ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Справа № 917/1659/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників:

позивача: Косякевич Ю.С. (дов. б/н від 02.03.2017)

відповідача: Демиденко О.Г. (дов. № 61 від 24.07.2017)

третіх осіб: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек", м. Кременчук, Полтавська область (вх. №2552 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 25.07.17 у справі № 917/1659/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта-Банк" Кадирова Владислава Володимировича, м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Національний банк України, м. Київ

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек", м. Кременчук, Полтавська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_4, м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 10 738 949,59 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.07.2017 у справі № 917/1659/15 (суддя Семчук О.С.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 7949974,70 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 1340429,93 грн. заборгованості за простроченими процентами, 1379459,52 грн. пені, 69085,44 грн. 3% річних. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек" в дохід Державного бюджету 73080,00 грн. судового збору.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 25.07.2017 у справі № 917/1659/15, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає про відсутність первинних документів, а саме: заяви про видачу готівки, первинних документів з підписом відповідача про отримання в касі банку грошових коштів - касового ордери. Також, відповідач вважає необґрунтованим розрахунок заборгованості та штрафних санкцій.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погоджується, наголошує, що позивачем надані всі докази (виписки, меморіальні ордери та розрахунок заборгованості), а також обґрунтовані пояснення стосовно наявності заборгованості за кредитним договором від 14.06.2013 № КЮ-ВКЛ-2018010 у розмірі 10 738 949,59 грн., в тому числі 7 949 974,70 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 1 340 4296,93 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 1 379 459,52 грн. пені та 69 085,44 грн. річних. Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відзиві на апеляційну скаргу також вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

13.09.2017 відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України справи за заявою ТОВ "Лідер Снек" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 14.12.2016 по справі № 910/26749/15.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі, оскільки визначальним критерієм при розгляді клопотання про зупинення провадження є неможливість суду самостійно встановити обставини, які пов'язані з предметом доказування у даній справі.

Так, предметом даного господарського спору у справі № 917/1659/15 є матеріально-правова вимога ТОВ "Аратта-Агро" про стягнення з ТОВ "Лідер Снек" на користь ПАТ "Дельта Банк" 7949974,70 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 1340429,93 грн. заборгованості за простроченими процентами, 1379459,52 грн. пені, 69085,44 грн. 3% річних. за кредитним договором від 14.06.2013 № КЮ-ВКЛ-2018010. З огляду на вимоги даного позову, предметом доказування при вирішенні даного спору є встановлення судами обставин щодо наявності між сторонами договірних відносин за кредитним договором, правомірності нарахування заборгованості за простроченим кредитом та простроченими процентами, оцінка доказів, наданих на підтвердження факту виконання чи невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, умови проведення розрахунків, перевірка суми позову відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України справи за заявою ТОВ "Лідер Снек" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 14.12.2016 по справі № 910/26749/15.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 розгляд справи відкладено на 09.10.2017 та запропоновано ТОВ "Лідер Снек" надати до суду обґрунтований контррозрахунок спірної суми заборгованості за кредитним договором від 14.06.2013 № КЮ-ВКЛ-2018010.

Відповідач надав до справи розрахунок заборгованості ТОВ "Лідер Снек" перед ПАТ "Дельта Банк" станом на день розгляду 15.09.2017.

ПАТ "Дельта Банк" надало додаткові пояснення по справі, в яких заперечує позицію відповідача стосовно проведення (призначення) судово-економічної експертизи по справі № 917/1659/15, посилаючись зокрема на те, що відповідачем не надано доказів, які ставлять під сумнів або спростовують розрахунок заборгованості або суму позовних вимог ПАТ "Дельта Банк".

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 14.06.2013р. між позивачем (кредитор/банк за договором) та відповідачем (позичальник за договором) укладено договір кредиту № КЮ-ВКЛ -2018010 (далі - договір), до якого вносились зміни шляхом укладення між сторонами додаткової угоди № 1 від 25.04.2014, що є невід'ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

В п. 1.1.1. договору сторони погодили, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (траншами) в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 8 000 000,00 (вісім мільйонів) грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,10% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 21.04.2014р. включно, на умовах визначених цим договором.

Додатковою угодою пункт 1.1.1. договору було змінено, а саме, збільшено розмір процентів за користування кредитом до 27,4% річних та встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 26.04.2015р. включно.

Згідно п.п. 2.2., 2.3. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом на залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму кредиту/траншу) за фактичну кількість днів користування кредитом/траншем за методом факт/факт, тобто для розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту/траншу. У випадку, якщо останній день місяця припадає на вихідний, святковий або неробочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що свої зобов'язання за кредитним договором він виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі, на умовах та в строки, визначені кредитним договором, що підтверджується валютними меморіальними ордерами та виписками по рахунках позичальника.

Проте, як зазначає позивач, ТОВ "Лідер Снек" порушило свої зобов'язання за договором, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, загальна сума якої за даними позивача станом на 27.07.2015 становить 10 738 949,59 грн., та складається з:

- заборгованості за простроченим кредитом - 7 949 974,70 грн.;

- заборгованості за простроченими відсотками - 1 340 429,93 грн.;

- пені за несвоєчасне повернення боргу - 1 202 297,54 грн.;

- пені за несвоєчасне повернення відсотків - 177 161,98 грн.;

- суми 3% річних від суми простроченого боргу - 60 114,88 грн.;

- суми 3% річних від суми прострочених відсотків - 8 970,56 грн.

Враховуючи вищевказані обставини, зважаючи на те, що відповідач факту існування боргу не спростував та доказів на підтвердження сплати існуючої заборгованості до суду не надав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення 7 949 974,70 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 1 340 429,93 грн. заборгованості за простроченими процентами, 1 379 459,52 грн. пені, 69 085,44 грн. 3% річних є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 14.06.2013 № КЮ-ВКЛ-2018010, із змінами, внесеними додатковими угодами до нього.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. І ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору кредиту від 14.06.2013 № КЮ-ВКЛ-2018010 в період з 06.09.2013 року по 26.06.2014 року позивачем було надано відповідачу в межах кредитної лінії кошти на загальну суму 19 450 000,00 грн., що підтверджується наданими позивачем меморіальними ордерами (а.с. 9-23):

1) № 61603427 від 06.09.2013р. на суму 500 000,00 грн.;

2) № 63626696 від 17.09.2013р. на суму 500 000,00 грн.;

3) № 85847600 від 29.11.2013р. на суму 1 000 000,00 грн.;

4) № 86950466 від 02.12.2013р. на суму 500 000,00 грн.;

5) № 90246046 від 17.12.2013р. на суму 1 000 000,00 грн.;

6) № 91696819 від 23.12.2013р. на суму 1 000 000,00 грн.;

7) № 92311152 від 25.12.2013р. на суму 3 000 000,00 грн.;

8) № 92785862 від 27.12.2013р. на суму 2 000 000,00 грн.;

9) № 1494735 від 09.01.2014р. на суму 500 000,00 грн.;

10) № 7231938 від 29.01.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

11) № 12340640 від 13.02.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

12) № 15223972 від 25.02.2014р. на суму 450 000,00 грн.;

13) № 52098966 від 19.06.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

14) № 53013414 від 24.06.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

15) № 54271107 від 26.06.2014р. на суму 1 000 000,00 грн.

Відповідач за період з 21.11.2013 року по 03.06.2014 року повернув позивачу кредитні кошти на загальну суму 11 500 000,00 грн., що підтверджується наданою позивачем випискою руху коштів по рахунку з 14.06.2013 по 27.07.2015 (а.с. 24-25).

Крім цього, згідно розпорядження № 231/1 від 23.04.2014 позивачем було списано прострочену заборгованість за кредитом на суму 25,30 грн. (виписка руху коштів по рахунку з 22.04.2014 по 27.07.2015. - а.с. 26).

Таким чином, відповідачем залишається непогашеною заборгованість по кредиту на суму 7 949 974,70 грн.

На виконання умов п. 1.1.1. договору позивач нараховував відповідачу проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24,10 % річних з дня видачі першого траншу (06.09.2013) та до 24.04.2014. З 25.04.2014 нарахування процентів (відсотків) за користування кредитними коштами здійснювалося в розмірі 27,4 % річних у зв'язку з укладенням сторонами додаткової угоди № 1 від 25.04.2014.

При цьому, оскільки відповідачем було прострочено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом (26.04.2015) з 28.04.2015 нарахування процентів здійснювалося за процентною ставкою 32,4 % відповідно до п. 1.1.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1.

Згідно наданих позивачем виписок руху коштів по рахунку з 14.06.2013 по 27.07.2015 відповідачем було сплачено проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 2 088 737,74 грн. (а.с. 27-28, 30).

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитними коштами (а.с. 8) та встановлено його правильність.

За загальний період з 06.09.2013 по 27.07.2015 позивачем було нараховано 3 430 162,83 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Крім цього, позивачем було списано прострочену заборгованість по процентах 14.01.2015 на суму 944,02 грн., 15.01.2015 на суму 50,00 грн. та 12.02.2015 на суму 1,14 грн. (виписка руху коштів по рахунку з 14.06.2013 по 27.07.2015 - а.с. 30).

Таким чином, відповідачем залишається непогашеною заборгованість по процентах за користування кредитом на суму 1 340 429,93 грн.

Відповідач під час розгляду справи проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що зобов'язання по спірному кредитному договору припинені у зв'язку із отриманням позивачем прав на всі грошові кошти, що були предметом застави майнових прав по договору № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013.

Вказані доводи відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються обставинами справи, які свідчать про те, що рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2015 по справі № 910/26749/15, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016, відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання припиненими зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013 у сумі 8355000 грн.

При цьому, в обґрунтування позову, що розглядався, ТОВ "Лідер Снек" посилався саме на отриманням ПАТ "Дельта Банк" прав на грошові кошти (депозитні вклади) ОСОБА_4, які є предметом застави майнових прав по договору № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013.

Так, рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2015 по справі № 910/26749/15 встановлено, що 14.06.2013 між ПАТ "Дельта Банк" (заставодержатель) та ОСОБА_4 (заставодавець) укладено договір застави майнових прав №КЮ-ВКЛ-2018010, відповідно до умов якого предметом застави є майнові права на отримання грошових сум по договорах банківського вкладу.

Відповідно до п. 1.2 договору застави майнових прав №КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013 заставою за цим договором забезпечується виконання ТОВ "Лідер Снек" зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013.

14.06.2013 між ПАТ "Дельта Банк" (сторона 1) та ОСОБА_4 (сторона 2) укладено договір про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2018010, відповідно до умов якого сторона 2 передає у повному обсязі, а сторона 1 приймає всі права сторони 2 як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі депозитних договорів, а саме: право вимоги щодо отримання коштів у повному обсязі відповідно до умов депозитного договору (в тому числі, суми депозиту, пені та штрафів, якщо такі будуть, тощо).

Обставини справи свідчать про те, що 03.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015 до 02.06.2015 включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ "ДЕЛЬТА БАНК", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03 серпня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "ДЕЛЬТА БАНК" до 02.10.2015р. включно.

Господарським судом м. Києва встановлено, що зобов'язання ТОВ "Лідер Снек" за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013, які виникли до запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - до 03.03.2015, можуть припинятися на підставі ст. 606 ЦК України.

Проте, заборгованість ТОВ "Лідер Снек" за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013 з повернення тіла кредиту на суму 7949974,70 грн. виникла з 26.04.2015 (тобто, після запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк").

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на 13.09.2015) під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Таким чином, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено обмеження щодо припинення зобов'язань поєднанням боржника і кредитора в одній особі у період, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація.

Отже, суд встановив, що позовні вимоги ТОВ "Лідер Снек" про визнання зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013 припиненими з 13.09.2015 задоволені бути не можуть в силу імперативних приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, твердження відповідача стосовно того, що його зобов'язання по договору кредиту припинені спростовується обставинами, встановленими рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2015 по справі № 910/26749/15, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 у справі № 910/26749/15.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на відсутність належних доказів надання позивачем кредиту згідно спірного договору.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження видачі кредитних коштів позичальнику до суду надано :

- виписки по рахункам ТОВ «Лідер Снек» за кредитним договором від 14.06.201З року № КЮ-ВКЛ-2018010;

- меморіальні ордери про видачу коштів за кредитним договором від 14.06.2013 року № КЮ ВКЛ-2018010;

- розрахунок заборгованості за кредитним договором від N.06.2013 року № КЮ-ВКЛ-2018010.

Отже, наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами - меморіальними ордерами (а.с. 9-23) підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів на загальну суму 19 450 000,00 грн.

Твердження відповідача щодо відсутності доказів отримання відповідачем кредитних грошових коштів спростовується також тим фактом, що ТОВ «Лідер Снек» виконувало умови договору, а саме сплачувало платежі за вказаним договором, про що свідчать наявні у справі виписки по рахункам ТОВ «Лідер Снек» за кредитним договором від 14.06.201З року № КЮ-ВКЛ-2018010.

Крім цього, сам факт звернення ТОВ "Лідер Снек" до господарського суду м. Києва з позовом про визнання зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013 припиненими підтверджує визнання відповідачем факту надання йому кредиту позивачем.

Твердження відповідача стосовно різниці між наданими та сплаченими коштами не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються документально обґрунтованим розрахунком позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач (позичальник) повернув позивачу кредитні кошти (тіло кредиту) на загальну суму 11 500 000,00 грн., що підтверджується наданою позивачем випискою руху коштів по рахунку ТОВ «Лідер Снек» з 14.06.2013 року по 27.07.2015 року. Таким чином, відповідачем залишається непогашеною заборгованість по кредиту (тіло кредиту) на суму 7 949 974,70 грн.

За користування кредитними коштами, згідно умов договору, позичальнику за період з 06.09.2013 по 27.07.2015 нараховано 3 430 162,83 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Згідно виписок руху коштів по рахункам ТОВ Лідер Снек» з 14.06.2013 по 27.07.2013 відповідачем було сплачено проценти за користування кредитними коштами па загальну суму 2 088 737,74 грн.

Отже, розрахунком позивача підтверджується, що несплачена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами становить 1 340 429,93 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача суми пені та 3 % річних колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 4.1. договору, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строку повернення кредиту/траншу, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити у повному обсязі проценти, передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Так, позивачем на підставі вказаних положень за період з 27.04.2015 по 27.07.2015 на прострочену суму заборгованості по кредитних коштах нараховано пеню на суму 1 202 297,54 грн. та 3 % річних на суму 60114,88 грн., а також за період з 13.01.2015 по 27.07.2015 на прострочену суму заборгованості по процентам за користування кредитними коштами нараховано пеню на суму 177161,98 грн. та 3% річних на суму 8970,56 грн.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені, дійшла висновку про те, що АТ «Дельта Банк» правомірно на підставі п. 4.1 договору та з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема ст. 232 ГК України, нараховано пеню за порушення умов кредитного договору, яка не перевищує періоду нарахування 183 дні (шість місяців) по кожному з платежів, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 379 459,52 грн. є законними та обґрунтованими.

Посилання відповідача щодо невірного розрахунку пені колегія суддів відхиляє, оскільки дані твердження відповідачем документально не обґрунтовані та спростовуються розрахунком позивача.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3% річних в розмірі 69 085,44 грн., з урахуванням визначеного позивачем періоду прострочення виконання грошового зобов'язання, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наданим розрахункам, ґрунтуються на нормах матеріального права та відповідають правовідносинам, які склалися між сторонами.

Відповідно до приписів ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України встановлено вимоги щодо належності та допустимості доказів. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем кредитних коштів та відсотків за користування кредитом у повному обсязі, а наданий до суду контррозрахунок не спростовує заявлену до стягнення заборгованість ТОВ Лідер Снек» за кредитним договором № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013.

Тоді як позивачем надано належні докази (виписки, меморіальні ордери та розрахунок заборгованості) на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором від 14.06.2013 року № КЮ-ВКЛ-2018010 у розмірі 10 738 949,59 грн., в тому числі 7 949 974,70 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 1 340 429,93 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 1 379 459,52 грн. пені та 69 085,44 грн. річних.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта-Банк" Кадирова Владислава Володимировича, м. Київ є обґрунтованими, правомірними та такими, що ґрунтуються на документальних доказах та нормах чинного законодавства.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач ані під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених заперечень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 25.07.2017 року у справі № 917/1659/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек", м. Кременчук, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 25.07.2017 року у справі № 917/1659/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.