ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Справа № 920/409/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. суддя Білецька А.М.

при секретарі - Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №2492 від 30.05.2017;

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - Кучер В.І., за довіреністю б/н від 10.04.2017.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Іскра» (вх.№2654С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 по справі №920/409/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Суми

до 1) Публічного акціонерного товариства «Іскра», с.Басівка Сумського району Сумської області

2) Приватного акціонерного товариства «Іскра Плюс», м.Київ

про стягнення 1 232 224,94 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач звернувся до господарського суду Сумської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з ПАТ «Іскра» заборгованість у розмірі 1 232 224,94 грн. за неналежне виконання договорів оренди транспортних засобів та самохідних машин чи механізмів з екіпажем №14/04-2016 від 14.04.2016, №14/06-2016 від 14.06.2016 та №б/н від 15.09.2016, укладених між позивачем та 1-им відповідачем, з яких 1 176 741,00 грн. основна заборгованість, 43 479,64 грн. інфляційні збитки та 12 004,30 грн. 3% річних, а також стягнути з ПАТ «Іскра» 18 483,37 грн. судового збору.

01.06.2017 ПАТ «Іскра Плюс» звернулось до суду із заявою про заміну первісного відповідача належним відповідачем, мотивуючи свою заяву положеннями ст. 109 Цивільного кодексу України, відповідно до якої виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб; юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Ухвалою суду від 01.06.2017 у справі №920/409/17 в задоволенні заяви ПАТ «Іскра Плюс» про заміну неналежного відповідача відмовлено, клопотання ПАТ «Іскра» про залучення другого відповідача у справі задоволено та залучено до участі у справі в якості другого відповідача ПАТ «Іскра Плюс».

Рішенням господарського суду Сумської області від 08.08.2017 (суддя Котельницька В.Л.) позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Іскра» на користь ФОП ОСОБА_3 1 176 741,00 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 11 966,71 грн., 43 368,43 грн. інфляційних збитків, 18 481,52 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Іскра» (перший відповідач по справі), звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2017 у справі №920/409/17 та прийняти нове, яким позов до 1-го відповідача ПАТ «Іскра» задовольнити частково, стягнути з ПАТ «Іскра» на користь ФОП ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 181 551,00 грн., в решті позовних вимог до відповідача ПАТ «Іскра» відмовити. Стягнути з 2-го відповідача ПАТ «Іскра Плюс» на користь ФОП ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 1 007 441,00 грн. та стягнути з позивача судові витрати.

Позивач, ФОП ОСОБА_3, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи 1-го відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ФОП ОСОБА_3 (позивачем у справі, орендодавцем) та ПАТ «Іскра» (першим відповідачем, орендарем) було укладено кілька договорів оренди транспортних засобів та самохідних машин чи механізмів з екіпажем з аналогічними умовами, а саме: 14.04.2016 договір №14/04-2016, 14.06.2016 договір №14/06-2016, 15.09.2016 договір б/н.

За умовами зазначених договорів, позивач зобов'язався передати першому відповідачу у строкове платне користування транспортні засоби та самохідні машини чи механізми (техніка) разом із обслуговуючим персоналом (екіпажем), а перший відповідач зобов'язався прийняти техніку позивача та сплачувати йому орендну плату за її використання.

Передача техніки в оренду здійснюється сторонами за Актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками орендаря та орендодавця (за наявності у орендодавця печатки), про що сторони домовились у пункті 3.2 договорів.

Орендна плата за користування технікою та порядок розрахунків сторони узгодили у розділах 5 укладених договорів. Так, відповідно до п. 5.2 орендна плата визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом п'яти робочих днів після кожного місяця оренди техніки. Згідно п. 5.3 договорів виплата орендної плати проводиться протягом десяти банківських днів після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг, а згідно п. 5.7 остаточний розрахунок за даними договорами здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг з оренди, що оформлюється протягом п'яти календарних днів з моменту закінчення терміну оренди.

Позивач та перший відповідач на виконання умов укладених договорів склали та підписали чотири акти приймання-передачі техніки, що є об'єктом оренди: від 14.04.2016, від 07.07.2016, від 15.09.2016, від 30.11.2016.

Після закінчення терміну оренди між сторонами договорів були складені та підписані відповідні акти приймання-передачі наданих послуг від 26.04.2016 до договору від 14.04.2016 на суму 527 200,00 грн., від 18.07.2016 до договору від 14.06.2016 на суму 77 520,00 грн., від 30.09.2016 до договору від 15.09.2016 на суму 750 000,00 грн., від 31.10.2016 до договору від 15.09.2016 на суму 226 780,00 грн., від 30.11.2016 до договору від 15.09.2016 на суму 141 100,00 грн., від 30.11.2016 до договору від 15.09.2016 на суму 83 250,00 грн., від 30.11.2016 до договору від 15.09.2016 на суму 147 900,00 грн., від 30.11.2016 до договору від 15.09.2016 на суму 85 191,00 грн. Відповідно до змісту зазначених актів приймання-передачі наданих послуг сторони не мають претензій одна до одної.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем першому відповідачеві послуг з оренди техніки на загальну суму 2 038 941,00 грн.

Перший відповідач надані послуги частково оплатив в сумі 862 200,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками по рахунку позивача за період з 01.04.2016 по 30.06.2016, з 01.07.2016 по 30.09.2016, з 01.10.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.03.2017.

Таким чином, першим відповідачем було допущено порушення договірних зобов'язань в частині несплати наданих позивачем послуг з оренди техніки на суму 1 176 741,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням першим відповідачем своїх договірних зобов'язань, 01.03.2017 позивач направив на його адресу претензію з вимогою оплатити виниклу заборгованість.

20.03.2017 перший відповідач направив позивачеві відповідь на претензію №90, у якій повідомив останнього про те, що ПАТ «Іскра» було реорганізовано шляхом виділу ПрАТ «Іскра Плюс», а згідно розподільчого балансу зобов'язання перед позивачем були розподілені між ПАТ «Іскра» у сумі 181 551,00 грн. та ПрАТ «Іскра Плюс» у сумі 1 007 441,00 грн. У даній відповіді позивачу було запропоновано звернутись до ПрАТ «Іскра Плюс» для вирішення питання оплати заборгованості.

Однак, позивач з фактом передання заборгованості за укладеними ним із першим відповідачем договорами не погоджується та вважає, що саме перший відповідач має зобов'язання по сплаті коштів за орендовану техніку, а процедура виділу ПрАТ «Іскра Плюс» проведена з порушенням діючого законодавства України в частині захисту прав кредиторів при виділі. Крім того, за несвоєчасну оплату одержаного товару, позивач вимагає стягнути з 1-го відповідача інфляційні збитки в сумі 43 479,64 грн., 3% річних в сумі 1 204,30 грн.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, погодився із такою позицією позивача та враховуючи, що матеріалами справи підтверджений факт наявності заборгованості першого відповідача перед позивачем за надані послуги з оренди техніки, дана заборгованість визнана у розподільчому балансі товариства, першим відповідачем факт наявності заборгованості не спростований, суд визнав вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «Іскра» заборгованості в сумі 1 176 741,00 грн., що виникла внаслідок невиконання саме першим відповідачем умов договору від 15.09.2016.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №28/07/2016 33А від 28.07.2016) було прийнято рішення про виділ з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства з передачею йому згідно з розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра».

Позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №10/10/2016 від 10.10.2016) прийнято рішення про затвердження розподільчого балансу у зв'язку з виділом з ПАТ «Іскра» ПрАТ «Іскра Плюс». Державна реєстрація ПрАТ «Іскра Плюс» () була проведена 26.12.2016 (номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 0001276). Згідно розподільчого балансу зобов'язання перед позивачем були розподілені між ПАТ «Іскра» у сумі 181 551,00 грн. та ПрАТ «Іскра Плюс» у сумі 1 007 441,00 грн.

Отже, заборгованість ПАТ «Іскра» перед ФОП ОСОБА_3 в розмірі 1 176 741,00 ще до звернення позивача з позовом до суду була розподілена за розподільчим балансом між ПАТ «Іскра» та ПрАТ «Іскра плюс».

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд, з урахуванням положень статті 101 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань за договорами.

1-й відповідач не заперечує проти факту отримання поставленого товару та розміру основної заборгованості в сумі 1 176 741,00 грн.

Разом з тим, як зазначено вище, ПАТ «Іскра» свої зобов'язання за спірними договорами не виконало, заборгованість в повному обсязі не сплатило. Проте, заборгованість перед позивачем була розподілена між ПАТ «Іскра» у сумі 181 551,00 грн. та ПрАТ «Іскра Плюс» у сумі 1 007 441,00 грн. згідно розподільчого балансу.

Сторони не заперечують, що передана заборгованість у розмірі 1 007 441,00 стосується укладених між позивачем та 1-им відповідачем договорів, що є предметом розгляду у даній справі.

Судова колегія зазначає, що за змістом статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства та юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами у справі є позивач та відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення позивачем до місцевого господарського суду з позовною заявою 12.05.2017, заборгованість ПАТ «Іскра» перед позивачем вже частково була передана до ПрАТ «Іскра плюс».

При цьому, матеріали справи не містять доказів визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №28/07/2016 33А від 28.07.2016), яким було вирішено про виділ з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства ПрАТ «Іскра плюс» із передачею йому згідно розподільчого балансу частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра», без припинення ПАТ «Іскра», та позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №10/10/2016 від 10.10.2016), яким прийнято рішення про затвердження розподільчого балансу у зв'язку з виділенням з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства ПрАТ «Іскра плюс»; позивачем таких доказів також не надано.

Відповідно до статті 82 Закону України «Про акціонерні товариства», протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про припинення акціонерного товариства шляхом поділу, перетворення, а також про виділ, а в разі припинення шляхом злиття або приєднання - з дати прийняття відповідного рішення загальними зборами останнього з акціонерних товариств, що беруть участь у злитті або приєднанні, товариство зобов'язане письмово повідомити про це кредиторів товариства і опублікувати в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення. Публічне товариство зобов'язане також повідомити про прийняття такого рішення кожну фондову біржу, на якій воно пройшло процедуру лістингу.

Відповідно до пункту 2 порядку і умов виділу акціонерного товариства, затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №28/07/2016 33А від 28.07.2016), протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про виділ Генеральний директор товариства письмово повідомляє про це кредиторів товариства та опубліковує в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення про виділ.

Згідно матеріалів справи, повідомлення про виділ з ПАТ «Іскра» нового акціонерного товариства з передачею йому за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра» було опубліковано в щоденному офіційному виданні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Бюлетень. Цінні папери України» №142 (4430) від 03.08.2016, а письмове повідомлення ФОП ОСОБА_3 здійснено поштовим повідомленням від 23.08.2016, про що свідчить лист №301 та опис вкладення.

Крім того, про обізнаність позивача щодо проведеного виділу відповідача підтверджується листуванням між позивачем та відповідачами, а саме: копією листа №90 від 20.03.2017 (відповідь на претензію), копією листа №91 від 20.03.2017 (пере направлення претензії правонаступникові), копія відповіді на претензію позивача правонаступникові №27 від 27.03.2017.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи не підтверджуються доводи позивача щодо невиконання 1-им відповідачем вимог статті 82 Закону України «Про акціонерні товариства».

Як вказує позивач, в силу статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що заміна боржника (переведення боргу) може здійснюватись на підставі правочину, що спеціально спрямований на здійснення такої заміни, на підставі подій чи дій, які тягнуть правонаступництво, а також на інших підставах, передбачених законом або договором.

Стаття 520 Цивільного кодексу України не виключає чинності спеціальних правил, що встановлені законом та передбачають заміну боржника у зобов'язанні.

Зокрема, підставою заміни боржника у зобов'язанні може бути правонаступництво (універсальне правонаступництво); в такому випадку заміна боржника наступає незалежно від згоди кредитора.

Такої правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 29.05.2007 у справі №2/155-2134.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Матеріалами справи, а саме, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується державна реєстрація ПрАТ «Іскра плюс», яке є правонаступником ПАТ «Іскра», отже, виділ вважається завершеним.

Разом з тим, умовами укладених між позивачем та 1-им відповідачем договорів передбачено, що сторони не мають право передавати свої права за договором третій особі без письмової згоди те другої сторони, проте, у даному випадку було передано не права, а заборгованість боржника його універсальному правонаступнику.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 109 Цивільного кодексу України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Згідно положень статті 619 Цивільного кодексу України, до пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

У даній справі основним боржником виступає ПрАТ «Іскра плюс»; позивачем не пред'явлено до нього вимоги щодо сплати заборгованості, хоча згідно матеріалів справи, 1-й відповідач листом №90 від 20.03.2017 повідомив останнього про те, що ПАТ «Іскра» було реорганізовано шляхом виділу ПрАТ «Іскра Плюс», а згідно розподільчого балансу зобов'язання перед позивачем були розподілені між ПАТ «Іскра» у сумі 181 551,00 грн. та ПрАТ «Іскра Плюс» у сумі 1 007 441,00 грн. У даній відповіді позивачу було запропоновано звернутись до ПрАТ «Іскра Плюс» для вирішення питання оплати заборгованості.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у разі, якщо відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи та за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

На момент звернення позивача з позовом до ПАТ «Іскра», згідно матеріалів справи, заборгованість в розмірі 1176741,00 ПАТ «Іскра» перед позивачем була частково передана новому товариству, його правонаступнику, - ПрАТ «Іскра Плюс»; з наданого до матеріалів справи розподільчого (передавального) балансу та передавального акту вбачається, що зобов'язання 1-го відповідача частково перейшли до його правонаступника - 2-го відповідача.

Згідно наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Іскра Плюс» є універсальним правонаступником ПАТ «Іскра».

За таких обставин, апеляційний господарський суд не вбачає процесуальних перешкод для розгляду даної справи по суті за участю ПАТ «Іскра» та ПрАТ «Іскра Плюс» як відповідачів та вважає можливим стягнути з ПрАТ «Іскра плюс», який є правонаступником ПАТ «Іскра», на користь позивача заявлені ним до стягнення 1 007 441,00 грн. основної заборгованості, а також 43 479,64 грн. інфляційних, 12004,30 грн. 3 % річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 18 483,37 грн., з огляду на те, що при універсальному правонаступництві до правонаступника переходять всі обов'язки первісного боржника, у тому числі щодо сплати 3% річних, інфляційних.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачені наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, які не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Судова колегія також враховує, що 2-им відповідачем у повному обсязі визнаються позовні вимоги ФОП ОСОБА_3, як це зазначено у заяві про визнання позову (вх.№10622 від 19.10.2017).

Враховуючи вищевикладене, здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційних у межах позовних вимог, та з урахуванням вимог чинного законодавства України, колегія суддів вважає можливим стягнути з 2-го відповідача 43 368,43 грн. інфляційних, 11 966,71 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 18 481,52 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в ході судового засідання заявником апеляційної скарги ПАТ «Іскра» було заявлено заяву про те, що за час розгляду даної справи з боку першого відповідача відбулось погашення всього боргу перед позивачем, що залишився за ним у процедурі виділу у сумі 181 551,00 грн., про що свідчать відповідні платіжні доручення: №970 від 10.08.2017 на суму 9300,00 грн., №886 від 31.07.2017 на суму 12251,00 грн., №1359 від 09.10.2017 на суму 38220,0 грн., №1360 від 09.10.2017 на суму 121780,00 грн.

Приймаючи до уваги, що 1-й відповідач погасив заборгованість вже після прийняття рішення, колегія судді апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення 181 551,00 грн. з ПАТ «Іскра» є обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 24, 43, 49, 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п.1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Іскра» задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 у справі №920/409/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Іскра» (42312, Сумська область, Сумський район, с. Басівка, вул. Тесленко, 6-А; ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (40000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) суму боргу в розмірі 181 551,00 грн.

В решті позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ПАТ «Іскра» відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра Плюс» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, ) на користь Фізичної особи підприємці ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 1 007 441,00 грн., 3% річних у сумі 11966,71 грн., 43 368,43 грн. інфляційних збитків; 18481,52 грн. витрат по сплаті судового збору.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.