ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Справа № 915/737/17

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від відповідача та третьої особи-1 - Чебан Я.С., дов. від 10.03.2017 № 12;

від третьої особи-2 - Нестеренко О.А., дов. від 12.09.2017 № 21, Пузирьової Г.А. - директора товариства;

представник позивача в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,

55002, АДРЕСА_1;

до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області,

55002, вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області,

55000, вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область;

2) товариство з обмеженою відповідальністю "Титан",

55000, вул. Молодіжна, 4-А, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область,

про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 пред'явлено позов до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі - Южноукраїнська міськрада) про визнання за ним у порядку с. 392 ЦК України права власності на об'єкт нерухомого майна - торгівельний павільйон 2006 року побудови загальною площею 30,2 кв.м. на території АДРЕСА_2

Вимоги обґрунтовано тим, що Южноукраїнською міськрадою рішенням від 27.04.2017 № 662 відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки під розміщення та обслуговування спірного торгівельного павільйону з підстав відсутності на об'єкт нерухомості правовстановлюючого документа, не зважаючи на прийняття Виконавчим комітетом Южноукраїнської міськради Миколаївської області (далі - Южноукраїнський міськвиконком) рішень: 1) від 19.06.2006 № 380, яким дозволено позивачу розміщення вищевказаного павільйону на території ринку "Титан" шляхом затвердження відповідної проектної документації; 2) від 31.08.2006 № 566, яким затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття павільйону в експлуатацію. Такі дії Южноукраїнської міськради, на думку позивача, є невизнанням органом місцевого самоврядування за ним права приватної власності на спірний павільйон.

За вказаними вимогами судом ухвалою від 26.07.2017 порушено провадження в даній справі, залучено до участі у справі Южноукраїнський міськвиконком, та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12.09.2017 залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Титан" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Із відзиву ТОВ "Титан" від 21.09.2017 випливає, що останнє вважає позов безпідставним, так як позивачем не доведено порушення його прав щодо спірного майна.

У ході розгляду справи по суті представник підприємця ОСОБА_4 позов підтримав повністю, але в дане судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою від 11.10.2017 про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши представників відповідача та третіх осіб, на думку яких відсутні докази порушення прав позивача щодо спірного майна, котрим підприємець ОСОБА_4 володіє і користується, а наведене у позовній заяві рішення органу місцевого самоврядування на підтвердження порушення прав власності позивача, є законним, так як підприємець ОСОБА_4 не здійснив реєстрацію свого права на спірне майно у відповідності до чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Рішенням Южноукраїнського міськвиконкому від 19.06.2006 № 380 (ас. 10) надано підприємцю ОСОБА_4 дозвіл на розміщення торговельного павільйону на території ринку АДРЕСА_1 шляхом затвердження проектної документації, виконаної комунальним підприємством "Архітектурно-проектувальне бюро" (а.с. 33-50), та призначено державну приймальну комісію для прийняття зазначеного павільйону в експлуатацію.

17.07.2006 державним комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації міста Южноукраїнська Миколаївської області виготовлено технічний паспорт на спірний павільйон (а.с. 16-22).

У подальшому на підставі відповідного акта від 27.06.2006 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - торгівельного павільйону (ас. 11) рішенням від 31.08.2006 № 566 Южноукраїнського міськвиконкому (ас. 12) вирішено прийняти спірний павільйон в експлуатацію та затвердити вищевказаний акт державної приймальної комісії.

Із змісту рішення Южноукраїнської міськради від 27.04.2017 № 662 (ас. 13), на котре позивач посилається як на доказ в обгрунтовання своїх позовних вимог, у задоволенні заяви підприємця ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (торговельний павільйон).

Доводи позивача, що вказаним рішенням органу місцевого самоврядування не визнається право власності на належний йому торгівельний павільйон, є надуманими, так як у зазначеному рішенні вказується лише на те, що підприємцем ОСОБА_4 не подано документа про реєстрацію права власності на торговельний павільйон.

Позивачем не подано суду доказів на підтвердження того, що в нього відсутні можливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ.

Згідно чинного законодавства правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Тобто, позов про визнання права власності на відповідне майно може бути пред'явлений лише у випадку відсутності одержати у відповідних органах на зазначене майно правовстановлюючий документ. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 23.12.2014 у справі № 3-191г14.

Відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва у зв'язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об'єкт нерухомого майна. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі № 3-55гс11.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що підприємцем ОСОБА_4 не доведено факту оспорювання або невизнання відповідачем його права власності на торгівельний павільйон, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 49 ГПК України, у разі відмови судом у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

У судовому засіданні 11.10.2017, згідно ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82- 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 17.10.2017.

Суддя Ю.М. Коваль.