ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017р. Справа № 914/1578/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Хандлопекс», м.Львів

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАС-ВАД», м.Стрий Львівської області

про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 382 594,27 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не зявився;

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України, представнику позивача роз'яснено; заяв про відвід судді, клопотань про проведення технічної фіксації судового процесу не надходило.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Хандлопекс», м.Львів, до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАС-ВАД», м.Стрий Львівської області про стягнення заборгованості. Ціна позову: 382 594,27 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2017 р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2017р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Позивач отримав ухвалу суду від 31.07.2017 року 04.08.2017 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення рекомендованої поштової кореспонденції за вх.№27521/17 від 11.08.2017р.; відповідач отримав зазначену ухвалу суду 04.08.2017 року, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення рекомендованої поштової кореспонденції за вх.№ 27494/17 від 11.08.2017р..

15.09.2017р. за вх. №31359/17 позивач подав заяву про долучення доказів до справи, які суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

З підстав, наведених в ухвалі суду від 21.09.2017р. , продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 10.10.2017р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 10.10.2017 р. забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наданих в судовому засіданні поясненнях. Подав в судовому засіданні довідку про наявність заборгованості, яку судом прийнято і приєднано до матеріалів справи та в подальшому зареєстровано в системі документообігу суду за вх..№34435/17.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 10.10.2017р. (як і в засідання 20.09.2017р.) не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвали суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений за адресою зазначеною у позові про час та місце розгляду справи відповідно до ст.64 ГПК України.

За змістом підпункту 3.9.1. п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідач із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК Україниправ сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Підставою заявлених позовних вимог є укладений 17 квітня 2013 р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Хандлопекс» (далі Позивач, ТОВ «Хандлопекс», Постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАС-ВАД» (далі Відповідач, ТОВ «МАС-ВАД», Покупець) Договір поставки № 42. За умовами Договору Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар відповідно до рахунків та накладних, що є невідємною частиною Договору.

Як передбачено п. 3.1. та 3.3. Договору, на кожну поставку Постачальник виставляє окремий рахунок, у якому вказується асортимент, кількість та ціна товару. Поставка товару проводиться зі складу Постачальника в кількості, асортименті та за ціною що відповідає накладній.

Згідно з п. 4.1. Договору покупець зобовязаний оплатити вартість поставленого товару вказану у накладній у повному обсязі у строки визначені п.4.2. цього Договору.

Згідно положень п.4.2. Договору оплата за товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника: - 100% попередньої оплати.

Договір скріплений підписами уповноважених на його укладення посадових осіб продавця та покупця, завірений гербовими печатками юридичних осіб (ТОВ «Хандлопекс» та ТОВ «МАС-ВАД»).

Доказів оспорювання зазначеного Договору, його розірвання матеріали справи не містять.

На виконання умов Договору ТОВ «Хандлопекс» поставило ТОВ «МАС-ВАД» товар на загальну суму 565 360, 00 грн (пятсот шістдесят пять тисяч триста шістдесят гривень, 00 копійок) в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №2557 від 16.12.2016 року та №2632 від 23.12.2016 року.

Суд оглянув оригінали видаткових накладних в судовому засіданні 10.10.2017 року та встановив відповідність наявних у справі копій перелічених видаткових накладних оглянутим оригіналам.

Видаткові накладні про поставку товару ТОВ «Хандлопекс» і отримання цього товару ТОВ «МАС-ВАД» підтверджують належно оформлені видаткові накладні, які підписані уповноваженими особами товариств і завірені печатками ТОВ «Хандлопекс» та ТОВ «МАС-ВАД».

Відповідач здійснив лише часткові оплати за поставлений йому товар, а саме: 1) згідно видаткової накладної №2632 від 23.12.2016 р. на загальну суму 241 840,00 грн. ТОВ «МАС-ВАД» здійснив лише часткову оплату на загальну суму 120 920,00 грн. (заборгованість згідно зазначеної накладної становить 120 920,00 грн); 2) згідно видаткової накладної №2557 від 16.12.2016р. на загальну суму 323 520,00 грн. ТОВ «МАС-ВАД» здійснив лише часткову оплату на загальну суму 161 810,00 грн. (заборгованість згідно зазначеної накладної становить 161 710,00 грн).

Як повідомив представник Позивача у позовній заяві та наданих в судовому засіданні поясненнях, оплати Відповідача за накладними та рахунками були частковими та нерегулярними, існувала наявність переплат за деякими накладними та рахунками, тому кошти отримані від ТОВ «МАС-ВАД» на рахунок ТОВ «Хандлопекс» зараховувалися у порядку надходження в рахунок попередніх прострочених оплат у хронологічному порядку та з урахуванням призначення платежу.

Представник Відповідача на судове засідання не зявився та не спростував належними та допустимими доказами доводи Позивача стосовно перелічених оплат як і не заперечив, що оплати за отриманий від позивача по Договору товар були Відповідачем проведені саме на загальну суму 282 730,00 грн. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Строк оплати товару згідно з умов Договору сплив:16 грудня 2016р. згідно з видаткової накладної № 2557 від 16 грудня 2016р.; 23 грудня 2016р. згідно з видаткової накладної № 2632 від 23 грудня 2016р.

20 червня 2017 року, з метою вирішення спору в досудовому порядку, Позивач надіслав Відповідачу належним чином оформлену Претензію про сплату заборгованості із вимогою сплатити суму основного боргу та нараховану на підставі договору та норм чинного законодавства України суму штрафних санкцій (копію Претензії № 19/07/17 від 19.07.2017 року долучено до матеріалів справи). Однак, письмова відповідь на претензію, ні у встановлені строки, ні станом на момент вирішення справи по суті Позивачу не надходила, заявлена вимога щодо сплати заборгованості не була виконана.

Таким чином, позивач вважає, що сума основного боргу ТОВ «МАС-ВАД» перед ТОВ «Хандлопекс» становить 282 630,00 (двісті вісімдесят дві тисячі шістсот тридцять) гривень в тч. ПДВ.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача суму інфляційних нарахувань у розмірі 17 658,83 грн., пеню у розмірі 38 399,80 грн. та нарахованих відповідно до п.5.1. Договору 30 % річних у розмірі 43 905,64 грн.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Договір №37 від 19.05.2015 року, на підставі якого заявлено позовні вимоги, за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки, відповідно до вимог п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як доказ передачі товару відповідачу надає копії видаткових накладних № 2632 від 23.12.2016 р. на загальну суму 241 840,00 грн. та №2557 від 16.12.2016р. на загальну суму 323 520,00 грн (оригінали яких судом оглянуто в судовому засіданні), з яких вбачається, що на них є всі обовязкові реквізити, а саме: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також на видаткових накладних № 2632 від 23.12.2016 р. та №2557 від 16.12.2016р. є печатка юридичної особи ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАС-ВАД» (Код ).

Також позивач просить суд стягнути з відповідача суму інфляційних нарахувань у розмірі 17 658,83 грн. та передбачені п.5.1.Договору 30% річних у розмірі 43 095,64 грн. Згідно із положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд провівши перерахунок, за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2017», 30 % річних нарахованих позивачем зазначає, що за період з 24.12.2016р. по 26.06.2017 р. від суми заборгованості 120 920, 00 грн. за видатковою накладною № 2632 від 23.12.2016 р. розмір 30% річних становить 18 384,29 грн., а за період з 17.12.2016 по 26.06.2017 р. від суми заборгованості 161 710,00 грн. за видатковою накладною №2557 від 16.12.2016р. розмір 30% річних становить 25 513,72 грн. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають до задоволення частково в розмірі 43898,01 грн.

Аналогічно суд, провівши перерахунок, за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2017», інфляційних втрат, нарахованих позивачем, суд зазначає, що з 24.12.2016р. по 26.06.2017 р. від суми заборгованості 120 920, 00 грн. за видатковою накладною № 2632 від 23.12.2016 р. та за період з 17.12.2016 по 26.06.2017 р. від суми заборгованості 161 710,00 грн. за видатковою накладною №2557 від 16.12.2016р. сума інфляційних втрат, яка підлягає до стягнення є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення, однак, оскільки в порядку ч.4 ст.22 ГПК України позивач із заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань не звертався, то суд приходить до висновку, щодо стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 17658,83 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору у випадку несвоєчасної оплати за отриманий товар Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент виникнення заборгованості, за кожен день протермінування платежів від загальної суми неоплаченого товару.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, згідно з ч.1 статтею 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало були виконати.

Укладеним між сторонами Договором поставки інше не встановлено.

Згідно приписів статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, враховуючи статтю 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом зазначається, що при нарахуванні пені - необхідно керуватися встановленим ГК України строком нарахування штрафу, пені (шість місяців).

Враховуючи вищевикладене суд здійснив перерахунок, за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2017», пені заявленої позивачем до стягнення та встановив, що за період з 24.12.2016р. по 26.06.2017 р. від суми заборгованості 120 920, 00 грн за видатковою накладною № 2632 від 23.12.2016 р. розмір пені становить 16 690,12 грн, а за період з 17.12.2016 по 26.06.2017 р. від суми заборгованості 161 710,00 грн за видатковою накладною №2557 від 16.12.2016р. розмір пені становить 22 009,68 грн. Тобто, сума пені становить 38 399,80 грн.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, підлягають до задоволення повністю частково, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає: 282 630, 00 грн. основного боргу, 43 898,01 грн. 30% річних, 17658,83 грн. інфляційних нарахувань та 38 399,80 грн. пені.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволення позовних вимог у розмірі 5738,80 грн.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАС-ВАД» (82 400, Львівська обл., м.Стрий, вул.Галицька, будинок 4, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Хандлопекс» (79040, м.Львів, вул.Городоцька 355-3, ) 282 630, 00 грн. основного боргу, 43 898,01 грн. 30% річних, 17658,83 грн. інфляційних нарахувань, 38 399,80 грн. пені та 5738,80 судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.10.2017р.

Суддя Кітаєва С.Б.