ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа № 911/2576/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс",

м. Київ,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Біла Церква

про стягнення 7 767,42 грн.

Суддя О.В. Конюх;

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" звернулось до господарського суду Київської області з позовом №861 від 24.05.2017 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 7 767,42 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житло-Сервіс" здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі акту прийму-передачі житлового будинку від забудовника товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Холдінг" від 22.02.2008.

04.01.2010 між товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди №1, відповідно до умов якої позивач передав, а відповідач прийняв в користування нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 19,35 м.кв.

04.01.2010 між товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" (виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, визначених цим договором.

04.01.2010 між товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" (виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №9 від 04.01.2010, відповідно до умов якого позивач зобов'язався вивозити сміття за адресою: АДРЕСА_1, а замовник оплачувати надані послуги.

28.12.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди №1, відповідно до умов якої позивач передав, а відповідач прийняв в користування нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 19,35 м.кв.

Позивач твердить, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за перерахованими вище договорами щодо оплати орендної плати та наданих послуг, у зв'язку з чим за фізичною особою-підприємцем рахується заборгованість в сумі 7767,42 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2017 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/2576/17 та призначено справу до розгляду на 25.09.2017.

25.09.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатками від 25.09.2017.

Ухвалою суду від 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 09.10.2017.

Ухвалою суду від 09.10.2017 розгляд справи відкладено на 23.10.2017.

20.10.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житло-Сервіс" до господарського суду Київської області надійшла заява про уточнення позовних вимог №1887 від 19.10.2017, в якій позивач просить суд стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" заборгованість в розмірі 7 767,42 грн., за надані комунальні послуги на підставі договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 04.01.2010, оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за договором щодо оплати отриманих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у відповідача за період червень 2011 по червень 2013 і виникла вказана заборгованість.

Розглянувши подану заяву про уточнення позовних вимог від №1887 від 19.10.2017, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Статтею 22 ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

При цьому, відповідно до позиції, викладеної у пункті 3.12 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що договір від 04.01.2010 про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій був заявлений в якості підстави поданого позову, подана заява позивача від 19.10.2017 №1887 не змінює підстав або предмету позову, та не містить збільшення або зменшення позовних вимог, відтак суд залучає дану заяву до справи та бере її до уваги як додаткові письмові пояснення по суті позову з доданими додатковими письмовими доказами на підтвердження первісно заявлених позовних вимог.

Позивач та відповідач своїх представників в судове засідання 23.10.2017 не скерували, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином. Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав.

Рекомендоване поштове відправлення, яким суд направляв відповідачу на належну адресу, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, копію ухвали про порушення провадження у справі від 30.08.2017, повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення терміну зберігання. Рекомендовані поштові відправлення, якими суд направляв відповідачу копії ухвал від 25.09.2017 та від 09.10.2017, на адресу суду не повернулись.

Відповідно до роз'яснень та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87 ГПК України. За змістом зазначених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс", м. Київ (далі по тексту - ТОВ "Ліко-Житлосервіс") до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Біла Церква (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Так, 04.01.2010 між товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" (виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого:

- предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1, а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (пункт 1.1);

- виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (пункт 1.2 договору);

- характеристика об'єкта надання послуг: опалювальна площа 19,35 кв.м., загальна площа 19,35 кв.м. (пункт 1.3 договору);

- щомісячно до 20 числа місяця, наступного за сплачуваним, виконавець надає споживачу рахунки на повний обсяг обумовлених договором платежів за сплачуваний місяць (пункт 3.1 договору);

- споживач здійснює оплату згідно рахунку виконавця протягом 5 днів з моменту його отримання шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок виконавця НОМЕР_2 . Якщо споживач отримав рахунок виконавця пізніше строку, зазначеного у п.3.1 цього договору, термін оплати продовжується на строк такої затримки (пункт 3.2 договору);

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2010. Договір пролонгується на наступний рік, якщо за 30 днів до закінчення строку його дії жодна із сторін не заявить про свій намір його припинити (пункт 8.1)

Згідно частини 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а з відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за правовим змістом сторін є договором надання послуг.

Згідно визначення частини 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, позивач твердить, що свої договірні зобов'язання виконав у повному обсязі та за спірний період надав відповідачу комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території та виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату на загальну суму 7 767,42 грн., однак відповідач обов'язку щодо оплати наданих послуг за спірний період не виконав. (копії рахунків на оплату залучені до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд ухвалами суду від 30.08.2017, 09.10.2017 та 25.09.2017 витребовував у відповідача документи (платіжні документи, банківські виписки), що підтверджують сплату відповідачем заборгованості. Однак, відповідач доказів повної чи часткової оплати заборгованості, відзив на позов не подав, а відтак доводи позивача не спростував.

Згідно частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов договору від 04.01.2010 споживач здійснює оплату згідно рахунку виконавця протягом 5 днів з моменту його отримання шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок виконавця НОМЕР_2. (пункт 3.2 договору);

Від так, строк оплати наданих послуг за спірний період є таким, що настав.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд задовольняє вимогу товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7767,42 грн. заборгованості.

У відповідності до частини другої статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 2, 12, 32-34, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" (03191, м. Київ, Голосіївський район, вулиця Ломоносова, буд. 58-А, код 30303467)

7 767,42 грн. (сім тисяч сімсот шістдесят сім гривень сорок дві копійки) основного боргу,

1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 26.10.2017

Суддя О.В. Конюх