржником суду не надано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Посилання скаржника на наявність Договору № 147 від 01.10.2011, який регулює спірні відносини між сторонами у даній справі судовою колегією не приймається, оскільки скаржником на підтвердження зазначеного не надано будь -яких доказів, в матеріалах такі докази також відсутні, а позивачем заперечується існування такого Договору.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 25 липня 2017 року у справі № 923/566/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Повний текст постанови складено та підписано 23.10.2017

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

Таран С.В.