ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 жовтня 2017 р. Справа № 903/774/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Волинської філії, м.Луцьк

до відповідача: Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації у Волинські області, смт.Ратне

про стягнення 72964,51грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №929 від 12.12.2016р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Волинської філії звернувся з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації у Волинські області та просить відшкодувати 72964,51грн. наданих телекомунікаційних послуг для пільгової категорії осіб за грудень 2015р. та 2016р.

В обґрунтування позовної заяви позивач послався на розрахунки видатків на відшкодування витрат на пільги (форма №2-пільга) за грудень 2015р. та 2016р., акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги форма №3 пільгова.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На вимогу ухвали суду від 05.10.2017р. подала власне письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору, зареєстроване за заявою вх. №01-54/9287/17 від 13.10.2017р.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. Через відділ документального забезпечення та контролю подав наступні документи:

1.)відзив на позовну заяву за вх. №01-54/9479/17 від 20.10.2017р., в якому вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути задоволені судом, з огляду на наступне:

- пільги на послуги звязку окремих категорій громадян встановлено відповідним законодавством України на загальнодержавному рівні. Так, відповідно до Бюджетного кодексу України (підпункт «б» пункту 4 частини 1 статті 89 та пункт 1 статті 102) компенсаційні виплати з послуг звязку окремих категорій громадян проводились з бюджетів міст обласного значення та районних бюджетів за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, визначеному Кабінетом Міністрів України.

- постановою КМУ від 04.03.2002 № 256 був прийнятий Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Вказаний порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг.

- фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

- головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення були визначені керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

- відповідно до положень Бюджетного кодексу України та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, вбачається, що держава взяла на себе зобовязання по відшкодуванню таких витрат.

- діяльність органів державної влади ґрунтується на конституційному принципі, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

- стаття 48 Бюджетного кодексу України передбачає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі виключно в межах асигнувань, встановлених кошторисами. Взяття розпорядником бюджетних коштів зобов'язань без відповідних бюджетних призначень є перевищенням повноважень.

- доводить, що в Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-УІІІ не була передбачена, зокрема субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку.

- 20.12.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України», яким із статті 102 вилучено норму щодо визначення джерелом фінансування наданих пільг з користування послугами звязку відповідної субвенції з державного бюджету. Згідно із зазначеними змінами питання фінансування наданих пільг з користування послугами звязку може вирішуватись за рахунок коштів бюджетів міст обласного значення та районних бюджетів у межах реалізації відповідних місцевих програм соціального захисту населення.

- доводить, що твердження Позивача про те, що Відповідач є особою, відповідальною за компенсацію пільг, вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки як вже було зазначено, він є лише розпорядником коштів, які фактично у визначений законодавством термін можуть бути виділені місцевими бюджетами на здійснення програм соціального захисту в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

- в 2016 році ні з державного, ні з місцевого бюджетів не виділялись кошти на компенсацію наданих телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, отже Відповідач не міг бути розпорядником того, чого не було в наявності, а саме коштів місцевих бюджетів, оскільки на законодавчому рівні вони не були передбачені.

- у звязку з цим просимо суд взяти до уваги те, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації фінансується згідно кошторисних призначень на відповідний рік. У річному розписі Ратнівського районного бюджету на 2016 рік по КФК 090214 «Пільги окремим категоріям громадян» не були передбачені кошти за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії осіб Ратнівського району, відповідно в управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації відсутні кошторисні призначення на 2016 рік по вищезгаданим КФК.

- оскільки, у місцевому бюджеті не були передбачені видатки на фінансування інших пільг (зокрема й послуг зв'язку), а Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» та ст.102 Бюджетного кодексу України не передбачена можливість фінансування інших пільг з державного бюджету, управління соціального захисту населення Любомльської РДА у 2016 році не мало законних підстав вступати та фактично не вступало в договірні відносини з Волинською філією ПАТ «Укртелеком» (договір від 20.01.2015 № 20/15-20, на який посилається Позивач в обґрунтування позовних вимог укладений лише на період до 31.12.2015 року) та, відповідно, не брало на себе зобов'язання відшкодовувати пільги за телекомунікаційні послуги у 2016 році.

- посилання позивача на норми статей 174 ГК України та 11, 509 ЦК України, якими передбачено, що господарські зобовязання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, а також з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать, вважає безпідставними, оскільки, визначальним являється факт відсутності у 2016 році між Позивачем та Відповідачем договірних відносин по питанню, яке є предметом господарського спору, а також факт відсутності у 2016 році відповідних норм законодавства, якими б це питання було врегульоване.

- вказує, що бюджетні зобов'язання перед ПАТ «Укртелеком» 2015 рік відповідно до бюджетних призначень були виконані в повному обсязі в сумах, передбачених кошторисом.

2.) заяву за вх. №01-54/9550/17 від 24.10.2017р., в якій просить суд відкласти розгляд справи, у звязку із завантаженістю представника відповідача та необхідності його участі при розгляді справ в інших судах.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у звязку з неявкою представника до задоволення не підлягає.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Вищий господарський суд у п. 3.9.2 постанови Пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зауважив, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

20 СІЧНЯ 2015Р. між ПАТ Укртелеком в особі Волинської філії ( Виконавець) та Управлінням соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації (замовник) укладено договір № 20/15-20 про відшкодування витрат за встановлення та користування телефоном громадянам, які користуються пільгами( а.с.10).

Згідно п.п. 1.1. договору, оператор своїми силами і матеріальними ресурсами виконує роботи по телефонізації квартир пільгової категорії населення та наданню їм телекомунікаційних послуг, а замовник відшкодовує виконавцю кошти за надані послуги.

Згідно п.п.2.1.1 п. 2.1. розділу 2 договору замовник зобовязується на підставі рахунків та актів виконаних робіт, поданих виконавцем, перераховувати на рахунок виконавця кошти за надані послуги в межах надходження з державного бюджету.

Згідно п.п.2.2.2.-2.2.4 п. 2.2. розділу 2 договору виконавець зобовязувався щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за звітним, подавати замовнику акти виконаних робіт із списками пільговиків, яким встановлено телефони, та інформацію про обсяги нарахувань за надані послуги. Щомісячно надавати замовнику інформацію про нараховані пільги на магнітних носіях з метою проведення автоматичного звіряння даних та достовірності ведення обліку. Щомісяця, за кожний звітний період звіряти стан розрахунків між сторонами та підтверджувати це актом звіряння розрахунків на 1-ше число поточного місяця протягом пяти банківських днів. Пунктом 6.1. договору передбачено, що договір вступає в силу з 01.01.2015р. та діє до 31.12.2015р.

Договір не був предметом судового спору, докази щодо визнання його недійсним, зміни умов в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

В Законі України від 22.10.1993 р. № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Законі України від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ Про жертви нацистських переслідувань, Законі України від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законі України від 24.03.2008 р. № 203/98-ВР Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус та Законі України від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ Про охорону дитинства передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Частина 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 р. та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

Згідно з частиною 2 статті 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету", встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно пункту 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у Ратнівському районі Волинської області є Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації у Волинській області.

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету" встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Як зазначає позивач, за надані послуги пільговій категорії існує заборгованість в розмірі 72964,51грн. ( за грудень 2015р. заборгованість в сумі 8417,81грн. та за 2016р. 64546,70грн.)

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За загальними нормами ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посиланням відповідача на відсутність у бюджеті коштів не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплатити понесені позивачем витрати на оплату телекомунікаційних послуг для пільгових категорій громадян.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії до Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації про стягнення 72964,51грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення, у звязку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00грн. згідно ст.49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністрації у Волинській області (44100, Волинська обл., смт. Ратне вул. Каштанова,19а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії (43025, м.Луцьк, вул. Кривий Вал, 28, ) 72964,51грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 25.10.2017р.

Суддя В. М. Дем`як