КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р. Справа№ 910/5828/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Охріменко О.О. - представник;

Від відповідача: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017

у справі № 910/5828/17 (суддя Підченко Ю.О.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 21 076, 69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування збитків у розмірі 21 076, 69 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що під час приймання вантажу, у вагоні № 95389128 виявлено нестачу кукурудзи у кількості 4, 860 т, про що Одеською регіональною Торгово-промисловою палатою складено Акт експертизи № УТЄ-2206 від 19.10.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що комерційний та/або акт загальної форми складаються представником залізниці, у ПАТ "ДПЗКУ" була відсутня об'єктивна можливість оформити такі документи, а тому ПАТ "ДПЗКУ" відповідно до норм чинного законодавства за власною ініціативою звернулось до спеціалістів Одеської регіональної торгово-промислової палати.

Таким чином на думку апелянта, Акт експертизи є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт того, що відповідач в порушення умов договору не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим було завдано збитків ПАТ "ДПЗКУ" у розмірі 21 076,69 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у справі № 910/5828/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Тищенко А.І. та Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 апеляціну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.08.2017.

Розпорядженням начальника управління Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 № 09-53/3192/17, у зв'язку із перебування судді Куксова В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5828/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у справі №910/5828/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийнято до провадження новою колегією суддів.

В судове засідання, призначене на 15.08.2017, повноважні представники відповідача не з'явилися.

Враховуючи наведене, у зв'язку з неявкою в судове засідання повноважних представників відповідача, а також з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, нова колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, про необхідність відкладення розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017, розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 по справі № 910/5828/17 відкладено на 12.10.2017.

В судовому засіданні, призначеному на 12.10.2017, представник позивача надав пояснення по суті спору, та просив задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 скасувати, позов задовольнити.

В судове засідання, призначене на 12.10.2017, повноважні представники відповідача, не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2015 року між ПАТ "ДПЗКУ" та Херсонською дирекцією залізничних перевезень укладено договір № 1422327/465 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є надання вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 1 Додатково угоди № 1 від 18.12.2015 до договору сторони домовилися, що виконавцем по зазначеному договору буде Регіональна філія "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Згідно із пунктом 2.1 договору вантажовласник зобов'язується пред'являти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів (п. 2.2 договору).

З наявно в матеріалах справи, залізничної накладної № 44558559 від 12.10.2016 вбачається, що із станції Кобеляки до станції Одеса-Порт відправлено зерно кукурудзи у вагонах №№ 95751012, 95352845 та 95389128.

Під час приймання вантажу, у вагоні № 95389128 виявлено нестачу кукурудзи у кількості 4,860 т, про що Одеською регіональною торгово-промисловою палатою складено Акт експертизи № УТЭ-2206 від 19.10.2016, відповідно до якого експертом встановлено таке:

- вагон № 95389128 опломбований 7 (сімома) непорушеними запірно-пломбувальними пристроями вантажовідправника, кількість і контрольні знаки яких відповідають даним наданої накладної;

- у вагоні № 95389128 між кришкою і горловиною бункера середнього розвантажувального люка з протилежної сторони від штурвалів є пошкодження ущільнювального матеріалу та затиснуті зерна кукурудзи;

- у вагоні № 95389128 є воронковидні заглиблення зерна кукурудзи, направлені в сторону середнього розвантажувального люка, розташовані з протилежної сторони від штурвалів.

- у вагоні № 95389128 відхилення у масі становить 4,860 т.

Отже, загальна кількість понаднормових втрат по маршруту ст. Кобеляки - ст. Одеса-Порт становить 4,860 т зерна, вартість яких складає 21 076, 69 грн. без ПДВ.

05.12.2016 на адресу Філії, позивачем була направлена претензія № 130-2-12/6299, з вимогою перерахувати вартість вантажу, якого не вистачає на суму 21 076, 69 грн. Однак дана вимога залишена відповідачем без задоволення.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (статті 114 Статуту).

Пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року) накладна (залізнична) є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно із пунктом 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 (далі - Правила), датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Пунктом 10 Правил при подаванні вагонів на під'їзні колії передача їх проводиться в місцях, установлених договором і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам'ятці про подавання вагонів.

Відповідно до пункту 11 Правил визначено, що при передаванні завантажених вагонів при перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Даним пунктом не заборонено під час приймання перевіряти інші ознаки недостачі вантажу.

Згідно із пунктом 23 Правил вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під'їзну колію, може бути заявлена письмово в момент приймання вагонів.

Статтею 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 15 Правил зазначає, що видача на станціях призначення імпортних вантажів, що перевозяться не в прямому міжнародному сполученні через порти й прикордонні станції, а також експортних вантажів у портах, на прикордонних станціях, якщо вантажі прибули в справних вагонах, контейнерах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправників, портів, експедиторських організацій, митних органів, провадиться без участі залізниці.

Згідно накладної № 44558559 вищевказані вагони з вантажем прибули на станцію Одеса-Порт, в технічно справному стані, зі справними ЗПУ, які фактично відповідають даним залізничних накладних, що підтверджено Актом від 22.10.2016.

Статтею 129 Статуту визначено, що, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 № 644.

Позивач зазначає, що норма природної втрати вантажу становить 61,560 т (вага відправленого вантажу) * 0,5 % = 0,308 т. Отже кількість понаднормових втрат становить 4,860 т (фактична нестача) - 0,308 т (норма природної втрати) = 4,552 т.

Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що на підтвердження маси втраченого вантажу не було складено а ні комерційного акту, а ні акту загальної форми. Проте позивачем було надано акт експертизи № УТЭ-2206 від 22.10.2016 складений Торгово-промисловою палатою України. Однак, даний Акт не є доказом для матеріальної відповідальності.

Згідно із частиною 1 статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із необґрунтованістю.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі № 910/5828/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/5828/17 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська