ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017р. Справа № 917/983/17

За позовом Фермерського благодійного господарства "Васюта" міжнародного благодійного фонду милосердя імені пана Хлистюка, с. Миколаївка, Полтавський район, Полтавська область, 38715

до 1) Полтавської районної державної адміністрації, вул. Центральна, 1, с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область, 38715

2)ОСОБА_1 агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна,1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у Полтавському районі, вул. М. Бірюзова,32, м. Полтава, 36007

про стягнення грошових коштів

Суддя Семчук О.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 ( довіреність б/н від 12.06.2017р.);

від відповідача1: ОСОБА_3 (довіреність № 1370/01-29 від 11.04.2017р.);

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 11.10.2017р. до 14 год. 30 хв. 17.10.2017р.

Фермерське благодійне господарство "Васюта" міжнародного благодійного фонду милосердя імені пана Хлистюка (далі - позивач/ФБГ "Васюта") звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Полтавської районної державної адміністрації (далі - відповідач 1) про стягнення завданих збитків в розмірі 336933 грн. 33 коп. за рахунок бюджетних асигнувань за кодом програмної класифікації видатків № 2801250.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.06.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.07.2017р.

В судовому засіданні 14.07.2017р. було оголошено перерву в розгляді справи до 31.07.2017р. у зв'язку з необхідністю витребування у позивача додаткових доказів, що стосуються подальшого розгляду справи.

26.07.2017р. від позивача до суду надійшло клопотання (вх. № 9308) про залучення до участі у справі іншого відповідача - ОСОБА_1 агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації, без заміни первісного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Ухвалою від 31.07.2017р. судом в порядку ст. 24 ГПК України залучено іншого відповідача - ОСОБА_1 агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації (далі - відповідач 2) та відкладено розгляд справи на 05.09.2017р.

15.08.2017р. від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів (вхід. № 10093).

Ухвалою від 05.09.2017р. клопотання позивача було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 26.09.2017р.

25.09.2017р. від відповідача 2 до суду надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких останній проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що управління агропромислового розвитку Полтавської райдержадміністрації в свою чергу, як розпорядник коштів нижчого рівня, стосовно Фермерського господарства "Васюта" міжнародного благодійного фонду милосердя імені пана Хлистюка здійснило всі необхідні дії відповідно до вимог Порядку для компенсації даному господарству витрат з придбання обладнання, техніки та механізмів. Фактичні зобов'язання щодо виплати компенсації даному господарству підтверджується наказами Мінагрополітики від 03.09.2012р. № 537 та від 11.12.2012р. № 762, а також звітом про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7д, № 7м) станом на 01.07.2017р. Повна компенсація здійснена не була у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

Крім того, відповідач 2 зазначив, що розпорядженням голови райдержадміністрації від 29.07.2015 № 74-к "Про внесення змін до структури Полтавської районної державної адміністрації" ліквідовано управління агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації. Процедура ліквідації розпочата відповідно до ст. 36 Закону України "Про державну у реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції станом на 29.07.2015 p.), тобто без подальшого правонаступника даної юридичної особи.

Станом на момент розгляду справи, ліквідаційний баланс управління агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації не затверджено, оскільки не звершено розрахунки з кредиторами, тому триває процедура ліквідації юридичної особи.

В судовому засіданні 26.09.2017р. представник позивача наполягав на повторному витребуванні у третьої особи додаткових документів, в зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 11.10.2017р.

На виконання вимог суду, третя особа надала пояснення по суті спору та реєстр виписок по реєстраційних рахунках відповідача 2 (бюджетна програма 2801350) за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р.

В судовому засіданні 11.10.2017р. було оголошено перерву в розгляді справи до 17.10.2017р.

17.10.2017р. (після початку розгляду господарським судом справи по суті, який розпочався 05.09.2017р.) позивачем подано заяву про зміну предмету позову (вхід. № 12652), відповідно до якої останній просить суд стягнути з Полтавської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації солідарно на користь ФГ "Васюта" заборгованість за бюджетними коштами в сумі 336 933 грн. 33 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Оскільки вказана заява подана позивачем після початку розгляду господарським судом справи по суті, підстави для прийняття її до розгляду у суду відсутні. Отже, позов розглядається у первісній редакції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував з мотивів викладених у заперечення на позов. Зокрема у запереченнях (вх. №8695 від 12.07.2017р.) зазначено, що Полтавська районна державна адміністрація не є належним відповідачем по даній справі, оскільки Порядком справляння збору та використання коштів на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 02.04.2012р. № 285, не вимагається жодних дій з боку райдержадміністрації, як місцевого органу виконавчої влади в даних правовідносинах. Районна державна адміністрація та її структурні підрозділи не є правонаступниками управління агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації в результаті його ліквідації.

Відповідач 2 в судове засідання 17.10.2017р. повноважного представника не направив.

Представник третьої особи в судове засідання 17.10.2017р. не з'явився.

В судовому засіданні 17.10.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, суд

ВСТАНОВИВ:

Фермерське благодійне господарство "Васюта" є спеціалізованим господарством, основним видом діяльності якого є садівництво та вирощування ягідників.

У 2012 році ФБГ "Васюта" потрапило до бюджетної програми 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними", порядок використання коштів по якій передбачений Постановою КМУ № 587 від 15.07.2005р., у редакції Постанови КМУ № 285 від 02.04.2012р. (із змінами внесеними Постановою КМУ від 12.07.2017р. № 508). Порядок справляння збору та використання коштів на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства (далі - Порядок) визначає механізм справляння збору та використання коштів , що надійшли від справляння збору в порядку та розмірі, встановлених Законом України "Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства" до спеціального фонду державного бюджету.

Відповідно пункту 3 Порядку, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінагрополітики.

Згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 537 від 03.09.2012р. "Про розподіл коштів за бюджетною програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" ФБГ "Васюта" було виділено 459 000,00 грн. бюджетних коштів.

В подальшому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 762 від 11.12.2012р. ФБГ "Васюта" було додатково виділено ще 403 000,00 грн. бюджетних коштів для вказаних цілей.

Як встановлено судом, всього під вказану програму ФБГ "Васюта", відповідно до зазначених наказів, мало бути виділено 862 000,00 грн. бюджетних коштів для компенсації понесених витрат.

Згідно з пунктом 14 Порядку, на підставі затверджених остаточних обсягів компенсації, розподілу бюджетних коштів між суб'єктами господарюваннядля компенсації витрат, пов'язаних з будівництвом холодильників (лабораторних комплексів, камер швидкого заморожування плодів та ягід), та розподілу коштів для компенсації витрат з придбання обладнання, техніки та механізмів Мінагрополітики спрямовує бюджетні кошти Міністерству аграрної політики та продовольства Автономної Республіки Крим, головним управлінням агропромислового розвитку обласних, управлінню промисловості, розвитку інфраструктури та агропромислового комплексу Севастопольської міської держадміністрацій.

Мiністерство аграрної політики та продовольства Автономної Республіки Крим та головні управління агропромислового розвитку обласних держадміністрацій спрямовують бюджетні кошти управлінням агропромислового розвитку районних держадміністрацій.

ОСОБА_1 промисловості, розвитку інфраструктури та агропромислового комплексу Севастопольської міської держадміністрації, управління агропромислового розвитку районних держадміністрацій на підставі відповідних наказів Мінагрополітики подають управлінням Казначейства реєстр підприємств і платіжні доручення на виплату компенсацій шляхом перерахування бюджетних коштів із власного реєстраційного рахунка на поточні рахунки суб'єктів господарювання, відкриті в банках.

Натомість, як стверджує позивач, управлінням агропромислового розвитку Полтавської РДА (відповідачем 2 по справі) протягом 2012 - 2015 років було виділено (компенсовано) лише 525 966 грн. 67 коп.

Позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків саме відповідачами, ФБГ "Васюта" зазнало збитків в розмірі 336 933 грн. 33 коп.

Даний факт, на думку позивача, підтверджується звітом про заборгованість за бюджетними коштами (форми № 7д), складеного та поданого органам держказначейства станом на 01.06.2017р.; актом звірки взаєморозрахунків між ФБГ "Васюта" та управлінням агропромислового розвитку Полтавської РДА від 09.06.2017 року.

Позивач, вважаючи свої права порушеними і з посиланням на ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) просить суд стягнути з відповідачів солідарно завдані збитки в розмірі 336 933 грн. 33 коп.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно з приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У зв'язку з тим, що відшкодування збитків є мірою цивільно-правової відповідальності, ця вимога може бути пред'явлена лише за наявності умов застосування відповідальності у цивільному праві.

Отже, для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправність діяння (дії чи бездіяльності); наявність негативних наслідків (шкоди); причинний зв'язок між ними; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного з вищезазначених елементів, звільняє правопорушника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Позивач повинен довести протиправність дій відповідачів, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вину.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення збитків не надано належних доказів та не доведено усіх чотирьох умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: в чому полягає протиправний характер діяння, в результаті якого право позивача порушено; наявність шкідливого результату (наслідків); не доведений сам факт заподіяння збитків та їх розмір; наявність причинного зв'язку між правопорушенням відповідачів та негативними наслідками; в чому полягає вина відповідачів.

Позивач зазначає, що вина відповідачів полягає в невиплаті коштів, що передбачені в Наказах Міністерства аграрної політики та продовольства України № 537 від 03.09.2012р. та № 762 від 11.12.2012р. щодо розподілу коштів за бюджетною програмою відповідно до Порядку.

За своєю правовою природою сукупність дій виконавчих органів влади, які наділені комплексом прав та обовязків щодо виконання бюджетних програм (політики) є виконання функцій у сфері публічно-правових відносин. Надання компенсацій є одним із засобів регулюючого впливу держави. Тому, неотримання частини компенсації витрат (за бюджетною програмою) понесених позивачем, не може вважатися спричиненням шкоди (нанесенням збитків) у розумінні Цивільного та Господарського кодексу України.

Судом встановлена наявність: Звіту про заборгованість за бюджетними коштами (форми № 7д, № 7м), складеного відповідачем 2 та поданого органам держказначейства станом на 01.07.2017р., де вказана кредиторська заборгованість щодо позивача на суму 336 933,33 грн.; акту звірки взаєморозрахунків між ФБГ "Васюта" та управлінням агропромислового розвитку Полтавської РДА (відповідачем 2) від 09.06.2017 року. Всі ці документи підтверджують факт бюджетного фінансового зобовязання.

Посилання позивача на ці документи, в обґрунтування нанесення збитків (суми збитків), є помилковим, з огляду на вищезазначене.

Враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.10.2017р.

Суддя О.С. Семчук

Су

СССссссс