ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Справа № 904/2685/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПопікової О.В.,
суддів:Євсікова О.О., Кролевець О.А.,
за участю представників:
від позивача:Міщенко С.Г., дов. від 15.01.2016р. б/н
від відповідача: від органу ДВС:Адамчик Р.М., наказ №3-ВК не з'явився (повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЛ"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2017р.
за скаргою на дії Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області
у справі за позовом№904/2685/13 Господарського суду Дніпропетровської області Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЛ"
простягнення 1154445,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - Банк, ПАТ "ПУМБ", стягувач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЛ" (далі - Товариство, ТОВ "СЕВЛ", боржник) 660247,11 грн. заборгованості за кредитом, 482230,42 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 11967,85 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2013р. (суддя Кощеєв І.М.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ "СЕВЛ" на користь ПАТ "ПУМБ" 660247,11 грн. заборгованості за кредитом, 482230,42 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 11967,85 грн. пені.

11.06.2013р. Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ на примусове виконання зазначеного рішення.

В провадженні Покровського Відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №48056156 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2013р. у справі №904/2685/13 про стягнення з ТОВ "СЕВЛ" на користь ПАТ "ПУМБ" 1177534,29 грн.

Постановою Покровського Відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.03.2017р., винесеною на підставі п.3 ч.1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, повернуто виконавчий документ (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2013р. у справі №904/2685/13) стягувачу з посиланням на те, що останній відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

27.03.2017р. Банк у порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою, в якій просив суд: 1) визнати незаконними дії Покровського Відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.03.2017р. (ВП №48056156); 2) визнати недійсною та скасувати зазначену постанову; 3) зобов'язати Покровський Відділ державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області поновити виконавче провадження №48056156, відкрите за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2013р. у справі №904/2685/13; 4) зобов'язати Покровський Відділ державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області провести повторну уцінку нерухомого майна боржника, а саме: двоповерхова окремо розташована нежитлова будівля літ. А2 (цегла), загальною площею 463,7кв.м., паркани 1-3, замощення І, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, вул. Соціалістична, буд. 4а, та здійснити виконавчі дії, направлені на примусову реалізацію майна боржника шляхом виведення на треті електронні торги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017р. (суддя Ніколенко М.О.) у задоволенні скарги стягувача відмовлено.

Ухвала місцевого суду мотивована вимогами статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній на час передачі майна на реалізацію), пункту 8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (чинного з 05.10.2016р.) та статей 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням яких суд дійшов висновку про те, що Законом України "Про виконавче провадження" у редакції від 21.04.1999р. повторна уцінка майна не передбачена, тому Покровський Відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Покровський ВДВС) діяв у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2017р. (головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді Широбокова Л.П., Березкіна О.В.) ухвалу скасовано. Скаргу ПАТ "ПУМБ" задоволено. Визнано незаконними дії Покровського ВДВС щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 01.03.2017р. (ВП №48056156). Визнано недійсною постанову Покровського ВДВС про повернення виконавчого документа стягувачеві від 01.03.2017р. (ВП №48056156). Зобов'язано Покровський ВДВС поновити виконавче провадження №48056156, провести повторну уцінку нерухомого майна боржника, а саме: двоповерхова окремо розташована нежитлова будівля літ. А2 (цегла), загальною площею 463,7кв.м., паркани 1-3, замощення І, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, вул. Соціалістична, буд. 4а, та здійснити виконавчі дії, направлені на примусову реалізацію майна боржника шляхом виведення на треті електронні торги.

Постанова апеляційної інстанції обґрунтована приписами статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній на час передачі майна на реалізацію), статті 61 та пункту 8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (чинного з 05.10.2016р.) та статей 86, 99, 101, 1212 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням яких суд, встановивши той факт, що згідно протоколу №204793 від 15.10.2016р. (а.с.210) повторні торги не відбулися, дійшов висновків про відсутність проведення у визначений законом спосіб повторної уцінки нерухомого майна боржника до 05.10.2016р. (дата набрання законної сили новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження"), внаслідок чого оформлена листом Покровського ВДВС від 14.10.2016р. №28976 пропозиція щодо залишення за Банком нерухомого майна боржника була передчасною і відповідна уцінка має проводитися, а майно має бути передано на треті торги в порядку, визначеному новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та ухвалу залишити в силі.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема приписів частин 5 і 6 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній на час передачі майна на реалізацію), пункту 8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, наголошуючи на тому, що, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини передачі майна Товариства на реалізацію та його уцінки ще до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, майно, яке підлягало реалізації в межах виконавчого провадження №48056156 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2013р. у справі №904/2685/13, слід реалізовувати у порядку (в тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом..

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить оскаржувану постанову залишити без змін з мотивів, у ній викладених.

Розглянувши касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в судових рішеннях та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 27.10.2016 року Банк отримав від Жовтневого Відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (в подальшому - Покровський ВДВС) лист №28976 від 14.10.2016р., у якому орган ДВС запропонував прийняти у власність нерухоме майно боржника, а саме двоповерхову окремо розташовану нежитлову будівлю літ. А2 з господарчими спорудами загальною площею 463,7кв.м., яке належить ТОВ "СЕВЛ" та не було реалізовано на прилюдних торгах за відсутності цінових пропозицій від учасників торгів.

11.11.2016р. на адресу Жовтневого Відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було надіслано лист-відповідь ПАТ "ПУМБ" №КНО-61.1.1/245 від 11.11.2016, у якому зазначено про необхідність у відповідності до діючих норм законодавства проведення повторної уцінки нерухомого майна боржника, а саме: двоповерхової окремо розташованої нежитлової будівлі літ. А2 (цегла), загальною площею 463,7кв.м., паркани 1-3, замощення 1, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Соціалістична, буд.4а, а також виставлення нерухомого майна боржника на треті електронні торги, який отримано органом ДВС 15.11.2016 року.

За результатами вчинення виконавчих дій майно боржника двічі передавалося на реалізацію, що підтверджується протоколами проведення електронних торгів №184379 від 20.07.2016р. та №204793 від 15.10.2016р. Однак, вказані торги не відбулися з підстав відсутності допущених учасників торгів.

У зв'язку з цим органом ДВС здійснено уцінку майна, що підтверджується актом уцінки від 25.07.2016р., складеним головним державним виконавцем Жовтневого Відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Свистуном П.О.

Лист органу ДВС з пропозицією про прийняття Банком у власність майна Товариства складений 14.10.2016 року, тоді як датою закінчення подання заявок на придбання нерухомого майна боржника, а саме: двоповерхової окремо розташованої нежитлової будівлі літ. А2 (цегла), загальною площею 463,7кв.м., паркани 1-3, замощення І, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Соціалістична, буд.4а, є 15.10.2016р. Протокол проведення електронних торгів №204793, яким встановлений факт того, що торги не відбулися, оформлено також 15.10.2016р. Таким чином, державним виконавцем запропоновано стягувачу залишити за собою нерухоме майно боржника ще до того, як відбувся повторний аукціон з його продажу.

Місцевим та апеляційним господарськими судами також встановлено ті обставини, що передача майна боржника на реалізацію та його перша уцінка здійснювалися ще до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, а повторна уцінка майна боржника взагалі не проводилася.

Обґрунтовуючи вимоги скарги на дії Покровського ВДВС щодо повернення стягувачу виконавчого документа (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2013р. у справі №904/2685/13), позивач посилається на передчасність пропозиції державного виконавця щодо залишення майна за Банком, яка (пропозиція) була направлена ще до завершення повторних (других) електронних торгів, які мали відбутися 13-15.10.2016р., а законодавством України, чинним на момент передачі майна боржника на реалізацію, був встановлений порядок проведення повторної уцінки майна та проведення третіх торгів.

В основу оскаржуваної постанови покладено висновок суду про те, що згідно протоколу №204793 від 15.10.2016р. (а.с.210) повторні торги не відбулися, а у визначений законом спосіб повторну уцінку нерухомого майна боржника не було проведено до 05.10.2016р. (дата набрання законної сили Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII), внаслідок чого оформлена листом Покровського ВДВС від 14.10.2016р. №28976 пропозиція щодо залишення за Банком нереалізованого нерухомого майна була передчасною та відповідна (повторна) уцінка має проводитися і майно має бути передано на треті електронні торги в порядку, визначеному новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про передчасність адресованої Банку пропозиції Покровського ВДВС щодо залишення у власності Банку нереалізованого майна боржника, з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній на час передачі майна на реалізацію), не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Згідно з ч.6 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній на час передачі майна на реалізацію), у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Отже, за змістом ч.ч.5, 6 статті 62 згаданого Закону, державний виконавець може запропонувати, а стягувач вправі залишити за собою майно боржника тільки в тому випадку, якщо це майно після проведення його повторної уцінки не буде реалізовано на третіх електронних торгах.

Крім того, відповідно до п.п.2, 4, 5, 6 розділу ІХ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015р. №2710/5 (чинний до 05.10.2016р.), державний виконавець, який отримав протокол електронних торгів, що не відбулися, зобов'язаний провести уцінку (повторну уцінку) майна протягом п'яти робочих днів з дня отримання протоколу електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня після проведення уцінки (повторної уцінки) майна державний виконавець направляє Організатору інформацію про проведення уцінки (повторної уцінки) та копію відповідного акта для внесення інформації про проведення повторних (у разі реалізації предмета іпотеки - других (третіх)) електронних торгів у Систему не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного акта. Повторні (треті) електронні торги проводяться у строки, передбачені пунктом 3 розділу III цього Порядку, а майна, що швидко псується, - у строки, визначені пунктом 2 розділу VII цього Порядку, згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Вартість майна, зазначена в уцінці (повторній уцінці), є стартовою ціною реалізації майна на повторних електронних торгах. Другі (треті) електронні торги предмета іпотеки проводяться в місячний строк з дати проведення перших (других) електронних торгів відповідно.

Протоколом проведення електронних торгів №204793 від 15.10.2016р. зафіксовано, що вказані (другі) торги не відбулися з підстав відсутності допущених учасників торгів.

З матеріалів справи вбачається та судами достеменно встановлено той факт, що повторна уцінка майна боржника та треті торги взагалі не проводилися, внаслідок чого оформлена листом від 14.10.2016 №28976 пропозиція державного виконавця щодо залишення за ПАТ "ПУМБ" нерухомого майна боржника була передчасною.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про правомірне задоволення апеляційним судом вимог стягувача щодо визнання незаконними дій Покровського ВДВС з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.03.2017р. (ВП №48056156), визнання недійсною зазначеної постанови, а також про зобов'язання Покровського ВДВС поновити виконавче провадження №48056156, відкрите за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2013р. у справі №904/2685/13.

Разом з тим, задовольняючи скаргу стягувача на дії органу ДВС повністю, апеляційна інстанція, застосовуючи до спірних правовідносин приписи ч.ч.5, 6, 9 статті 61 та п.8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (чинного з 05.10.2016р.), зазначила про те, що у зв'язку з тим, що уцінка майна боржника не проведена у визначений законом спосіб (повторна уцінка майна не проведена до 05.10.2016 року (дата набрання законної сили новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження")), то така уцінка має проводитись, а майно має бути передано на треті торги в порядку, визначеному новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження".

Проте апеляційним судом не враховано тих істотних обставин, що повторна уцінка майна боржника об'єктивно (в часовому вимірі) не могла бути проведена до 05.10.2016 року, оскільки повторні (другі) торги відбулися значно пізніше (13-15.10.2016р.), а повторна уцінка має здійснюватися лише після того, як вказані торги визнаються такими, що не відбулися.

Крім того, відповідно до ч.2 статті 5 Цивільного кодексу України акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Згідно з п.п.7, 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (чинного з 05.10.2016р.) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом. Якщо оцінка (уцінка) арештованого майна не проведена до набрання чинності цим Законом, вона проводиться в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у постанові мають бути зазначені: у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду - доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

В порушення вимог статті 105 Господарського процесуального кодексу України апеляційним судом не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що уцінка майна боржника здійснювалася 25.07.2016р., тобто ще до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, що в розумінні п.п.7, 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону виключає можливість проведення повторної уцінки майна та продовження його примусової реалізації за новими правилами (в т.ч. за новою вартістю), встановленими ч.ч.5, 6, 9 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII та нині чинним Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5.

Висновок апеляційного суду про зворотне ґрунтується на помилковому тлумаченні (ототожненні) термінів "повторна уцінка" та "уцінка", оскільки саме останній термін вжито у п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII).

З цього приводу касаційна інстанція враховує, що Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. не містить положень про те, що у разі якщо повторна уцінка арештованого майна не проведена до набрання чинності цим (новим) Законом, вона проводиться в порядку, визначеному цим Законом.

Відтак колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать приписам ч.2 статті 5 Цивільного кодексу України та п.п.7, 8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII доводи позивача та висновок суду апеляційної інстанції про те, що повторна уцінка майна боржника має проводитися, а майно має бути передано на треті торги в порядку, визначеному новою редакцією Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим касаційна інстанція враховує, що вказаний помилковий висновок апеляційного суду не призвів до прийняття неправильної по суті постанови, тому не може бути достатньою підставою для її скасування.

Колегія суддів також зазначає, що оскаржувана стягувачем постанова Покровського Відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.03.2017р. містить помилкове посилання на її винесення на підставі п.3 ч.1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, тоді як з огляду на незавершеність виконавчої дії з примусової реалізації майна боржника до 05.10.2016р., вичерпний перелік підстав повернення виконавчого документа стягувачу регулюється статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV.

Водночас слід зазначити, що відповідно до ч.9 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній до 05.10.2016р.) майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію, тоді як згідно з ч.9 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (чинний з 05.10.2016р.) майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порівнюючи зміст вказаних правових норм та враховуючи ч.2 статті 5 Цивільного кодексу України, колегія суддів зауважує, що саме чинний до 05.10.2016р. порядок погашення боргу за рахунок передачі арештованого майна у власність стягувача пом'якшує цивільну відповідальність боржника, що свідчить про помилкове застосування апеляційним судом до спірних правовідносин ч.ч.5, 6, 9 статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, яке (застосування) наразі також не призвело до прийняття неправильної по суті постанови.

Разом з тим, з метою забезпечення захисту прав Банку на одержання присуджених грошових коштів у встановлений законом спосіб (за рахунок продажу вартості предмета іпотеки на прилюдних торгах) та огляду на те, що згідно вимог п.п.7, 8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавча дія з примусової реалізації майна боржника, яка була розпочата до 05.10.2016р., повинна бути завершена у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, колегія суддів вважає, що викладена у скарзі стягувача вимога щодо проведення повторної уцінки майна боржника та його передачі на треті електронні торги має бути задоволена саме в порядку (у тому числі за вартістю), визначеному Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-ХІV (в редакції, чинній до 05.10.2016р.) та Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015р. №2710/5, що відповідатиме принципу незворотності дії закону в часі.

Адже останню (4-ту) вимогу скарги на дії Покровського ВДВС (про зобов'язання провести повторну уцінку нерухомого майна боржника та здійснити виконавчі дії, направлені на примусову реалізацію майна боржника шляхом виведення на треті електронні торги) позивач (стягувач) обґрунтовує довільним помилковим тлумаченням п.8 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII та передчасним застосуванням до спірних правовідносин положень ч.ч.5, 6, 9 статті 61 цього Закону всупереч принципу незворотності дії закону в часі.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для повного задоволення скарги стягувача на дії органу ДВС, але з інших (вищенаведених) мотивів.

Згідно приписів п.1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження та повністю не спростовують висновки суду апеляційної інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених судом обставин, що в силу положень статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не відноситься до повноважень касаційної інстанції.

При цьому перевіривши у відповідності до ч.2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення в постанові, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117-1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЛ" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2017р. у справі №904/2685/13 залишити без змін.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді: О.О. Євсіков

О.А. Кролевець