УХВАЛА

17.10.2017Справа № 910/8845/13
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ,

у справі № 910/8845/13

за позовом концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя,

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

треті особи, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ,

публічне акціонерне товариство «Запоріжгаз», м. Запоріжжя, та Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад», м. Запоріжжя,

про зобов'язання провести списання 4 598 042,99 грн. заборгованості,

за участю представників:

позивача та третіх осіб - не з'явилися;

відповідача - Сороколіта Є.М. (довіреність від 14.04.2017 № 14-74);

від ВДВС - Бєлінської І.В. (довіреність від 25.05.2017 № б/н).

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанії) провести списання 4 598 042,99 грн. заборгованості, яка виникла на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 23.09.2011 №1БО, відповідно до Закону України від 06.09.2012 №5213-VІ «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» (далі - Закон №5213-VІ).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2013 (суддя Стасюк С.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2014 рішення суду від 26.12.2013 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2013 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2014 скасовано; справу №910/8845/13 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 (суддя Васильченко Т.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015, позов задоволено повністю; зобов'язано Компанію провести списання 4 598 042,99 грн. заборгованості відповідно до Закону №5213-VІ; стягнуто з Компанії на користь Концерну 1 147 грн. судового збору.

06.02.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 видано накази.

01.09.2017 Компанією подано суду скаргу на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС; Відділ).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 (суддя Балац С.В.) вказану скаргу на дії ВДВС повернуто Компанії без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

20.09.2017 Компанією повторно подано суду скаргу на дії ВДВС, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії ВДВС щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження №46861021: постанови про стягнення з Компанії 114,70 грн. виконавчого збору; постанови про стягнення з Компанії 351 грн. витрат виконавчого провадження;

- визнати незаконними постанови ВДВС від 08.08.2017, винесені в межах ВП №46861021, про: стягнення з Компанії 114,70 грн. виконавчого збору; стягнення з Компанії 351 грн. витрат виконавчого провадження;

- визнати незаконною бездіяльність ВДВС стосовно не закінчення ВП №46861021 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду від 27.10.2014 згідно з наказом суду від 06.02.2015 зі справи №910/8845/13;

- зобов'язати державного виконавця ВДВС винести постанову про закінчення ВП №46861021 з зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду від 27.10.2014 згідно з наказом суду від 06.02.2015 зі справи №910/8845/13.

Скарга на дії ВДВС, мотивована тим, що:

- на виконанні Відділу з 13.03.2015 знаходиться виконавче провадження ВП № 46861021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 № 910/8845/13 про стягнення з Компанії на користь Концерну 1 147 грн. судового збору;

- вказане рішення суду виконано шляхом перерахування заборгованості у повному обсязі на рахунок Концерну, за заявою відповідача від 27.01.2017 №26-730/1.2-17 у зв'язку з чим скаржником до канцелярії ВДВС подано заяву від 13.03.2017 № 14/5-285В (вх. № 4410) про закінчення виконавчого провадження ВП № 46861021, оскільки, рішення суду згідно з виконавчим документом фактично виконано в повному обсязі;

- проте, на момент звернення до суду із вказаною скаргою державним виконавцем ВДВС постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження не винесено;

- 08.08.2017 державним виконавцем ВДВС в межах виконавчого провадження ВП № 46861021 винесені постанови про стягнення з відповідача виконавчого збору у сумі 114,70 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 351 грн.;

- станом на 18.09.2017 вказані постанови від 08.08.2017 про стягнення з відповідача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на адресу скаржника не надходили;

- про їх винесення відповідачу стало відомо з моменту надходження 15.08.2017 на його адресу постанови від 09.08.2017 про арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 38095514 в межах суми стягнення 7 017 828,98 грн., до складу якого згідно вказаної постанови входить виконавче провадження ВП № 46861021 на загальну суму стягнення 1 612,70 грн. (1 147 грн. боргу за рішенням суду + 114,70 грн. виконавчого збору + 351 грн. витрат виконавчого провадження);

- на думку скаржника дії Відділу щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП № 46861021 постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є незаконними, вчиненими з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), а отже, мають бути визнані недійними.

Крім того, у скарзі Компанія просить суд відновити строк на подання скарги на дії ВДВС.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 №05-23/2719 у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Васильченко Т.В. призначено повторний автоматизований розподіл скарги Компанії.

За результатами повторного автоматизованого розподілу скаргу Компанії передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 відновлено Компанії строк на подання скарги на дії ВДВС; призначено розгляд скарги на 17.10.2017.

17.10.2017 скаржник подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів та додаткові пояснення.

У судовому засіданні 17.10.2017 представник ВДВС подав суду заперечення, в яких зазначив таке:

- на виконанні Відділу з 13.03.2015 знаходиться виконавче провадження ВП № 46861021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 № 910/8845/13 про стягнення з Компанії на користь Концерну 1 147 грн. судового збору;

- 13.03.2017 державним виконавцем ВДВС відповідно до вимог статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 21.04.1999 №606-XIV) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено боржнику для виконання, стягувачеві до відома;

- дійсно Компанія 14.03.2017 подала заяву про закінчення виконавчого провадження №46861021 у зв'язку з тим, що борг в сумі 1 147 грн. погашений шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог відповідно до заяви від 21.01.2017 №26-730/1.2-17, тобто, боржником навіть після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження вимоги виконавчого документа виконано не було;

- крім того, відповідно до статті 35 Закону за наявності за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів; про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову про, що повідомляє сторонам; проте, боржник не скористався цим правом та не надав до ВДВС жодної заяви щодо відкладення виконавчих дій з виконання виконавчого документа у виконавчому провадженні №46861021;

- отже, дії державного виконавця ВДВС вчинені відповідно до Закону, а скарга Компанії не є обґрунтованою.

Представник боржника у судовому засіданні 17.10.2017 надав пояснення по суті скарги та просив суд її задовольнити повністю.

Представник ВДВС надав пояснення по суті скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представники стягувача та третіх осіб у судове засідання 17.10.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання; вимоги ухвали суду не виконали.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про припинення провадження за скаргою з огляду на таке.

Відповідно до першої частини статті 1212 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

При розгляді скарги судом встановлено таке.

13.03.2015 головним державним виконавцем ВДВС Гречух О.Я. було відкрито виконавче провадження ВП №46861021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 у справі №910/8845/13.

Компанії було запропоновано у семиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження оплатити заборгованість на рахунок стягувача.

З 13.05.2015 по 08.08.2017 виконавче провадження ВП №46861021 зупинено постановою державного виконавця на підставі пункту 15 частини першої статті 37 Закону;

27.01.2017 відповідачем на адресу стягувача направлено заяву №26-730/1.2-17 про зарахування однорідних зустрічних вимог, відповідно до якої відповідач повідомив стягувача про припинення своїх зобов'язань перед останнім у сумі 2 903 грн., шляхом часткового зарахування зустрічних зобов'язань стягувача перед відповідачем, які виникли в тому числі на підставі рішення суду у справі №910/8845/13 у сумі 1 147 грн.

13.03.2017 № 14/5-285В (вх. № 4410) Компанія подала до канцелярії ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження №46861021.

08.08.2017 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46861021.

Разом з тим, 08.08.2017 державним виконавцем Відділу Бєлінською І.В. винесено постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 114,70 грн. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 351 грн.

Скаржник вказує, що вказані постанови були ним отримані лише 15.08.2017, з моменту надходження на його адресу постанови від 09.08.2017 про арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 38095514 в межах суми стягнення 7 017 828,98 грн., до складу якого згідно вказаної постанови входить виконавче провадження ВП № 46861021 на загальну суму стягнення 1 612,70 грн. (1 147 грн. боргу за рішенням суду + 114,70 грн. виконавчого збору + 351 грн. витрат виконавчого провадження); разом з тим, у клопотанні Компанії, поданого суду 17.10.2017, скаржник повідомив суд про те, що постанови державного виконавця ВДВС від 08.08.2017 №46861021 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження отримані 27.09.2017 уповноваженим представником Компанії на особистому прийомі державного виконавця ВДВС.

Відділ не подав суду доказів того, що оскаржувані постанови були надіслані у визначений чинним законодавством України строк і доводи скаржника не спростував.

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон).

Відповідно до пункту 7 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України, від 02.06.2016, № 1404-VIII "Про виконавче провадження", виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - Постанова № 9) зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

13.03.2015 головним державним виконавцем ВДВС Гречух О.Я. було відкрито виконавче провадження ВП №46861021 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 у справі №910/8845/13 щодо стягнення з Компанії 1 147 грн.; самостійно боржником рішення суду у семиденний строк з моменту відкриття виконавчого провадження, не виконано, а грошові кошти були сплачені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Компанії від 27.01.2017.

З поданої скаржником копії заяви від 27.01.2017 №26-730/1.2-17 про зарахування однорідних зустрічних вимог вбачається, що безспірне зарахування грошових коштів на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 у справі №910/8845/13 відбулося 27.01.2017, тобто після закінчення строку, який було визначено державним виконавцем на добровільне виконання рішення суду.

Таким чином, в зв'язку з невиконанням боржником в семиденний строк з моменту відкриття виконавчого провадження 13.03.2015, дії державного виконавця вчинені 08.08.2017 відповідно до приписів Закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 9.9 Постанови № 9 у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Господарський суд вважає за необхідне звернути увагу, що посилання державного виконавця в запереченнях на скаргу на належне виконання та дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 21.04.1999 №606-XIV) не узгоджуються із приписами пункту 7 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України, від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження", який набрав чинності 05.10.2016.

Частиною другою статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Накладення і стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження не встановлено виконавчим документом суду (наказом господарського суду), а отже і не підлягає оскарженню в порядку встановленому частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, постанови від 08.08.2017 підлягають оскарженню до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, керуючись статтями 80, 86 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Провадження за скаргою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо накладення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження припинити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам процесу, що не були присутні у судовому засіданні, відповідно до статті 87 ГПК України.

Суддя І.Д. Курдельчук