ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 922/1569/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№08-11/91/2-17 від 10.01.17 в матеріалах справи);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.б/н від 01.06.17 в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради, м. Харків (вх. №2471 Х)

на рішення господарського суду Харківської області від 25.07.2017 по справі №922/1569/17

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Приватної фірми «Штерн», м. Харків

про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач Харківська міська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватної фірми «Штерн» та просив суд зобов'язати відповідача протягом 3-х місяців з моменту вступу в законну силу рішення суду забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1578 га по просп. Московському, 259 у м. Харкові та зареєструвати зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.07.2017 по справі №922/1569/17 (суддя Присяжнюк О.О.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач із зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 25.07.2017 по справі №922/1569/17 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач, Приватна фірма «Штерн», надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких із наведеними позивачем доводами не погоджується, просить відмовити Харківській міській раді в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення господарського суду Харківської області від 25.07.2017 по справі №922/1569/17 - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, повторно розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 25.12.1998 на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.11.1998 №1310 між виконавчим комітетом Харківської міської ради (позивачем по справі) та Публічним акціонерним товариством ТОВ «Штерн» (відповідачем по справі) укладено договір на право тимчасового користування землею №1815, за умовами якого відповідач отримав в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,1578 га, розташовану за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259 строком до 31.12.2023 для експлуатації та обслуговування складу і градирні. Пунктом 2.1. договору передбачена плата за землю у вигляді земельного податку у розмірі 157,80 грн.

В 3 розділі договору сторони визначили права та обовязки. Так, відповідно до пункту 3.2 землекористувач має право припиняти дію цього договору в разі добровільної відмови або пріоритетного продовження його на новий строк шляхом подання до виконкому відповідного клопотання.

В свою чергу, міськвиконком має право припиняти дію договору в разі порушення землекористувачем Земельного кодексу України, інших державних актів відносно землі, а також умов цього договору на підставах і в порядку, передбаченому цим договором, як це передбачено в пункті 3.1.

Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, і відповідно до пункту 1.1 цього рішення затверджено базову вартість 1 кв.м земель міста Харкова у сумі 291,18 грн. Пунктом 2 цього рішення визначено, що вказане рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 застосовується з 01.01.2014.

Пунктами 2 та 3 рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13 «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013» встановлено, що плата за землю на підставі даних Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 вводиться в дію з 01.01.2014. Зміна нормативної грошової оцінки земель є підставою для внесення змін до договору оренди землі. Зміни до договорів оренди землі, повязані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові. Пунктом 5 зазначеного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобовязано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 4 вищевказаного рішення зобов'язано орендарів земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні на підставі договорів оренди, укладених протягом 1994-1998 років та 1999-2003 років, та які були передані у користування без проведення державної реєстрації цих земельних ділянок, зокрема укласти із розробниками документації із землеустрою договори на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) стосовно земельних ділянок, переданих їм у користування без проведення державної реєстрації таких земельних ділянок (без присвоєння їм кадастрового номеру). Забезпечити складання та прийняття технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у строк, що не перевищує 2 календарних місяців з дня набрання чинності цим рішенням.

Департаментом земельних відносин направлений лист-попередження від 07.10.2013 №1610/0225, в якому було повідомлено відповідача про необхідність:

- в строк до 01.12.2013 забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- в строк не пізніше 31.12.2013 подати складену (розроблену) технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Управління Держземагенства у м. Харкові для здійснення реєстрації земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номеру;

- в строк до 01.01.2014 повідомити Департамент земельних відносин Харківської міської ради про здійснення державної реєстрації земельної ділянки та надати копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підтвердження державної реєстрації цієї земельної ділянки;

- в строк до 01.02.2014 привести розмір плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки відповідач не виконав вимоги виконавчого органу Харківської міської ради щодо виготовлення технічної документації із землеустрою та реєстрації земельної ділянки, позивач був змушений звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Проте, матеріали справи свідчать, що у 2007 році відповідач намагався припинити дію спірного договору, про що свідчить наступне.

10.08.2007 відповідач звернувся до позивача з клопотанням (вих. №19), яким просив припинити дію договору №1815 від 01.12.1998, на підставі пункту 3.2.

10.09.2007 Харківська міська рада на зазначене клопотання надала відповідь №6868, згідно якої повідомила ПФ «Штерн», що за дорученням керівництва Харківської міської ради звернення відповідача від 10.08.07 №19 було розглянуто та буде враховано управлінням земельних відносин при оформленні права користування земельною ділянкою по пр. Московський, 259 на нового власника.

31.10.2007 ПФ «Штерн» повторно звернувся до позивача з клопотанням (вих.№35), яким повідомив останнього про перебування відповідача в стані ліквідації, а також про те, що відповідач перестав бути власником нежитлової будівлі (Літер Е-1) загальною площею 885,4 кв.м., розташованої на земельній ділянці, яка надана в користування згідно умов договору. Новим власником зазначеної нежитлової будівлі став ОСОБА_3

Крім того, у повторному зверненні відповідач нагадав, що відповідно до п. 3.2. Договору він добровільно відмовився від користування земельною ділянкою та просив припинити дію Договору.

До клопотання відповідач додав копії документів, що підтверджують факти та обставини, викладені в ньому.

20.11.07 Харківська міська рада надала чергову відповідь №9672 на повторне звернення ПФ «Штерн», в якій повідомила відповідача, що за дорученням керівництва Харківської міської ради звернення №35 від 31.10.07 було розглянуто та буде враховано управлінням земельних відносин при оформленні права користування земельною ділянкою по пр. Московський, 259 на гр. ОСОБА_3

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що на момент розгляду позивачем листа відповідача від 10.08.2007 №19 оформлення договорів оренди землі в м. Харкові додатково регламентувалось «Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові», затвердженим Рішенням Харківської міської ради від 23.06.2004 № 88/04, а на момент розгляду позивачем листа відповідача від 31.10.2007 №35 оформлення договорів оренди землі в м. Харкові додатково регламентувалось «Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові», затвердженим Рішенням Харківської міської ради від 03.10.2007 №203/07. Таким чином, на думку відповідача, жодним із зазначених регуляторних актів Харківської міської ради не врегульований будь-який порядок розірвання договорів оренди землі, окремий ніж передбачений законодавством України та Договором.

Вирішуючи даний господарський спір суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 651, 653 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 179, 188 Господарського кодексу України, ст. 141 Земельного кодексу України, ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про відсутність правових підстав вимагати від останнього виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що була предметом цього договору, та вчинення дій щодо реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, у звязку із встановленням судом факту припинення зобовязань за договором на право тимчасового користування землею №1815 від 01.12.1998 з 10.08.2007.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи з урахуванням підстав та предмету позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Органи місцевого самоврядування в межах, встановлених законом, володіють повною свободою дій для здійснення власних ініціатив з будь-якого питання, яке не виключено з їх компетенції та не віднесено до компетенції іншого органу влади.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Відповідно до частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних права та обовязків, зокрема, є договори та інші право чини, інші юридичні факти.

Згідно ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, який регулює спірні відносини, є Закон України «Про оренду землі», відповідно до якого договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначені загальні положення про господарські зобовязання. Так, зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Тотожні положення містяться і в статті 509 Цивільного кодексу України.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, як це визначено у частині 7 статті 179 Господарського кодексу України.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що зазначено у статті 188 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає право сторін погодити у договорі його розірвання в односторонньому порядку.

Аналіз наведених норми надає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що діюче законодавство передбачає право сторін договору оренди землі у договорі можливість односторонньої відмови від нього.

Як вже було зазначено, у пункті 3.2 договору сторони погодили право землекористувача припинити дію договору в разі добровільної відмови або пріоритетного продовження його на новий строк шляхом подання орендодавцю відповідного клопотання.

Крім того, відповідно пункту 3.1 договору, міськвиконком має право припиняти дію договору в разі порушення землекористувачем Земельного кодексу України, інших державних актів відносно землі, а також за умов цього договору на підставах і в порядку, передбаченому цим договором.

Отже, сторонами по справі у спірному договорі була передбачена можливість добровільної відмови від нього та встановлено порядок її здійснення шляхом подання заінтересованою стороною лише відповідного клопотання.

Слід зауважити на тому, що з тексту договору не вбачається обовязку землекористувача (відповідача по справі) надання будь-яких додаткових документів для можливості припинення дії договору.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим п. 3.2 договору, заявив про добровільну відмову від договору на право тимчасового користування землею і припинення його дії, про що повідомив позивача в своєму листі.

Наступні відповіді позивача на звернення ПФ «Штерн» свідчать про те, що позивач погодився з одностороннім розірванням договору та має намір оформити право користування спірною земельною ділянкою на конкретного користувача ОСОБА_3

Твердження позивача про те, що суд першої інстанції проігнорував, що питання щодо дострокового припинення договору мало розглядатися у відповідності до вимог законодавства та рішень органу місцевого самоврядування, що є обов'язковими на відповідної території, які діяли на момент звернення ПФ «Штерн» не мають правового обгрунтування з огляду на наступне.

Так, на момент розгляду позивачем листа відповідача №19 від 10.08.2007 оформлення договорів оренди землі в м.Харкові додатково регламентувалось «Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові», затвердженим Рішенням Харківської міської ради № 88/04 від 23.06.2004.

А на момент розгляду позивачем листа відповідача №35 від 31.10.2007 оформлення договорів оренди землі в м. Харкові додатково регламентувалось «Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові», затвердженим Рішенням Харківської міської ради № 203/07 від 03.10.2007.

Проте, жодним із зазначених актів Харківської міської ради не врегульований будь-який порядок розірвання договорів оренди землі, окремий ніж передбачений законодавством України та договором.

Частиною З статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є розірваним.

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 10.08.2007), передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Разом з цим, частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 10.08.2007) прямо вказується, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В Порядку ведення державного реєстру земель, затвердженому Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 02.07.2003 №174, який діяв на момент припинення спірного договору та на який посилається Позивач, обґрунтовуючи своє припущення про невитримування форми припинення договору, не міститься жодної норми, яка б регламентувала порядок укладання, внесення змін та припинення договорів оренди (тимчасового користування) земельних ділянок.

Отже, твердження позивача в апеляційній скарзі, що припинення спірного договору може здійснюватися лише шляхом підписання угоди про розірвання договору та акту приймання-передачі земельної ділянки до земель запасу міста не тільки не регламентовано жодним нормативно-правовим актом України, а й суперечить положенням ст. 207 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 142 Земельного кодексу України, у редакції станом на 10.08.2007, власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, керуючись п. 3.2. спірного договору, неодноразово звертався до позивача з відповідними клопотаннями про припинення договору, а отже про припинення права користування земельною ділянкою. Позивач, розглядаючи зазначені клопотання, неодноразово відповідав на них, що земельна ділянка буде оформлена на нового власника та що право користування земельною ділянкою буде переоформлено на ОСОБА_3 (листи від 10.09.2007 за №6868 та від 20.11.2007 за №9672). Жодних заперечень проти припинення спірного договору позивач не висловлював.

Таким чином, посилання позивача в апеляційній скарзі на положення ч. 4 ст. 142 Земельного кодексу України може свідчити лише про те, що він ігнорував свій обов'язок щодо прийняття рішення про припинення права користування земельною ділянкою та повідомлення органів державної реєстрації.

Враховуючи викладене та те що, сторони в договорі передбачили можливість припинення його в разі добровільної відмови від нього шляхом подання землекористувачем лише відповідної заяви то зобов'язання сторін за спірним договором є припиненими, у відповідача відсутні зобов'язання з оформлення технічної документації.

При цьому, припинення зобов'язань сторін у відносинах землекористування за іншою процедурою, ніж та, що визначена приписами Порядку оформлення договорів оренди землі в м. Харкові від 19.12.2012, не спростовує зазначених вище висновків, адже на момент визначення сторонами в умовах пункту 3.2 договору відповідного права землекористувача зазначений вище порядок ще не був прийнятий, а отже, враховуючи визначений нормами ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України принцип свободи договору, сторони саме таким чином врегулювали свої правовідносини.

Саме такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України, залишивши своєю постановою від 06.09.2016 без змін рішення господарського суду Харківської області та постанову Харківського апеляційного господарського суду в справі №922/549/16.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що наведені позивачем доводи в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у звязку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 25.07.2017 по справі №922/1569/17 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарсько процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.07.2017 по справі №922/1569/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Пелипенко Н.М.