ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 922/2943/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м.Харків
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, м.Харків
про стягнення 3554,72грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №007Др-117-0817 від 16.08.2017

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №06-27/15/17 від 29.05.2017

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (далі за текстом - відповідач) про стягнення 3554,72грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №05ПТ-БФ-165-2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 20.01.2015 щодо оплати спожитого природного газу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили в його задоволенні відмовити. При цьому вказують, що позивач несвоєчасно направив акт приймання-передачі природного газу, а тому відповідач був позбавлений можливості своєчасно оплатити вартість спожитого газу. Також посилаються на неузгодженість вартості спожитого газу, які вказані в акті прийому-передачі газу №4 від 17.04.2015 та у претензії позивача.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

20 січня 2015 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (установам і організаціям, що фінансується з державного та місцевого бюджетів) № 05ПТ-БФ-165-2015 (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг в розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно пункту 4.6 Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовим та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання природного газу протягом періоду оплати відповідно додатка 2 до договору.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно пункту 2.6 Договору, послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору.

За підсумками надання послуг з газопостачання в квітні 2015 року постачальником було оформлено та передано на підпис споживачу акт приймання-передачі природного газу №4 від 17.04.2015, відповідно до якого відповідачем спожито 0,282тис.куб.м. природного газу вартістю 2737,66грн.

Посилаючись на те, що відповідач не здійснив оплату вищевказаного природного газу, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просить стягнути на свою користь 2737,66грн. основного боргу, 635,80грн. інфляційних втрат, 181,26грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи підтверджують наявність у відповідача заборгованості за спожитий у квітні 2017 року природний газ у розмірі 2737,66грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів погашення даної заборгованості суду не надав.

Щодо заперечень відповідача про несвоєчасне направлення йому акту прийому-передачі газу, суд зазначає, що відповідно до розділу 4 Договору, порядок оплати відповідачем спожитого газу (визначений пунктами 4.6 та 4.7. Договору), не пов'язаний з наявністю чи відсутністю акту приймання-передачі газу. Отже, факт відсутності у відповідача цього акту приймання-передачі не позбавляє його від обовязку з оплати газу на умовах вищевказаного Договору.

У звязку з цим, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 2737,66грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм законодавства, позивач просить стягнути з відповідача 635,80грн. інфляційних втрат за період травень 2015 року - квітень 2017 року та 181,26грн. 3% річних, які нараховані з 12.05.2015 по 07.06.2017.

Перевіривши розрахунки вказаних сум, суд вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам законодавства, а тому задовольняє їх у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області (61050, м.Харків, майдан Небесної сотні, 36, корп.2, код 26281249) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул.Безлюдівська, 1, код 03359500) 2737,66грн. основного боргу, 635,80грн. інфляційних втрат, 181,26грн. 3% річних, 1600,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_3