ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.10.2017 Справа № 904/7004/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 4 485,95 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Рудюк В.О., дов. № б/н від 03.07.17р.

Відповідача - ОСОБА_3, дов. № 539 від 12.07.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 3 244,68 грн. - основного боргу, 443,24 грн. - пені, 227,13 грн. - штраф, 250,87 грн. - збитків від інфляції, 320,03 грн. - 20 % річних.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що товар, перелічений у видатковій накладній №39118/36246 від 28.10.16р. він не одержував і підпис про одержання товару в накладній є фіктивним та поставлений особою, яка не уповноважена взагалі на одержання товарно-матеріальних цінностей. Видаткова накладна не підписана уповноваженою особою сторони постачальника та не підписана водієм/експедитором постачальника, а тому є неналежною і не може підтверджувати передачу товару. Щодо довіреності, відповідач посилається на те, що оскільки вона видана на ОСОБА_4, без номеру та дати, на отримання матеріальних цінностей від позивача, то вона також є недійсною, не відповідає за формою та змістом законодавчим вимогам. Крім того, ОСОБА_4 відповідачу є невідомою особою та в трудових відносинах з відповідачем ніколи не перебувала.

У поясненнях до справи Позивач повідомив, що на підставі п.3.6. Договору поставки, видана довіреність на отримання Товару за Договором №615 від 13.01.11р. на ОСОБА_4. Строк дії даної довіреності є необмеженим, як зазначено в абзаці другому п.2 довіреності, а перепідписувати дану довіреність необхідно у разі зміни у складі осіб, уповноважених приймати Товар. Позивач вважає ОСОБА_4 особою, яку Відповідач уповноважив отримувати Товар за Договором поставки №615. А на накладній №39118/36246 від 28.10.16р. стоїть саме її підпис. Крім того, Відповідачеві було відвантажено Товар за накладними №39119/36245 від 28.10.16р. на суму 650,16 грн. та №46295/42134 від 16.12.16р. на суму 844,32 грн., на яких також стоїть підпис ОСОБА_4 про отримання Товару, які Відповідач оплатив, що підтверджується ПКО №16071 від 10.11.16р., ПКО №18069 від 29.12.16р. та відповідними фіскальними чеками. Відповідач не стверджував, що Товар прийнятий не уповноваженою особою, а сплатив борг за даними накладними. Відповідач посилається на те, що Договір поставки №615 від 13.01.11р. є фіктивним на підставі того, що договір оформлений із виправленням у даті договору (а саме, печатана 2010 виправлена на 2011 рік). Підтвердженням існування договору поставки між Позивачем та Відповідачем є претензія Відповідача від 23.05.17р., в якій зазначено, що договірні відносини склалися з 2011р.

Відповідача подав уточнений відзив, у якому визнав поставку Позивачем спірного товару. Однак, оскільки товар не продався, Відповідач повернув його Позивачеві 26.01.17р., через відповідального за замовлення товару - ОСОБА_5, який розписався на екземплярі (Відповідача) видаткової накладної від 28.10.16р. Оскільки ОСОБА_5 є працівником Позивача (відповідальним за замовлення), то він своїм підписом підтвердив факт повернення товару Позивачеві. Відповідно до акту звірки між Позивачем та Відповідачем за період з 01.01.17р. по 21.02.17р., підтверджується факт повернення продукції Позивачеві на суму 3 244,68 грн. 30.01.17р. Зазначений акт звірки засвідчений печаткою Позивача, а від Відповідача підписом оператора-касира ОСОБА_6

У поясненнях на уточнений відзив Відповідача, Позивач зазначає, що відповідно до практики, яка складалася на підприємстві Позивача, щодо повернення товару, такі дії передбачають видачу довіреності типової форми М-2, в якій повинні міститись підписи бухгалтера та директора, а також конкретний перелік товару, який повинен отримати торгівельний агент. Також не було належним чином оформлено накладні на повернення товару. Окрім цього, Позивач зазначає, що працівник ОСОБА_5, який начебто отримав товар, звільнений 01.03.17р. на підставі ст. 38 КЗпП України, а тому забезпечити явку останнього у судове засідання з метою отримання пояснень щодо спірної накладної неможливо.

Розгляд справи відкладався.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.01.11р. сторонами укладено договір поставки №615 (далі Договір), за п.1.1. якого, Постачальник (Позивач) зобов'язався передати у власність Покупця (Відповідача) алкогольні напої (надалі - Товар), а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.

Покупець зобов'язаний до моменту першої поставки надати Постачальникові Повідомлення зі зразками підписів уповноважених приймати Товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразками печаток (штампів). Підпис особи уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Повідомленні наданому Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою (штампом). Наявність на товаросупроводжувальних документах печатки (штампу), зразки яких було попередньо надано Покупцем, є належним доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, навіть якщо зразок підпису особи зазначений у Повідомлені не збігається з тим, який наданий на товаросупроводжувальних документах. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки (штампу) не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток (штампів) наданих Покупцем Постачальнику у Повідомленні, проте такий підпис (печатка, штамп) наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця (п.3.6. Договору).

Розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженими Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати (п.6.1. Договору).

Датою оплати Покупцем вартості отриманого від Постачальника Товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок Постачальника (п.6.2. Договору).

У випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі сім відсотків від суми боргу (п. 7.1. Договору).

Відповідно до п. 9.2. Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Даний Договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі Сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах (п.9.6. Договору).

Позивач поставив, а Відповідач прийняв Товар на суму 3 244,68 грн., що підтверджується видатковою накладною №39118/36246 від 28.10.16р. та Відзивом Відповідача.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, у зв'язку з чим у нього виник борг у сумі 3 244,68 грн.

З посиланням на п. 7.1 Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 443,24 грн. та штраф 227,13 грн. за період прострочки з 12.11.16р. по 10.05.17р.

Посилаючись на п.9.2. Договору, Позивач нарахував Відповідачеві 20 % річних від суми боргу за користування чужими коштами - 320,03 грн.

Також, Позивач нарахував на прострочений борг Відповідача індекс інфляції у розмірі 250,87 грн. за період прострочки з 12.11.16р. по 25.05.17р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи сторін, суд не приймає заперечення Відповідача, оскільки надана Відповідачем видаткова накладна про поставку йому товару на суму 3 244,68 грн. підтверджує одержання Відповідачем товару від Позивача і не підтверджує повернення Відповідачем товару Позивачеві, так як Позивач заперечує наявність у його працівника повноважень на одержання у Відповідача спірного товару, а також заперечує передачу ОСОБА_5 цього товару Позивачеві. Відповідач, оспорюючи твердження Позивача про відсутність повноважень у ОСОБА_5 на одержання повернутого товару, не надав належних і допустимих доказів повноважень ОСОБА_5 одержувати товар від імені Позивача (оформленої належним чином довіреності). За таких обставин, передача Відповідачем спірного товару ОСОБА_5 не є тотожним поверненню товару Позивачеві.

Перевіривши розрахунки Позивача, судом встановлено, що пеня з простроченої суми становить 442,72 грн., решту розрахунків Позивачем проведено вірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 3 244,68 грн. - основного боргу, 320,03 грн. - річних, 250,87 грн. - індексу інфляції, 442,72 грн. - пені та 227,13 - 20 % штрафу.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 53100, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", 02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42 (код 35871504); (поштова адреса: 69009, м. Запоріжжя, поштове відділення №9, а/с ТОВ "Баядера Логістик") 3 244,68 грн. - основного боргу, 442,72 грн. - пені, 320,03 грн. - річних, 250,87 грн. - індексу інфляції, 1 599,81 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 17.10.2017

Суддя С.Г. Юзіков