РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/13454/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех"

до Державного підприємства "Інформаційні судові системи"

про зобов'язання вчинити дії та стягнення компенсації.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: Попов А.Г., представник, довіреність № 01-22-159/2017 від 08.06.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юртех" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Інформаційні судові системи" про:

- зобов'язання Державного підприємства "Інформаційні судові системи" припинити порушення авторських прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех" на комп'ютерну програму "Документообіг адміністративних судів", шляхом припинення використання комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду";

- зобов'язання Державного підприємства "Інформаційні судові системи" опублікувати за власний рахунок в офіційних друкованих виданнях, а саме - у газетах "Голос України" та "Урядовий кур'єр", відомості про допущене порушення авторського права Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех" на комп'ютерну програму "Документообіг адміністративних судів";

- вилучення та знищення всіх примірників комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду";

- стягнення з Державного підприємства "Інформаційні судові системи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех" частини компенсації за порушення авторських прав на комп'ютерну програму "Документообіг адміністративних судів" у сумі 1 (одна) гривня;

- стягнення з Державного підприємства "Інформаційні судові системи" на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех" частини компенсації за моральну (немайнову) шкоду у розмірі 1 (одна) гривня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем виключних майнових авторських прав позивача на комп'ютерну програму "Документообіг адміністративних судів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 у справі №910/13454/15 призначено судову експертизу та зупинено провадження на час проведення судової експертизи.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у зв'язку із прийняттям Верховною Радою України Постанови про звільнення судді ОСОБА_3., проведено повторний автоматичний розподіл справи-замінника, за результатами якого справу-замінник № 910/13454/15 передано судді ОСОБА_4.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 № 05-23/325 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2017 року, справа № 910/13454/15 передана для розгляду судді Мандриченку О. В. у зв'язку з закінченням терміну повноважень у судді ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 прийнято справу № 910/13454/15 до провадження суддею Мандриченком О.В., справу призначено слуханням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у справі № 910/13454/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

До Господарського суду міста Києва від Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності надійшов лист № 586 від 14.08.2017 року про повернення матеріалів справи без проведення судової експертизи у звя'зку з несплатою позивачем вартості проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.10.2017 р.

У судове засідання 10.10.2017 р. представник позивача своїх повноважних представників не направив, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу позивача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

З огляду на неявку представника позивача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юртех" та Державним підприємством "Інформаційні судові системи" 29.12.2010 року був укладений субліцензійний договір № 12/9-12 (далі - договір), згідно умов якого ДП «ІСС» передаэ комп'ютерну програму «Документообіг адміністративних судів» (далі - КП «ДАС»), а також виключне право (субліцензію) на використання КП «ДАС» в обумовлених договором обсягах і на визначений договором строк на всій території України, а відповідач отримує комп'ютерну програму та права і зобов'язується виплачувати позивачу винагороду, передбачену договором.

Відповідно до п. 3.4.4 договору у випадках невідповідності комп'ютерної програми характеристикам, визначеним у Технічній документації, приводити в узгоджений сторонами строк Комп'ютерну програму у відповідність до характеристик, визначених в Технічній документації.

Листом від 18.11.2011 року № 3202/11 відповідачем було повідомлено позивача про те, що Комп'ютерна програма не відповідає вимогам договору та технічної документації, а також не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положенню про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26 листопада 2010 року. Підприємство наголошувало на необхідності усунення вказаних недоліків в роботі КП «ДАС» внесення змін до Програми та зверталося з проханням привести КП «ДАС» у відповідність до обумовлених у Технічній документації характеристик, оскільки вказані зауваження не дозволяли використовувати програму за її функціональним призначенням, визначеним пп. 2.2.3 Договору та загрожувало безперебійній роботі автоматизованої системи документообігу суду в адміністративних судах України.

Листом від 12.04.2012 року №856/12-Вих відповідач повідомив позивача про те, що у зв'язку з неодноразовими скаргами та зауваженнями користувачів комп'ютерної програми «Документообіг господарських судів»» та комп'ютерної програми «Документообіг адміністративних судів» щодо їх неналежного функціонування, Державним підприємством «Інформаційні судові системи» направлялись підприємству листи із переліком термінових та необхідних змін до вищезазначених програм, щодо їх вдосконалення. Але жодних продуктивних дій з боку ТОВ «Юртех» по забезпеченню належного функціонування програм, не відбувалось. З огляду на вищевикладене Підприємством було повідомлено про припинення використання КП «ДГС» та КП «ДАС» у зв'язку з їх непридатністю для використання в судах. На виконання умов ліцензійних договорів Підприємством було деінстальовано (знищено на комп'ютерах (робочих станціях, серверах)) КП «ДГС» та КП «ДАС», а також всі примірники КП «ДГС» та КП «ДАС», включаючи Технічну документацію.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що йому стало відомо, що з метою забезпечення функціонування автоматизованої системи документообігу в адміністративних судах України, відповідачем впроваджено комп'ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду» (КП «ДСС»), яку відповідач видає за власну розробку. Також КП «ДСС» використовується для забезпечення документообігу в господарських судах України. Позивач стверджує, що КП «ДСС» не має ознак оригінальності та ознак творчого характеру та повністю повторює Комп'ютерну програму позивача.

Свої доводи позивач підтверджує висновком експертного дослідження №04/К від 22.05.2012 за договором № 2/к про надання комп'ютерних послуг від 15.03.2012 р., складеного спеціалістом ОСОБА_2, яким встановлено, що: комп'ютерна програма «ДАС» та КП «ДСС» є тотожними; виявлені ознаки тотожностей досліджених програмних продуктів КП "ДСС" та КП "ДАС", за технічним змістом, за функціональним змістом, за процесами виконання програмних скриптів, за службовими реквізитами та формами шаблонів, за отриманим результатом (роздруковані дані), з сукупності виявлених ознак тотожностей, мають одне походження з оригінальної комп'ютерної програми "ДАС", розробником якої є ТОВ "ЮРТЕХ". Фрагменти тотожностей описані в розділі цього Висновку "Порівняння виявлених тотожних ознак КП "ДСС" та КП "ДАС; відповідно до наданих документів КП «ДСС», ознак оригінальності та ознак творчості не має, а також повністю повторює КП "ДАС".

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Разом з позовною заявою позивачем був наданий висновок експертного дослідження №04/К від 22.05.2012. Зі змісту висновку вбачається, що останній складений та підписаний спеціалістом ОСОБА_2, тобто не експертом.

У своєму експертному висновку спеціаліст ОСОБА_2 зазначає, що має вищу освіту в галузі економічної кібернетики, вищу освіту у сфері інтелектуальної власності, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Дослідження комп'ютерної техніки та програмних продуктів» - 10.9 (свідоцтво Міністерства юстиції України № 901, дійсне до 2015 року), стаж експертної роботи з 2005 року.

Проте, як вбачається з наявного у матеріалах справи листа Міністерства юстиції України № 23089-0-33-15/9.2 від 10.09.2015 року станом на день складання експертного висновку 22.05.2012 року, свідоцтво № 901 судового експерта ОСОБА_2 є анульованим.

Міністерством юстиції України роз'яснено, що відповідно до пункту 4 розділу IV Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 року № 301/5 (далі - Положення), свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта з певного виду експертної спеціальності (далі - Свідоцтво) дає право працівнику НДУСЕ на проведення судових експертиз та експертних досліджень за доручення керівництва цієї установи. Використання працівниками НДУСЕ Свідоцтва для проведення судових експертиз чи експертних досліджень на інших підприємствах, в установах та організаціях або особисто поза межами установи забороняється, крім випадків відрядження фахівця для участі у судовому засідання чи слідчих діях або у складі комісії. Свідоцтво видане працівнику НДУСЕ, дійсне за наявності посвідчення співробітника відповідної НДУСЕ.

У відповідності до абз. 5 пункту 14 Розділу VI Положення Свідоцтво підлягає анулюванню у разі звільнення працівника з НДУСЕ. Враховуючи викладене, свідоцтво судового експерта ОСОБА_2 є анульованим з моменту звільнення його з Київського НДІСЕ 05.12.2011 року.

Також суд зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", за змістом Закону, зокрема статті 14, згідно з якою експерта може бути притягнуто до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, судовим експертом може бути виключно фізична особа, яка повинна підписати свій висновок (акт експертизи), хоча б проведення судової експертизи було покладено на відповідну державну установу. Якщо, призначаючи судову експертизу, господарський суд не попередив особу чи осіб, які проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, то поданий суду висновок може вважатися висновком спеціаліста, але не висновком судового експерта в розумінні частини першої статті 42 ГПК.

Частиною 5 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 " Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що висновок експертного дослідження №04/К від 22.05.2012 є необґрунтованим, а тому не розглядається судом в якості належного та допустимого доказу.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі № 910/13454/15 призначено судову експертизу, на вирішення експертів поставлено наступні питання:

1) Чи тотожні комп'ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" (далі - КП "ДСС") розробником якої є Державне підприємство "Інформаційні судові системи" (далі - ДП "ІСС") та комп'ютерна програма "Документообіг адміністративних судів" (далі - КП "ДАС"), розробником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю "Юртех" (далі - ТОВ "Юртех")?;

2) Якими тотожностями характеризується КП "ДСС" розробником якої є ДП "ІСС" у порівнянні з КП "ДАС" розробником якої є ТОВ "Юртех"?;

3) Чи має місце використання фрагментів КП "ДАС", розробником якої є ТОВ "Юртех" при складенні КП "ДСС", розробником якої є ДП "ІСС", у тому числі використання фрагментів із мовною або іншою обробкою (зокрема незначні за змістом, але фактичні зміни та доповнення)? Які саме фрагменти були використані і якій обробці вони піддавались?

4) Чи використовувались при складенні КП "ДСС" розробником якої є ДП "ІСС" як основа та першоджерело КП "ДАС" розробником якої є ТОВ "Юртех", зокрема шляхом запозичення ідеї, структури, системи? Яким чином використано запозичене з КП "ДАС", розробником якої є ТОВ "Юртех" при складенні КП "ДСС", розробником якої є ДП "ІСС"?

5) Чи відповідає умовам оригінальності КП ДСС, розробником якої є ДП "ІСС"?

6) Чи має КП "ДСС", розробником якої є ДП "ІСС" ознаки творчого характеру?

При цьому, оплату витрат по проведенню судової експертизи було покладено на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юртех".

Разом з тим, позивач вимог ухвали суду від 16.03.2017 в частині оплати витрат по проведенню судової експертизи не виконав, у зв'язку з чим Науково-дослідний центр судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України листом № 586 від 14.08.2017 повернув матеріали справи № 910/13454/15 без виконання, у зв'язку з несплатою позивачем вартості проведення експертизи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, ухвали, постанови є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, оскільки для встановлення фактичних даних щодо тотожності комп'ютерної програми "ДСС", розробником якої є відповідач та комп'ютерної програми "ДАС", розробником якої є позивач, а також наявності ознак творчого характеру КП «ДСС» та відповідності її умовам оригінальності, необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє, враховуючи те, що належним доказом у даній справі про зобов'язання Державного підприємства "Інформаційні судові системи" припинити порушення авторських прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех" на комп'ютерну програму "Документообіг адміністративних судів", є висновок відповідної експертизи, приймаючи до уваги, що позивачем не здійснено оплати витрат по проведенню судової експертизи, відповідно суд розцінює такі дії позивача, як такі, що спрямовані на необґрунтоване затягування розгляду даної справи, а чергова неявка у судове засідання - зловживання своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, Господарський суд м. Києва відхиляє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юртех" як недоведені та безпідставні.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 20.10.2017 р.