ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа № 917/1210/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 01.03.2017 р.

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 05.01.2017 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2886 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 29.08.17 р. у справі № 917/1210/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРГУНАС-УКРАЇНА", Харківська область, с. Васищеве

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", Полтавська область, м. Гадяч,

про стягнення 259911,52 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРГУНАС-УКРАЇНА" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" 259911,52 грн., у тому числі 217295,08 грн. основного боргу за договором поставки № 1505/4 від 15.05.2014 р., 7329,79 грн. 3% річних, 35286,65 грн. інфляційних втрат. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.08.2017 р. у справі № 917/1210/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", Полтавська область, м. Гадяч на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРГУНАС-УКРАЇНА", Харківська область, Харківський район, с. Васищеве 217295,08 грн. основного боргу за договором поставки № 1505/4 від 15.05.2014 р., 7329,79 грн. 3% річних, 35286,65 грн. інфляційних втрат, 3898,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 1505-4 від 15.05.2014 р. щодо оплати вартості поставленого товару.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі, посилаючись, зокрема на ненастання строку оплати товару, оскільки постачальником не надано всієї, визначеної умовами договору, документації, а саме товаросупровідних документів, та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Маргунас-Україна (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ОВРУЦЬКИЙ МОЛОЧНОКОНСЕРВНИЙ КОМБІНАТ (покупець) склалися господарські відносини з поставки /купівлі-продажу/ товару - хімічної продукції на підставі договору поставки № 1505-4 від 15.05.2014 р. (надалі - товар).

Згідно з п. 1.1. договору, постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передавати у власність покупцеві хімічну продукцію в асортименті (надалі за текстом - товар), а покупець зобов'язався приймати товар та здійснювати його оплату.

Згідно з п. 1.2. договору, кількість, асортимент, найменування, ціна та загальна вартість відповідної партії товару встановлюються у видаткових накладних, що мають силу специфікації і є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.3. договору, постачальник гарантує, що він є власником товару, який постачається за даним договором, також гарантує, що товар не є проданим, переданим, заставленим третім особам, не знаходиться під арештом, судових справ та інших заборон не має, не є обтяженим ніякими зобов'язаннями, жодними претензіями третіх осіб.

Згідно з п. 2.1. договору, передача товару покупцеві здійснюється протягом 5 (п'яти) календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідного замовлення на товар. Замовлення оформлюється на кожну партію товару та передасться покупцем постачальникові засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або через представника (кур'єром). Замовлення може бути оформлено на фірмовому бланку покупця та підписане керівником, чи іншою уповноваженою особою покупця. Постачальник зобов'язався протягом одного робочого дня розглянути направлене покупцем замовлення та письмово повідомити покупця про можливість/ не можливість виконання замовлення та дату поставки товару. Підтвердженням прийняття до виконання замовлення, також являється складений постачальником та направлений покупцеві рахунок-фактура. На підставі погодженого сторонами замовлення, постачальник складає видаткову накладну.

Згідно з п. 2.4. договору, при передачі кожної партії товару постачальник повинен передати покупцеві видаткову накладну, податкову накладну, товарно-транспортну накладну, документи, що засвідчують якість та безпечність товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 3.1. договору, покупець здійснює оплату вартості товару за ціною зазначеною у видатковій накладній.

Згідно з п. 3.2. договору, вартість товару оплачується на поточний рахунок постачальника в національній валюті України - гривні.

Згідно з п. 3.3. договору, оплата товару здійснюється покупцем на підставі видаткової накладної, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 70 (сімдесяти) календарних днів з дати отримання покупцем товару та належним чином оформлених товаросупровідних документів (п. 2.4. цього договору). Оплата здійснюється щотижнево у розмірі не менше 10% від загальної вартості поставленого на день оплати товару.

Згідно з п. 5.2. договору, за прострочення в оплаті товару постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з п. 6.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 р.

Сторони неодноразово змінювали умови договору, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, додатковими угодами № 3 та № 4 продовжено строк дії договору до 31.12.2016 р., додатковою угодою № 5 від 24.03.2016 р. внесено наступні зміни:

Згідно з п. 2.3. договору, платежі, здійснені покупцем на поточний рахунок постачальника до 24.03.2016 p., зараховуються як платежі, здійснені за раніше поставлений товар.

Оплата вартості товару, поставленого і не оплаченого станом на 24.03.2016 p., на суму 229403,24 грн. здійснюється за графіком (а. с. 17)

Оплата вартості товару, що буде наданий постачальником покупцеві починаючи з 24.03.2016 p., здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту передачі товару покупцю та надання оригіналів накладних які засвідчують належне виконання обов'язків постачальником.

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору ним здійснені наступні поставки:

- 30.11.2015 р., на підставі рахунку-фактури № СФ-2511-02 від 25.11.2015 р., та видаткової накладної № РН-3011-03 від 30.11.2015 р. продавцем поставлено товар (кислота азотна та сода каустична) на загальну суму 129649,99 грн. Товар отриманий 30.11.2015 р. представником покупця на підставі довіреності № 1145 від 30.11.2015 р., що також підтверджується товарно-транспортною накладною № МУ-03096 від 30.11.2015 р., за якою товар відвантажений (поставлений) до покупця перевізником.

- 27.05.2016 р., на підставі рахунку-фактури № СФ-1905-02 від 19.05.2016р., та видаткової накладної № РН-2705-04 від 27.05.2016р. продавцем поставлено товар (кислота азотна та сода каустична) на загальну суму 118385,24 грн. Товар отримано 27.05.2016 р. представником покупця на підставі довіреності № 273 від 26.05.2016 р., що також підтверджується товарно-транспортною накладною № МУ-03383 від 27.05.2016 р., за якою товар відвантажений (поставлений) до покупця перевізником.

- 12.07.2016 р., на підставі рахунку-фактури № СФ-0607-03 від 06.07.2016 р., та видаткової накладної № РН-1207-03 від 12.07.2016 р. продавцем поставлено товар (кислота азотна) на загальну суму 44 706,60 грн. Товар отримано 12.07.2016 р. представником покупця на підставі довіреності № 370 від 12.07.2016 р., що також підтверджується товарно-транспортною накладною № МУ-03480 від 12.07.2016 р., за якою товар відвантажений (поставлений) до покупця перевізником.

Позивач зазначає, що відповідачем в порушення умов договору вартість отриманого товару за означеними накладними оплачена частково та з порушенням строків. Зокрема, згідно з платіжним дорученням № 1512 від 24.05.16 р. покупцем сплачено суму 127200,00грн., в тому числі було частково погашено борг за рахунком-фактурою № СФ-2511-02 від 25.11.2015 р. та видатковою накладною № РН-3011-03 від 30.11.2015 р. у сумі 27446,75 грн. Також, згідно з платіжним дорученням № 1874 від 11.07.16 р. покупцем сплачено суму 48000,00 грн., за погашення боргу за рахунком-фактурою № СФ-0607-03 від 06.07.2016 р. та видатковою накладною № РН-1207-03 від 12.07.2016 р.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому він просить стягнути з відповідача 217295,08 грн. основного боргу за договором поставки № 1505/4 від 15.05.2014 р., 7329,79 грн. 3% річних, 35286,65 грн. інфляційних втрат.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Як свідчать матеріали справи між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки.

Згідно з ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини 1 та 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

За змістом статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Видатковими накладними № РН-3011-03 від 30.11.2015 р. (а. с. 24), № РН-2705-04 від 27.05.2016 р. (а. с. 22), № РН-1207-03 від 12.07.2016 р. (а. с. 23) підтверджено факт поставки позивачем товару відповідачеві на загальну суму 292741,83 грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується довіреностями № 1145 від 30.11.2015 р., № 273 від 26.05.2016 р., № 370 від 12.07.2016 р., а також товарно-транспортними накладними № МУ-03096 від 30.11.2015 р., № МУ-03383 від 27.05.2016 р., № МУ-03480 від 12.07.2016 р., за якими товар відвантажений та поставлений до покупця перевізником.

Як свідчать матеріали справи при прийманні товару акти щодо якості товару не складалися, претензій по якості при прийманні товару не було, факт отримання товару відповідачем не спростовано.

Як зазначено вище, сторони у п. 3.3. договору узгодили, що оплата товару здійснюється покупцем на підставі видаткової накладної, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 70 (сімдесяти) календарних днів з дати отримання покупцем товару та належним чином оформлених товаросупровідних документів (п. 2.4. договору). Оплата здійснюється щотижнево у розмірі не менше 10% від загальної вартості поставленого на день оплати товару.

Додатковою угодою № 5 від 24.03.2016 р. сторони визначили, що п. 2.3. платежі, здійснені покупцем на поточний рахунок постачальника до 24.03.2016 p., зараховуються як платежі, здійснені за раніше поставлений товар. Оплата вартості товару, поставленого і не оплаченого станом на 24.03.2016 p., на суму 229403,24 гри. здійснюється згідно за графіком (а. с 17).

Оплата вартості товару, що буде наданий постачальником покупцеві починаючи з 24.03,2016 p., здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту передачі товару покупцю та надання оригіналів накладних які засвідчують належне виконання обов'язків постачальником.

З огляду на визначений у договорі порядок розрахунку, зобовязання по оплаті отриманого товару у відповідача є таким, що настало.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором поставки виконав частково, зокрема, згідно з платіжним дорученням № 1512 від 24.05.16 р. покупцем сплачено суму 127200,00 грн., згідно з платіжним дорученням № 1874 від 11.07.16 р. покупцем сплачено суму 48000,00 грн.

В позові зазначено що за платежем, здійсненим відповідачем згідно з платіжним дорученням № 1512 від 24.05.16 р. позивачем частково погашений борг за рахунком-фактурою № СФ-2511-02 від 25.11.2015 р. та видатковою накладною № РН-3011-03 від 30.11.2015 р. у сумі 27446,75 грн., за платежем, здійсненим відповідачем згідно з платіжним дорученням № 1874 від 11.07.16 р. погашено борг за рахунком-фактурою № СФ-0607-03 від 06.07.2016 р. та видатковою накладною № РН-1207-03 від 12.07.2016 р.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що в процесі розгляду справи відповідач про неправильність здійснених позивачем зарахувань платежів чи про неврахування платежів не зазначав.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки за отриманий товар за видатковою накладною № РН-3011-03 від 30.11.2015 р. у сумі 98909,84 грн., за видатковою накладною № РН-2705-04 від 27.05.2016 р. у сумі 118385,24 грн. в матеріалах справи відсутні.

Оскільки факт поставки та отримання відповідачем товару за договором є доведеним та підтвердженим належними доказами - видатковими накладними, тому у відповідача у відповідності з вимогами чинного законодавства виникло зобовязання по оплаті отриманого товару на умовах договору.

В даному випадку, заборгованість відповідача підтверджується наявними у справі копіями первинних документів, які містять вичерпні відомості про господарські операції між сторонами, підтверджують їх здійснення, та свідчать про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором в розмірі 217295,08 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що не отримував товаросупровідних документів, зазначених у умовах п. 2.4. договору, а отже вважає, що строк оплати поставленого товару не настав.

Відповідно до ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не звертався до позивача з вимогою про передачу документів, не встановлював строку для їх передачі. Відповідач також не заявляв про відмову від договору поставки та не повертав товар продавцеві.

Отже, за ст. 666 ЦК України сам факт ненадання визначених договором певних документів на товар, зокрема, податкової накладної, не є підставою для відмови від оплати вартості такого товару.

При цьому, відповідачем не подано суду доказів про те, що товар за договором отриманий ним без відповідних документів, матеріали справи не містять від відповідача до позивача ніяких вимог про надання будь-яких супровідних документів на товар або повідомлень про відмову від договору та товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні підписані та скріплені печаткою відповідача без жодних зауважень.

Згідно ч. 4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

Більше того, ненадання позивачем відповідачеві інших документів ні за умов договору ні на підставі закону не позбавляє відповідача обов'язку виконати зобов'язання.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що з урахуванням викладених обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з боржника в сумі 217295,08 грн.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам законодавства та здійснено з урахуванням встановленого та опублікованого індексу інфляції за зазначений період.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 29.08.17 р. у справі № 917/1210/17 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 29.08.17 р. у справі № 917/1210/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Пелипенко Н.М.