ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.10.2017 р. Справа№ 5015/6798/11

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою вих.№71 від 06.06.2017р. (вх.№2502/17 від 07.06.2017р.) Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м.Львів,

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Львівській області , м.Львів;

заінтересовані особи за скаргою:

1. Приватне підприємство ГАЛ-ЕКСІМ (стягувач), м.Львів;

2.Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Львівській області , м.Львів;

у справі №5015/6798/11

за позовом: Публічного акціонерного товариства Імексбанк, м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м.Львів

про стягнення 4 225 648, 71 грн.,-

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

суддя Гоменюк З.П.

суддя Мороз Н.В.

Представники сторін:

від скаржника (боржника): ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

від стягувача: ОСОБА_2 керівник

від ВДВС: ОСОБА_3 представник (довіреність в матеріалах справи).

Суть спору: На розгляді господарського суду Львівської області перебуває скарга вих.№71 від 06.06.2017р. (вх.№2502/17 від 07.06.2017р.) Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м.Львів на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Львівській області , м.Львів.

ОСОБА_2 справи викладено в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 03.08.2017р. призначено колегіальний розгляд справи №5015/6798/11 по розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м.Львів вих.№71 від 06.06.2017р. (вх.№2502/17 від 07.06.2017р.) у складі трьох суддів.

Внаслідок автоматизованого розподілу, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від .07.2017р., у склад колегії увійшли головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Гоменюк З.П. та Мороз Н.В.

Ухвалою суду від 04.08.2017р. прийнято справу №5015/6798/11 по розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м.Львів вих.№71 від 06.06.2017р. (вх.№2502/17 від 07.06.2017р.) до розгляду колегіально у складі суддів: головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Гоменюк З.П. та Мороз Н.В. та призначено скаргу до розгляду на 19.09.2017р. Ухвалою суду від 19.09.2017р. строк вирішення скарги продовжено та розгляд скарги відкладено на 11.10.2017р.

29.09.2017р. за вх. №33170/17 скаржник (боржника) подав уточнення до скарги, які суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

В судове засідання 11.10.2017р. представник скаржника (боржника) зявився, надав усно пояснення по суті заявленої скарги та підтримав подані через канцелярію суду уточнення до скарги на дії державного виконавця, згідно яких просить: визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.07.2015р. про стягнення з ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна виконавчого збору; визнати недійсною постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курман Б.Г. від 25.05.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП №54020211 з виконання постанови ВП №37673173, виданої 01.07.2015р. про стягнення виконавчого збору; зобовязати ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області повернути ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна стягнутий надміру на користь держави за виконавчим провадженням №37673173 виконавчий збір в розмірі 389658,25грн.

В судове засідання 11.10.2017р. представник стягувача зявився, надав усно пояснення щодо поданої скаржником (боржником) скарги на дії ДВС.

В судове засідання 11.10.2017р. представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області зявився, проти скарги заперечив з підстав викладених у поданих поясненнях на скаргу.

Розглянувши матеріали скарги, оцінивши докази у їх сукупності, створивши у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у розгляді скарги, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив наступне:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.12.2011р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК в особі філії ПАТ „ІМЕКСБАНК задоволено повністю та стягнуто з ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна 4222117,67грн. заборгованості, 25500,00грн. державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2012р. рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2011р. залишено без змін, відтак, 12.04.2012р. на примусове виконання рішення господарського суду Львівської області, видано наказ №5015/6798/11 про стягнення з ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна на користь ПАТ „ІМЕКСБАНК в особі філії ПАТ „ІМЕКСБАНК 4222117,67грн. заборгованості, 25500,00грн. державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі викладеного, стягувач звернувся до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області з заявою вих.№05/04 від 05.04.2013р. про відкриття виконавчого провадження, проведення опису й арешту майна боржника та передачу його на відповідальне зберігання. До заяви було долучено оригінал наказу господарського суду Львівської області №0030081 від 12.04.2012р. у справі №5015/6798/11 та копію довіреності на представника стягувача.(Заява поступила до відділу примусового виконання рішень 18.04.2013р. та була зареєстрована за вх.№1797/091-39).

Постановою головного державного виконавця Германчук Р.В. від 22.04.2013р. відкрито виконавче провадження (ВП №37673173) з виконання наказу господарського суду Львівської області від 12.04.2012р. у справі №5015/6798/11. У постанові встановлено для боржника строк для добровільного виконання рішення суду до 29.04.2013р. та попереджено, що у випадку невиконання рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Окрім цього, 22.04.2013р. за вих.№09.1-45/889/В6-7041 та вих.№09.1-45/889/В6-7042 до реєстраційної служби ЛМУЮ, Управління держкомзему в м.Львові, УДАІ ГУМВСУ у Львівській області та Державної інспекції сільського господарства у Львівській області було скеровано запити щодо надання інформації про наявність у боржника нерухомого та рухомого майна.

Також, з долучених до справи копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 13.05.2013р. головним державним виконавцем Германчук Р.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку р/р№4369, що відкритий у ПУАТ „Фідобанк. В подальшому, постановою головного державного виконавця Германчук Р.В. від 14.05.2013р. арешт коштів з вказаного рахунку було знято.

Згідно відповіді від 14.05.2013р. відділу Держземагенства у м.Львові станом на 01.01.2013р. інформація про наявність зареєстрованих державних актів на право власності на земельні ділянки на боржника відсутня.

Згідно відповідей від 14.05.2013р. Управління Державтоінспекції та від 27.06.2013р. Державної інспекції сільського господарства за боржником зареєстровані транспортні засоби не рахуються.

Згідно супровідного листа від 15.05.2013р. за вих.№09.1-45/889/В6-7804 на адресу ПуАТ „Фідобанк було скеровано платіжну вимогу №115 від 08.05.2013р. про списання з рахунку боржника коштів в сумі 169388.47грн., яку банком повернуто без виконання у звязку з невірним зазначенням номера виконавчого документа. Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що при супровідному листі від 31.05.2013р. за вих.№09.1-45/889/В6-8896 на адресу ПуАТ „Фідобанк було скеровано реєстр платіжних вимог №110 та платіжну вимогу №142 від 30.05.2013р. про списання з рахунку боржника коштів в сумі 5275,25грн. Окрім цього, при супровідному листі від 31.05.2013р. за вих.№09.1-45/889/В6-8895 на адресу АТ „Укрексімбанк було скеровано платіжну вимогу №141 за реєстровим №109 від 30.05.2013р. про списання з рахунку боржника коштів в сумі 47000,00грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.04.2013р. ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна надано розстрочку виконання рішення суду на 24 місяці до 31.03.2015р. Ухвалою суду від 07.12.2016р. у справі №5015/6798/11 за заявою ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна замінено сторону виконавчого провадження, а саме: замінено стягувача ПАТ „ІМЕКСБАНК на його правонаступника ТзОВ „Фінансова компанія „Авістар. Ухвалою суду від 31.01.2017р. у справі №5015/6798/11 за заявою ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна замінено сторону виконавчого провадження. А саме: стягувача ТзОВ „Фінансова компанія „Авістар на його правонаступника ПП „Гал-Ексім у виконавчому провадженні №37673173. На виконання вищевказаної ухвали господарського суду Львівської області. 24.05.2017р. Відділом примусового виконання рішень у межах виконавчого провадження №37673173 винесено постанову, якою замінено сторону у виконавчому провадженні.

24.05.2017р. старшим державним виконавцем Курман Б.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України „Про виконавче провадження.

З долучених до справи матеріалів виконавчого провадження ВП№54020211 вбачається, що 31.05.2017р. старшим державним виконавцем Курман Б.Г. винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Окрім цього, в межах ВП №54020211, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна 405459,81грн. виконавчого збору на підставі постанови №ВП37673173, виданої 01.07.2015р. В рамках цього ж виконавчого провадження, постановою старшого державного виконавця Курман Б.Г. від 06.06.2017р. накладено арешт на грошові кошти ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна, що містяться на всіх відкритих рахунках: АТ „УкрСибБАНК; ПАТ „Полтава-банк, АТ „Укрексімбанк. Постановою від 26.06.2017р. арешт на вказані вище грошові кошти знято у звязку із надходженням 23.06.2017р. на рахунок органу державної виконавчої служби коштів в сумі необхідній для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Скаржник (боржник) вважає постанову ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області про відкриття виконавчого провадження ВП№54020211 від 25.05.2017р. та постанову від 01.07.2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 405459,81грн. незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у звязку з чим і звернувся до суду зі скаргою.

У своїй скарзі скаржник (боржник) зазначає, що йому стало відомо про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54020211 з виконання постанови ВП №376731723, виданої 01.07.2015р. про стягнення 405459,81грн. виконавчого збору, з листа ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, який отримано скаржником 29.05.2017р. При цьому зазначає, що постанови від 01.07.2015р. про стягнення виконавчого збору боржник ніколи не отримував і тексту даної постанови не бачив і довідався про її існування лише отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54020218 від 25.05.2017р. Також, скаржник зазначає, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП №37673173, у матеріалах виконавчого провадження, що надавалися представнику для ознайомлення, постанова від 01.07.2015р. про стягнення виконавчого збору була відсутня, а відтак у боржника не було можливості ознайомитись з нею та він був позбавлений можливості оскаржити дану постанову у строки, визначені чинним законодавством.

Стягувач з вимогами скарги погоджується, у поданих письмових поясненнях зазначає, що ВПВР УДВС неправомірно отримали кошти в розмірі 405459,81грн. в рахунок виконавчого збору, оскільки у межах виконавчого провадження ВП№37673173 фактично на користь стягувача було стягнуто 158015,59грн., відтак, згідно ч.2 ст.27 Закону України „Про виконавче провадження, після повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону, з врахуванням вимог ч.3 ст.40 Закону, державний виконавець повинен був винести постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі, визначеному чинним законодавством. Стягнення решти суми заборгованості було виконано поза межами виконавчого провадження у звязку з врегулюванням сторонами спору.

При розгляді скарг суд виходив із наступного.

Розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 121-2 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу. Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ, незалежно від того, якою саме особою подано скаргу. Розгляд таких скарг здійснюється господарським судом за правилами ГПК України.

З 05.10.2016 р. набрав чинності ОСОБА_1 України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-УІІІ(далі - ОСОБА_1 від 02.06.2016 р.), пунктами 6, 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як випливає зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. в ньому відсутнє таке поняття як завершення виконавчого провадження. Лише у Прикінцевих та перехідних положеннях вказаного Закону зазначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тобто, стадія завершення виконавчого провадження повинна визначатися за нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. (далі - ОСОБА_1 від 21.04.1999 р.)

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі дії по виконанню наказу Господарського суду Львівської області від 12.04.2012 р. у справі № 5015/6798/11 були розпочаті під час дії Закону від 21.04.1999р.

Частиною 1 ст.30 Закону від 21.04.1999 р. було встановлено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відтак, завершенням виконавчого провадження відповідно до Закону від 21.04.1999 р. є закінчення виконавчого провадження згідно з ст.49, а також повернення виконавчого документа стягувану згідно з ст.47, у тому числі і якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, та повернення виконавчого документу суду чи іншому органу (ст.48).

Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області винесено 24.05.2017р., тобто під час дії Закону від 02.06.2016р.

Відтак, до вказаних правовідносин застосовуються положення Закону від 02.06.2016 р. відповідно до п.7 розділу ХШ Прикінцеві та перехідними положеннями якого встановлено, що після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

У Прикінцевих та Перехідних положеннях Закону від 02.06.2016р. вказано порядок виконання та правового регулювання саме «виконавчих дій», а не «виконавчого провадження». Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., так і Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Тобто з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016р. слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно-правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.

Виконавче провадження ВП №37673173 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.04.2012р. у справі № 5015/6798/11 було відкрито державним виконавцем 22.04.2013р. у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р.

Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону від 02.06.2016 слід дійти висновку, що положення попереднього Закону від 21.04.1999р. застосовується не щодо всього виконавчого провадження ВП №37673173, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону від 21.04.1999р. Кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №37673173 винесена виконавцем 24.05.2017р., тобто вже в період дії Закону від 02.06.2016р., а відтак, державний виконавець, приймаючи дану постанову повинен вчиняти таку дію відповідно до Закону від 02.06.2016р., а тому саме за новим законом і наступають наслідки повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу, як виконавча дія, є підставою для настання відповідних правових наслідків, які передбачені саме тим нормативним актом, на підставі якого і вчиняється повернення виконавчого документа стягувачу, а тому правові наслідки, визначені редакцією попереднього Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., не можуть бути застосовані, оскільки такі наслідки настають саме після прийняття (винесення) постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, отже не можуть наставати до дій, які вчиняються у період чинності Закону від 02.06.2016р.

Як зазначалося вище, згідно ст.40 Закону від 02.06.2016р., правовим наслідком винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу серед іншого, є винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Такий наслідок, як винесення постанови про стягнення виконавчого збору, згідно приписів Закону в новій редакції обумовлений тим, що згідно ст.27 Закону від 02.06.2016р., розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (в редакції чинній станом на 24.05.2017р.), виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) згідно ст. 37 Закону в розмірі 10% від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу.

Натомість приписи Закону від 21.04.1999р. передбачали абсолютно іншу процедуру винесення постанови про стягнення виконавчого збору, інший обрахунок розміру (10% від стягуваної суми) та інші наслідки закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу), зокрема згідно з ч.7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (в редакції чинній станом на 01.07.2015р.- винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору) постанова про стягнення виконавчого збору виносилась державним виконавцем не після фактичного виконання рішення, чи закінчення виконавчого провадження, а на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для добровільного виконання рішення, і у випадку закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділялася в окреме провадження.

Отже, що дія державного виконавця, щодо повернення виконавчого документа стягувачу та винесення відповідної постанови вчинена 24.05.2017р., підлягає регулюванню саме положеннями Закону від 02.06.2016р., статті 37, 40 якого не передбачають виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження, а лише надають державному виконавцеві підставу для винесення постанови про стягнення виконавчого збору і її виконання як виконавчого документа згідно приписів законодавства.

Можливість виділення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження в окреме провадження передбачено абзацом 3 та 4 пункту 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 №512/5 (в редакції чинній станом на 24.05.2017р.). Зокрема, в вищезазначених пунктах передбачено, що у разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення «витрат виконавчого провадження» виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеного в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Отже, з вищезазначеного вбачається можливість виділення в окреме провадження саме постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, що не є тотожним з поняттям «виконавчий збір».

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Таким чином, нормами чинного Закону чітко розмежовуються поняття «витрати виконавчого провадження» та «виконавчий збір», які з огляду на приписи ст.42 Закону становлять, кошти виконавчого провадження, відтак чинними на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу нормами Закону від 02.06.2016р., не передбачено право органів ДВС виносити постанову про стягнення виконавчого збору в окреме провадження.

З наведених підстав дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54020211 з виконання постанови № ВП 37673173, виданої 01.07.2015р. ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА» 405459,81грн. виконавчого збору, всупереч ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», є незаконними, а постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області від 25.05.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 54020211 з виконання постанови ВП № 37673173, виданої 01.07.2015р. ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА» 405459,81 грн. виконавчого збору є недійсною.

Окрім цього, постанова про стягнення виконавчого збору була винесена 01.07.2015р., згідно порядку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІУ.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 17 Закону від 21.04.1999 №606-ХІУ, в редакції чинній на момент винесення постанови, до виконавчих документів, які підлягають виконанню державним виконавцем відповідно до цього Закону, віднесено серед іншого і постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Тобто постанова про стягнення виконавчого збору, як виконавчий документ, підлягав виконанню згідно приписів даного Закону.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, то вимоги, які встановлені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. до виконавчих документів поширюються і на таку постанову, зокрема в ній вказується стягувач, боржник, строк набрання законної сили документа та строк його пред'явлення до виконання.

У оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору від 01.07.2015р. такий строк не зазначено, однак згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. строк для її пред'явлення до виконання (ст.22) становить один рік.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведені приписи Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., можна дійти висновку, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 01.07.2015р. є за правовою природою виконавчим документом, по якому Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. було чітко визначено строк пред'явлення даного виконавчого документа до виконання, який підлягав пред'явленню до виконання в межах зазначеного строку і який підлягав виконанню у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, для стягнення виконавчого збору, який визначений та нарахований державним виконавцем у постанові від 01.07.2015р., яка є виконавчим документом з річним строком для його пред'явлення, необхідним є пред'явлення до виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження щодо його виконання. Без вчинення цих дій не можна вважати, що державний виконавець у відповідності до вимог чинного законодавства та у визначений строк розпочав стягнення виконавчого збору, однак його не стягнув. У випадку, якщо виконавчий документ про стягнення виконавчого збору не пред'являвся до виконання, то відповідно слід вважати, що його стягнення не розпочиналось.

У даному випадку постанова державного виконавця від 01.07.2015р. про стягнення виконавчого збору у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. не пред'являлась до виконання у річний строк, за цим виконавчим документом виконавче провадження не було відкрито, відтак, і на даний час, враховуючи вимоги Закону від 02.06.2016р., стягнення виконавчого збору по такій постанові є неможливим.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення щодо стягнення переважної суми боргу було виконано поза межами виконавчого провадження у звязку із врегулюванням спору щодо сплати заборгованості між ПП «ГАЛ-ЕКСІМ» та ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕС Г- УКРАЇНА».

За таких обставин, переважна сума боргу була погашена поза межами виконавчого провадження. Тобто, примусове стягнення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» фактично не відбувалося, а відтак у державного виконавця навіть на момент винесення 01.07.2015р. постанови про стягнення виконавчого збору були відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 405459,81 грн.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 06.07.2015р. у справі №6-785цс15 та від 28.01.2015р. у справі №3-217гс14, а згідно ч.1 ст.111 - 28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 01.07.2015р. про стягнення з ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА» виконавчого збору підлягає визнанню недійсною у судовому порядку.

В Уточненнях до скарги на дії державного виконавця, скаржник повідомляє, що на арештований рахунок ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА» № НОМЕР_1 в ПАТ «Полтава-банк», МФО 331489 надійшли кошти в обсязі достатньому для повного погашення суми виконавчого збору, вказаної в оскаржуваній боржником постанові ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області ВП № 37673173 від 01.07.2015 p., та погашення суми витрат виконавчого провадження в розмірі 856,25 грн., вказаної в постанові ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області ВП № 37673173 від 24.05.2017 р.

Як підтверджують матеріали справи, у тому числі й ВДВС, кошти, що знаходилися на рахунку ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА» № НОМЕР_1 в ПАТ «Полтава-банк», МФО 331489 списані, рахунки боржника розблоковано.

Як стверджує скаржник, з Автоматизованої системи виконавчого провадження за відповідними ідентифікаторами він довідався про існування постанови про закінчення ВП № 54020211 від 12.07.2017 р., у звязку із перерахуванням в користь держави сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. (постанова є у матеріалахсправи).

Скаржник стверджує, що неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 01.07.2015 p., постанови від 25.05.2017 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 54020211 з виконання постанови ВП № 37673173, виданої 01.07.2015 р. ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ- УКРАЇНА» виконавчого збору, як і самих цих постанов, підтверджує неправомірне утримання органами виконавчої служби в рахунок виконавчого збору суми у розмірі 389 658,25 грн., у звязку із чим боржник просить суд, з урахуванням уточнення до скарги на дії державного виконавця (вх.№33170/17 від 29.09.2017р.), зобов'язати ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області повернути ТзОВ «КРИСТАЛ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА» стягнутий надміру на користь держави зав виконавчим провадженням №ВП 37673173 виконавчий збір в розмірі 389 658,25 грн. на рахунок боржника № в ПАТ «Полтава-банк», МФО 331489.

Можливість задоволення судами вимоги вищевказаного змісту підтверджується судовою практикою, стверджує скаржник, зокрема, постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2017 р. у справі № 905/3260/15.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_9 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У справі № 905/3260/15, на яку посилається скаржник, ВГСУ дійшов висновків про правомірність висновків сідів про задоволення вимоги про повернення скаржнику коштів виконавчого збору виходячи з того, що винесенням постанови заступника директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Укроаїни про перевірку законності виконавчого провадження від 20.05.20167 року на підставі ч.2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», припинено у такий спосіб існування предмету оскарження у частині визнання незаконною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністекрства юстиції України про стягнення з ТзОВ «Краматорський феросплавний завод» на користь держави виконавчого збору в сумі 2 726 093,38 грн. за виконавчим провадженням ВП №49975980 від 08.02.2016 року, що поряд із встановленою неправомірністю дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору вказувало на утримання органами державної виконавчої служби в рахунок виконавчого збору суми коштва в розмірі 821511,80 грн. без наявності на то достатніх правових підстав. Суд дійшов висновку, що за відсутності запитуваних дій, зважаючи, у т.ч. на скасування ВДВС постанови про стягнення виконавчого збору, має місце безпідставне ухилення державного органу від вчинення дій по поверненню коштів.

В данному конкретному випадку, враховуючи, що не припинено існування предмету оскарження у частині визнання незаконою постанови про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору, суд не вважає доведеним матеріалами справи безпідставне ухилення державного органу від вчинення означених дій (повернення утриманих коштів).

Станом на даний час обраний скаржником спосіб захисту порушенного права (стосовно повернення коштів) не забезпечить ефективний засіб захисту порушених прав скаржника та відновлення його порушених прав.

Суд додатково вбачає за доцільне зазначити, що виходячи з положень ст.56 Конституції України, положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», Бюджетного кодексу України відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою за рахунок державного бюджету.

При цьому враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційногоо Суду України від 03.10.2001 р. №12-рп/2001, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Керуючись ст.121-2, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м.Львів (із врахуванням уточнень) про визнання недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.07.2015р. про стягнення з ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна виконавчого збору; визнання недійсною постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курман Б.Г. від 25.05.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП №54020211 з виконання постанови ВП №37673173, виданої 01.07.2015р. про стягнення виконавчого збору; зобовязання ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області повернути ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна стягнутий надміру на користь держави за виконавчим провадженням №37673173 виконавчий збір в розмірі 389658,25грн. задоволити частково.

2. Визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.07.2015р. про стягнення з ТзОВ „Кристал-Інвест-Україна виконавчого збору в сумі 405459,81грн.;

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курман Б.Г. від 25.05.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП №54020211 з виконання постанови ВП №37673173, виданої 01.07.2015р. про стягнення виконавчого збору в сумі 405459,81грн.

4. В задоволенні решти вимог у скарзі - відмовити.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Гоменюк З.П.

Суддя Мороз Н.В.