ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Справа № 915/839/17

за позовом: Громадської організації Садово-городницьке товариство Пролісок (54018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 22433366)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Антан-П (54007, м. Миколаїв, вул. Казарського, 3-Н; ідентифікаційний код 39933616)

про: зобов'язання виконати умови договору.

Суддя Смородінова О.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 керівник (голова правління),

від відповідача: не зявився,

присутні особи: ОСОБА_2 голова ревізійної комісії ГО СГТ Пролісок,

ОСОБА_3 заступник голови правління ГО СГТ Пролісок.

Суть спору:

22 серпня 2017 року Громадська організація Садово-городницьке товариство Пролісок звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою за вих. № 01/08-17 від 21.08.2017, в якій просить зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Антан-П у найближчий термін виконати умови договору змонтувати позивачу поливну систему з поліетиленового трубопроводу (розрахованого на тиск 8-10 атмосфер згідно існуючої схеми ГО СГТ Пролісок та затвердженої проектної документації підрядника) у складі: труби діаметром 114 мм 850 метрів і діаметром 80 мм 7500 метрів, а також обладнання, необхідне для виконання монтажу та експлуатації поливної системи замовника.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору підряду б/н від 04.08.2015; доказів про демонтаж (у жовтні 2015 року) існуючої на момент укладення договору поливної системи: акт прийому-передачі справ СГТ Пролісок від 05.08.2017, особисті заяви підрядника на загальних зборах СГТ Пролісок 03.09.2016; претензії від 07.02.2017; норм статей 193, 49 Господарського кодексу України, статей 612, 526, 610 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що посилання підрядника на неможливість виконання умов договору по монтажу нового водопроводу поливної системи замовника у звязку з невизнанням зобовязань по іншому договору (з Доброкриничанською сільською радою) є неправомірним.

Відповідач правом, передбаченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав, у судові засідання жодного разу свого представника не направив, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином.

Так, копії ухвал Господарського суду Миколаївської області від 28.08.2017 та від 19.09.2017 у справі № 915/839/17, направлені на адресу місцезнаходження відповідача, повернуті до суду відділенням поштового звязку з відмітками причин повернення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до абз. абз. 1, 3 пп. 3.9.1 пп. 3.9 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній юридичній особі в порядку, визначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами).

Згідно з абз. 3 пп. 3.9.2 пп. 3.9 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами), неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду судом даної справи.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що відповідач не скористався наданими йому ст. 22 ГПК України процесуальними правами.

Так, ст. 22 ГПК України встановлено, що сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Пункт 3.9.2 пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 передбачає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З метою дотримання процесуальних прав сторін в даній справі, ухвалою суду від 19.09.2017 було відкладено розгляд справи на 19 жовтня 2017 року.

Оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представника відповідача в судове засідання, призначене на 19.10.2017, не визнавалась господарським судом обовязковою, про наявність у відповідача доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути позов по суті, суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку суду, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд справи, не дивлячись на відсутність представника відповідача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність представника відповідача в даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Водночас, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

19.10.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2015 року між Садівничим кооперативом Пролісок (в подальшому замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Антан-П (в подальшому підрядник) був укладений договір підряду, в порядку та на умовах якого підрядник зобовязався на свій ризик та за завданням замовника виконати, а замовник зобовязався прийняти ґрунтові роботи для ремонту (реконструкції заміни) діючого трубопроводу, який обслуговує Садівничий кооператив Пролісок, який перебуває на території Доброкриничанської сільської ради в с. Добра-Криниця з подальшим його підключенням (п. п. 1.1, 1.3 договору).

Заміна стальної центральної магістральної труби діаметром 219 мм на поліетиленову діаметром 140 мм з тиском 8-10 атмосфер (п. 1.4 договору).

Заміна розводок стальної труби діаметром 114 мм на поліетиленову діаметром 40-80 мм з тиском 8-10 атмосфер (п. 1.5 договору).

Факт передачі виконаних робіт (їхнього результату) замовнику оформляється сторонами шляхом підписання двостороннього акта виконаних робіт, який підписується у момент приймання виконаних робіт (їхніх результатів) та становить невідємну частину цього договору (п. 2.4 договору).

За умовами п. 4.1.1 договору підрядник зобовязався повністю виконати роботи та передати замовнику виконані роботи (їхній результат) в термін 60 днів з дня початку робіт.

Відповідно до змісту договору сторони дійшли згоди про таке: даний договір не є прибутковим для сторін (п. 1.4); у якості винагороди за виконання робіт надання послуг підрядник набуває право на беззаперечне розпорядження видобутих та зібраних залишків старого трубопроводу (п. 3.1); у вартості виконаних робіт входить безпосередньо сама вартість робіт, вартість залучення необхідної техніки, вартість матеріалів використаних при виконанні робіт (пластик тощо) (п. 3.2).

Відповідно до розділу 8, договір набирає чинності з дати цього укладення (підписання) сторонами та дії до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобовязань за цим договором. Замовник в праві в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитися від нього) попередивши підрядника за 30 (тридцять) днів до дати розірвання договору і провівши з ним повний розрахунок за виконані роботи. Закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну із сторін від відповідальності за його порушення (невиконання або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього договору.

Предметом даного позову виступає немайнова вимога позивача про спонукання відповідача виконати умови договору підряду з виконання ґрунтових робіт для ремонту діючого трубопроводу з подальшим його підключенням.

Отже, беручи до уваги умови договору та предмет позову, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про підряд.

Так, згідно з приписами ст. 837 (ч. ч. 1, 2) Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

За правилами ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Матеріали справи свідчать, що 07.02.2017 позивач звертався до відповідача з претензією за вих. № 01/02-17 від 03.02.2017, в якій, посилаючись на договір підряду б/н від 04.08.2015, повідомив підрядника про те, що останній за цей час тільки демонтував (у жовтні 2015 року) сім з половиною кілометрів металевих труб діаметром 100 мм і 219 мм існуючої на момент укладення договору поливної системи СГТ Пролісок, та всю запірну арматуру: запірні клінкерні засувки Ду100 10 шт., Ду200 1 шт., витратомір води Ду200 1 шт.), та висунув низку вимог до товариства.

Разом із цим, дана кореспонденція була повернута позивачу відділенням поштового звязку з відміткою причини повернення за закінченням терміну зберігання без належного реагування.

Відповідно до статей 34, 36 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З наданих позивачем доказів (акту прийому-передачі справ СГТ Пролісок від 05.08.2017, протоколу загальних зборів членів СГТ Пролісок від 03.09.2016, протоколу засідання розширеного правління ГО СГТ Пролісок від 27.04.2017 та інших додаткових доказів, наданих суду 11.09.2017, 12.10.2017 та 19.10.2017) в обґрунтування заявлених позовних вимог вбачається відсутність, станом на час розгляду справи в суді, доказів на підтвердження факту виконання підрядником передбачених договором підряду робіт та їх передачі замовнику шляхом підписання двостороннього акту виконаних робіт у строки, які визначені умовами п. 4.1.1 цього договору.

За правилами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 (ч. 1) ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 614 (ч. ч. 1, 2) ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовують факт його відмови від виконання підрядних робіт, взагалі не скористався своїм процесуальним правом зазначити суду обставини, які заважали йому виконати взяті на себе договірні зобовязання.

Водночас, суд звертає увагу позивача на таке:

За приписами статей 626 (ч. 1), 628 (ч. 1), 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приймаючи до уваги відсутність як дати в самому договорі, так і офіційних доказів на підтвердження дня початку виконання підрядником робіт за договором від 04.08.2015 суд, у відповідності до загальних принципів цивільного законодавства щодо строку договору вважає, що підрядник повинен був приступити до виконання умов договору підряду від 04.08.2015 з моменту його укладення (підписання).

Так, згідно з ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Вище було наведено предмет договору від 04.08.2015, яким передбачено виконання відповідачем підрядних робіт у вигляді: заміна стальної центральної магістральної труби діаметром 219 мм на поліетиленову діаметром 140 мм з тиском 8-10 атмосфер (п. 1.4 договору); заміна розводок стальної труби діаметром 114 мм на поліетиленову діаметром 40-80 мм з тиском 8-10 атмосфер (п. 1.5 договору). Тому, враховуючи специфіку спірних відносин, судом взято до уваги письмові пояснення позивача від 13.10.2017, в яких останній зазначає причини застосування терміну "змонтувати", який використано позивачем у пункті 2 прохальної частини позовної заяви, замість терміну "замінити", що вжитий у тексті договору.

Разом із тим, друга частина пункту 2 прохальної частини позову взагалі не відповідає визначеному в предметі договору складу робіт, оскільки: мають місце метри, яких немає у договорі; зазначено діаметри труб не у відповідності із умовами пунктів 1.3, 1.4 договору; міститься посилання на схему з проектною документацією, про які в договорі мова не йде.

Свобода договору відноситься до однієї із загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 Цивільного кодексу України, до яких також відносяться: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Наведені позивачем в другій частині пункту 2 прохальної частини позову показники не врегульовані умовами договору, тому не можуть бути застосовані до відповідача в силу відсутності волевиявлення останнього.

Умовами п. 9.1 договору підряду від 04.08.2015 сторони дійшли згоди, що зміни та доповнення до цього договору, а також тексті його додатків (додаткових угод) вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані обома сторонами. Одностороння зміна умов цього договору не допускається, якщо інше не передбачено умовами цього договору. Всі акти, додатки (додаткові угоди), доповнення до цього договору становлять його невід'ємну частину.

За змістом статей 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника якого має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п. 4.4.2 договору замовник має право наполягати на якісному виконанні послуг підрядником та в строки, передбачені договором.

Досліджуючи матеріали справи в сукупності з обставинами та доказами, які були надані позивачем, суд встановив, що відповідач, не виконавши умови пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 4.1.1 договору підряду від 04.08.2015, порушив як взяті на себе зобовязання, так і вимоги закону, який регулює спірні відносини.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, а тому вони підлягають захисту у судовому порядку.

Відповідач же зі свого боку, не надавши суду докази виконання умов договору підряду від 04.08.2015, не довів відсутність своєї вини в спірних правовідносинах.

Таким чином, розглянувши даний спір залежно від предмету та підстав позову, застосувавши норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Судовий збір, за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Антан-П (54007, м. Миколаїв, вул. Казарського, 3-Н; ідентифікаційний код 39933616) у найближчий термін виконати умови договору підряду б/н від 04.08.2015 змонтувати Громадській організації Садово-городницьке товариство Пролісок (54018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 22433366) поливну систему з поліетиленового трубопроводу (розрахованого на тиск 8-10 атмосфер).

3. В частині заявлених позовних вимог в редакції: «…згідно існуючої схеми ГО СГТ Пролісок та затвердженої проектної документації підрядника) у складі: труби діаметром 114 мм 850 метрів і діаметром 80 мм 7500 метрів, а також обладнання, необхідне для виконання монтажу та експлуатації поливної системи замовника» відмовити позивачу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Антан-П (54007, м. Миколаїв, вул. Казарського, 3-Н; ідентифікаційний код 39933616) на користь Громадської організації Садово-городницьке товариство Пролісок (54018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 22433366) 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 24 жовтня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова