У Х В А Л А

24 жовтня 2017 року Справа № 10/210

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали скарги дочірньої компанії «Газ України» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

на дії Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області

з виконання рішення господарського суду Луганської області від 12.08.2010 по справі № 10/210

за позовом дочірньої компанії «Газ України» національної акціонерної компанії, м. Київ

до комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго», м. Золоте Попаснянського району Луганської області

про стягнення 4.868.399,60 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Андрющенко С.Т.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 27.12.2016 №261/16;

від відповідача: не прибув;

від ВДВС: не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (далі стягувач, позивач) звернулася до господарського суду Луганської області зі скаргою від 23.08.2017 № 31/13-3394 на дії Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі ВДВС, відділ ДВС), з виконання рішення господарського суду Луганської області від 12.08.2010 по справі № 10/210.

Вказаним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті природного газу в сумі 3.672.827,98 грн., пеню в сумі 328554,67 грн., інфляційні нарахування в сумі 640214,11 грн., три проценти річних в сумі 190296,77 грн., витрати на держмито в сумі 25500 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн.

Заявник у скарзі вказав, що у відділу ДВС на виконанні перебував наказ господарського суду Луганської області від 27.08.2010 № 10/210 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті природного газу в сумі 3.672.827,98 грн., пені в сумі 328554,67 грн., інфляційних нарахувань в сумі 640214,11 грн., трьох процентів річних в сумі 190296,77 грн., витрат на держмито в сумі 25500 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн.

15.08.2017 на адресу позивача надійшов лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 09.08.2017 № 15543/17/2.3 яким повідомлено стягувача, що 23.12.2011 відділом ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач у скарзі зазначив, що вказана постанова ВДВС (про повернення виконавчого документа стягувачеві) та оригінал наказу від 27.08.2010 № 10/210 на його адресу не надходили, тоді як згідно ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату винесення цієї постанови) такі постанови надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заявник також повідомив суд, що за даними його бухгалтерського обліку за наказом господарського суду від 27.08.2010 № 10/210 обліковується дебіторська заборгованість в сумі 25736 грн. (судовий збір), яку стягувач позбавлений можливості стягнути за відсутності наказу суду (який перебував у відділі ДВС та не надсилався стягувачу).

На підставі вказаних доводів стягувач заявив вимоги про визнання незаконними дій відділу ДВС в частині ненадсилання постанови від 23.12.2011 ВП № 21471703 про повернення виконавчого документу стягувачеві разом з оригіналом виконавчого документа на адресу стягувача.

Заявою від 18.09.2017 № 295, яка надійшла на адресу електронної пошти суду, відповідач (боржник) пояснив, що на виконання рішення господарського суду Луганської області від 12.08.2010 по справі № 10/210, на підставі Закону України від 12.05.2011 № 3319-VI та постанови КМУ від 08.08.2011 № 894, було списано з нього борг в сумі 3.672.827,98 грн., пеню в сумі 328554,67 грн., інфляційні нарахування в сумі 640214,11 грн., три проценти річних в сумі 190296,77 грн.

Будь яких інших обставин виконання вказаного рішення відповідачу не відомо; відповідач просив розглянути скаргу без участі його представника.

Відділ ДВС відзивом на скаргу від 15.09.2017 № 1050/16.7/17 повідомив суд, що згідно витягу із «Спецпідрозділу» Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 23.12.2011 виконавче провадження № 21471703 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 12.08.2010 по справі № 10/210, було закінчене у зв'язку з його фактичним та повним виконанням на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відділ ДВС також пояснив, що надати докази про надіслання стягувачеві постанови від 23.12.2011 про повернення виконавчого документа та надати матеріали виконавчого провадження не виявляється можливим, оскільки матеріали виконавчих проваджень, матеріально-технічна база та інше майно відділу залишилось на території яка не контролюється українською владою у м. Первомайську Луганської області.

ВДВС просив розглянути справу буз участі його представника.

Розглянувши матеріали скарги, вислухавши представників позивача, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав:

Стягувачем заявлено вимоги про визнання незаконними дій органу ДВС щодо ненадсилання постанови від 23.12.2011 про повернення виконавчого документу стягувачеві та ненадсилання оригіналу виконавчого документа на адресу стягувача.

Разом з цим, надані відділом ДВС матеріали (витяг із «Спецпідрозділу» Автоматизованої системи виконавчих проваджень) свідчать, що постанова від 23.12.2011 про повернення виконавчого документу стягувачеві відділом ДВС не виносилась.

Вказаною датою 23.12.2011 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з фактичним повним виконанням рішення.

Повернення виконавчого документа стягувачеві (ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 23.12.2011) та закінчення виконавчого провадження (ст. 49 Закону) є різними виконавчими діями.

Свідчення, викладені у листі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 09.08.2017 № 15543/17/2.3, на який посилається стягувач у скарзі (про винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2011 на підставі п. 1 ч. 1 ст. ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження»), не приймаються судом до уваги, так як ці свідчення не підтверджені доказами.

При цьому наданий відділом ДВС витяг із «Спецпідрозділу» Автоматизованої системи виконавчих проваджень свідчить, що 23.12.2011 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з фактичним повним виконанням рішення.

Відповідно до довідки відділу організаційно-документального забезпечення роботи господарського суду Луганської області від 29.08.2017 № 106, справа № 10/210 (в межах якої розглядається скарга на дії ВДВС) вважається втраченою внаслідок настання обставин непереборної сили проведення антитерористичної операції.

Як було вказано вище, відділ ДВС пояснив суду, що надати матеріали виконавчого провадження не виявляється можливим, оскільки вони залишились на території яка не контролюється українською владою у м. Первомайську Луганської області.

За таких обставин, вимоги, викладені у скарзі, про визнання незаконними дій органу ДВС щодо ненадсилання постанови від 23.12.2011 про повернення виконавчого документу стягувачеві та ненадсилання оригіналу виконавчого документа на адресу стягувача, не підлягають задоволенню в звязку з їх необґрунтованістю, так як відсутні докази винесення такої постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Скаргу дочірньої компанії «Газ України» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 23.08.2017 № 31/13-3394 на дії Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області залишити без задоволення.

Суддя В.В. Корнієнко