ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа № 925/1280/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський завод

плитних матеріалів, м. Черкаси

до приватного акціонерного товариства Черкаський

асфальтобетонний завод, м. Черкаси

про стягнення 633 448 грн. 53 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Черкаський завод плитних матеріалів до приватного акціонерного товариства Черкаський асфальтобетонний завод про стягнення заборгованості, у звязку з невиконанням відповідачем умов договору про фінансову допомогу від 27 лютого 2015 року за №147 в розмірі 633 448 грн. 53 коп., а саме: 500 000 грн. 00 коп. сума неповернутої фінансової допомоги, 26 383 грн. 56 коп. 3% річних та 107 064 грн. 97 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 24 жовтня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов зазначав, що фінансова допомога відповідачу надавалась, проте, через відсутність достатніх обігових коштів підприємство не змогло своєчасно виконати своє зобовязання.

В судовому засіданні, яке відбулося 24 жовтня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1280/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 27 лютого 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю Черкаський завод плитних матеріалів (позикодавець) та публічним акціонерним товариством Черкаський асфальтобетонний завод (в подальшому найменування відповідача було змінено на приватне акціонерне товариство Черкаський асфальтобетонний завод) (позичальник) було укладено договір про фінансову допомогу за №147.

За своєю правовою природою вищезазначений договір є договором позики, а тому відносини сторін регулюються параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору позикодавець зобовязався надати фінансову допомогу на поворотній основі позичальнику у сумі 500 000 грн. 00 коп., а позичальник зобовязався повернути фінансову допомогу у визначений даним договором термін.

На виконання умов договору від 27 лютого 2015 року позивачем було перераховано відповідачу 500 000 грн. 00 коп. фінансової допомоги, що підтверджується копією платіжного доручення №174 від 27 лютого 2015 року.

Пунктом 2.4.1. договору визначено, що позичальник зобовязаний повернути кошти фінансової допомоги на поворотній основі позикодавцю до завершення терміну дії цього договору, передбаченому пунктом 5.2., але не пізніше 31 грудня 2015 року.

Однак відповідач обовязок щодо повернення зворотної фінансової допомоги не виконав, в звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище фінансова допомога повертається 31 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи відповідач не спростував належними доказами доводи позивача.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином кошти в розмірі 500 000 грн. 00 коп. фінансової допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем було заявлено до стягнення 107 064 грн. 97 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції, а також 26 383 грн. 56 коп. 3 % річних нарахованих за період з 01 січня 2016 року по 04 жовтня 2017року на суму боргу фінансової допомоги.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. встановлено, що розмір інфляційних втрат та 3% річних нараховано вірно, а тому заявлені до стягнення суми підлягають стягненню з відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства Черкаський асфальтобетонний завод, вул. Чигиринська, 86, м. Черкаси, ідентифікаційний код 03327552, р/р 1361 в ПАТ Укрсоцбанк, МФО 300023 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський завод плитних матеріалів, вул. Зелінського,5, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39512049, р/р 3001 відкритий в АТ Таскомбанк, м. Київ, МФО 339500 500 000 грн. 00 коп. основної заборгованості, 107 064 грн. 97 коп. інфляційних втрат, 26 383 грн. 56 коп. 3% річних та 9 501 грн. 73 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 24 жовтня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович