ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р.Справа № 916/1898/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Себова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області;

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДІМ"

про стягнення 201200,85 грн.;

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

встановив:

Позивач, Комунальне підприємство „Чорноморськтеплоенерго чорноморської міської ради Одеської області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДІМ" про стягнення 226010,69 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за договором №231-Ж678 від 26.09.2012р., з яких: 177335,71 грн. основного боргу, 18698,88 грн. пені, 27833,10 грн. інфляційні, 2143,00 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладений з відповідачем договір №231-Ж678 від 26.09.2012р., невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати, виникнення заборгованості у вказаному розмірі за період з січня по березень 2017р. включно, також посилається на інші вказані у позовній заяві обставини.

11.09.2017 р. позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій росить стягнути з відповідача 201200,85 грн. заборгованості, з яких: 149135,71 грн. основного боргу, 18698,88 грн. пені, 27833,10 грн. інфляційні, 2143,00 грн. 3% річних.

Відповідач в судове засідання представника не направив, відзив на позовну заяву не надав, тому справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем був підписаний договір №231-Ж678 від 26.09.2012р., на постачання теплової енергії в гарячій воді КП „ЧТЕ (Договір), відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання щодо постачання теплової енергії в гарячій воді КП „ЧТЕ здійснює постачання теплової енергії на опалення в потрібних відповідачу обсягах, а відповідач зобовязується сплачувати отримані послуги за встановленими тарифами (цінами), про що свідчить безпосередньо даний договір.

Додатком 1 до Договору № 231-Ж678 від 26.09.2012р. передбачена вартість послуг з теплопостачання, яка була встановлена рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що плата за послуги по теплопостачанню може бути змінено в односторонньому порядку на підставі рішення відповідних органів. Про зміну тарифи на підставі Постанові НКРЕКП від 09.06.2016р. № 955 відповідач був повідомлений, що підтверджується копіями повідомлень щодо встановлення тарифів від 04.11.2016р. № 01-05.1/1174.

В період з січня 2016р. по березень 2017р. включно позивачем надавалися послуги по теплопостачанню відповідачу, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про включення систем опалення, рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про початок опалювального сезону 2016-2017р.р.

Відповідно до п.6.5 Договору сплата за послуги відповідачем повинна здійснюватися щомісячно по виставленим рахункам на потязі трьох банківських днів з часу отримання рахунку.

Рахунки на оплату за послуги по теплопостачанню щомісяця надавались відповідачу, проте відповідачем у період з січня 2017 р. по березень 2017р. включно вищезазначена умова договору не виконувались в повному обсязі і станом на 26.07.2017р. виникла заборгованість у сумі 177335,71 грн., про що свідчить надана до позову довідка про розрахунок заборгованості.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГК України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.40 „Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМ України № 1198 від 03.10.2007р., споживач зобовязаний дотримуватись вимог договору, а саме вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Положеннями ч.6 ст.19 Закону України „Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальний організації за фактично отриману теплову енергію.

В порушення умов договору, відповідач свої зобовязання щодо оплати належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 177335,71 грн.

Відповідач частково оплатив отримані послуги, у звязку з чим позивач зменшив вимоги щодо стягнення основного боргу, та просить стягнути з відповідача 149135,71 грн.

Доказів оплати вказаної суми заборгованості не представлено.

Згідно ст.32 Господарського процесуального Кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального Кодексу України).

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 149135,71 грн., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів ст.546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.2.3 Договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаної правової норми та виходячи з наданого розрахунку, позивачем вірно нараховані 18698,88 грн. пені, 27833,10 грн. інфляційні, 2143,00 грн. 3% річних.

За таких обставин уточнені вимоги позивача про стягнення 201200,85 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за договором №231-Ж678 від 26.09.2012р., з яких: 149135,71 грн. основного боргу, 18698,88 грн. пені, 27833,10 грн. інфляційні, 2143,00 грн. 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 202, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 629, Цивільного Кодексу України, ст.ст.33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДІМ" про стягнення 201200,85 грн.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "НАШ ДІМ" (68004, м. Чорноморськ, вул. Першого Травня, 19, код 37913975) на користь Комунального підприємства „Чорноморськтеплоенерго чорноморської міської ради Одеської області (68002, м. Чорноморськ, вул. Торгова,2-а, код 31619819) 149135/сто сорок девять тисяч сто тридцять пять/грн.71 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, 18698/вісімнадцять тисяч шістсот девяносто вісім/грн. 88 коп. пені, 27833/двадцять сім тисяч вісімсот тридцять три/грн. 10 коп. інфляції, 2143/дві тисячі сто сорок три/грн. 00 коп. - 3% річних, 3018/ три тисячі вісімнадцять/грн. 01 коп. витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 11.10.2017р. Повний текст рішення складено 17 жовтня 2017 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Р.В. Волков