ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року Справа № 904/34/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Іванова О.Г., Чимбар Л.О.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 7/10-2554 від 28.12.2016 р., ;

від третьої особи-1: ОСОБА_1, довіреність № 7/10-2583 від 28.12.2016 р., ;

представники відповідача та третьої особи-2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 2 березня 2017 року у справі № 904/34/17

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневий-14", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення коштів у розмірі 1 813 829,44 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.85,99,105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 2 березня 2017 року у справі № 904/34/17 ( суддя Ліпинський О.В.) у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради про стягнення 1 813 829,44 грн. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач Дніпровська міська рада, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції не врахований п. 5.1 договору, відповідно до якого він діє до повного виконання, а оскільки він не був виконаний відповідачем, то висновки суду першої інстанції про сплив строку позовної давності є хибними.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 вересня 2017 року прийнято апеляційну скаргу до провадження колегією суддів у складі головуючого судді та доповідача: Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Чимбар Л.О. Розгляд справи призначено на 19 жовтня 2017року.

В судовому засіданні представник апелянта Дніпровської міської ради, підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи -1, яка не заявляє самостійних вимог на предме6т спору на стороні позивача Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, м. Дніпро підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи-2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представників відповідача та третьої особи -2, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені в належний спосіб, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи-1, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Жовтневий-14 (надалі - Замовник) та Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (надалі - Виконком), керуючись рішенням виконкому міської ради №163/1 від 21.01.99, укладено договір - зобов'язання № 81.

Відповідно до умов п. 1.1 договору, замовнику виділяється земельна ділянка для будівництва житлового комплексу по вул. Ворошилова в районі будинку № 21 кадастровий номер :03:323:0015 та 0:03:323:0012.

Згідно з пунктом 1.2. договору, Замовник зобов'язується передати Виконкому 5% від загальної площі квартир при введенні в експлуатацію об'єкту, зазначеного в п. 1.1. в т.ч. квартирами вторинного ринку за згодою Виконкому в рахунок участі на паях на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста.

Розрахунки, передбачені в п. 1.2. здійснюються шляхом оформлення права власності на квартири за територіальною громадою міста. Передача житла здійснюється квартирами з додержанням їх цілісності за погодженням з Виконкомом розміру, етажності, технічного стану (п. 2.1., 2.2. Договору).

Кінцевий розрахунок проводиться виходячи з загальною площі квартир, затвердженої рішенням міськвиконкому, що затверджує акт введення в експлуатацію об'єкта, зазначеного в. п. 1.1. Якщо площа квартир, що надаються, менша за передбачену кінцевим розрахунком , то вона за згодою Виконкому може бути включена до розрахунку зобов'язань по наступному об'єкту, або відшкодована грошовими коштами, виходячи із середнього рівня вартості 1 кв.м. для Дніпропетровського регіону, що визначається Державним комітетом з будівництва та архітектури України щоквартально, згідно розрахунків попереднього кварталу (п. 2.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору, сторони передбачили, що у випадку порушення Замовником розділу 2 договору, Виконком залишає за собою право вирішувати питання введення будинку в експлуатацію і підключення його до мережі міста, а також затребувати вартість житла, зазначеного в розділі 2 договору в судовому порядку за ціною, що склалася на момент здачі в експлуатацію.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, і діє до повного виконання (п. 5.1 Договору).

30.04.2009 року складено акт готовності об'єкта до експлуатації № 207, згідно якого, приймальною комісією вирішено: Житловий комплекс по вул. Ворошилова, 21К у м. Дніпропетровську вважати закінченим будівництвом об'єктом готовим до експлуатації.

17.06.2009 року Інспекцією Держархбудконтролю у Дніпропетровській області, на підставі акта готовності до експлуатацію від 30.04.2009 року, видано свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта (житлового комплексу по вул. Ворошилова, 21К) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневий-14" із позовом про стягнення пайового внеску у розмірі 1 432 909,82 грн., трьох процентів річних у розмірі 129 143,04 грн., та інфляційних втрат у розмірі 251 776,58 грн., позивач Дніпровська міська рада, посилався на неналежне виконання Відповідачем умов договору - зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року в частині прийняття участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури та сплати коштів на означені цілі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач дійсно свій обов'язок за договором щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури не виконав, проте, позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ст. 27 Законом України Про планування і забудову територій, в редакції, яка була чинна на час укладення договору-зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року, виконавчим органам відповідних місцевих раду було надано право залучати кошти замовників будівництва в порядку пайової участі у створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста.

Таким чином, укладений сторонами договір, який передбачав пайову участь замовника будівництва у створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, відповідав вимогам законодавства, що діяло на час його укладення, а отже, мав виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог закону (ст. 526 ЦК України).

25.12.2008 був прийнятий Закон України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва, який набрав чинності 14.01.2009 року, частина 5 статті 3 якого передбачала право суб'єктів господарювання, що здійснюють будівництво, на відстрочення сплати пайових внесків на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів на термін, що не перевищує термін дії цієї статті 01.01.2012 (Законом України № 2504-VI від 09.09.2010 продовжено до 01.01.2013).

Керуючись зазначеною нормою Закону, 19.03.2009 року Відповідач звернувся до Позивача з письмовою заявою, в якій просив надати відстрочення виконання зобов'язання з внесення пайового внеску до 01.01.2012 року.

Таким чином, враховуючи факт введення в експлуатацію, об'єкта зазначеного в. п. 1.1. договору-зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року, а також приймаючи до уваги положення ст. 3 Закон України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва, та звернення Відповідача з відповідною заявою про надання відстрочення внесення пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста, передбачений договором обов'язок щодо передачі на користь територіальної громади міста житла, мав бути виконаний Відповідачем в строк до 01.01.2013 року.

Проте, у порушення умов договору, Відповідач свій обов'язок не виконав, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про законність заявлених позовних вимог.

Разом з цим, 8 лютого 2017 року відповідач звернувся до суду із письмовим клопотанням про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 260 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, виходячи з приписів ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов'язанням Відповідача сплатити пайовий внесок на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста, розпочався зі спливом терміну відстрочення сплати зазначеного платежу (пільгового строку), встановленого ч. 5 ст. 3 Закон України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва, а саме з 01.01.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що даний позов предявлено до суду 03.01.2017 року, тобто після спливу строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не зазначено, існування яких об'єктивних причин, стало перешкодою для своєчасного звернення з даним позовом до суду, в звязку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для захисту порушеного права позивача поза межами строку позовної давності.

Відповідно до приписів ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність сплила і до додаткових вимог (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Доводи апелянта , що у звязку із відмовою у позові міський бюджет не отримає значних коштів, не впливають на законність висновків суду першої інстанції, оскільки саме позивач повинен здійснювати контроль за своєчасним поповненням міського бюджету за рахунок існуючих договірних зобовязань і здійснювати заходи щодо своєчасного реагування у випадку їх невиконання.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд першої інстанції всебічно, повно, обєктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 2 березня 2017 року у справі № 904/34/17 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.10.2017року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя Л.О.Чимбар