ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 926/3399/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Картере В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року

у справі № 926/3399/16

господарського суду Чернівецької області

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"Дельта Банк" Кадирова В.В.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Новосельська Інна Людвигівна,

про припинення іпотеки

за участю представників:

позивача: не з'явилися

відповідача: Таболін О.С.

третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася до господарського суду Чернівецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"Дельта Банк" Кадирова В.В. про визнання припиненим іпотечного договору, посвідченого 30 січня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. та зареєстрованого у реєстрі за № 260, щодо нерухомого майна, а саме: добудови до магазину, загальною площею добудови літ. А, 84,6кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зобов'язання за зазначеним договором іпотеки є припиненими у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором, яке було виконане достроково позивачем, як позичальником, а нарахований відповідачем штраф за порушення п. 5.12.1 кредитного договору, був нарахований банком безпідставно та не є перешкодою для звільнення майна з-під іпотеки.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22 листопада 2016 року (суддя Миронюк С.О.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року (склад колегії суддів: Костів Т.С. - головуючий, Галушко Н.А., Желік М.Б.), позов задоволено. Визнано припиненим Іпотечний договір, посвідчений 30 січня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 260, щодо нерухомого майна, а саме: добудови до магазину, загальною площею добудови літ. А, 84,6кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що забезпечені іпотекою зобов'язання за договором кредитної лінії, укладеним між сторонами у справі, є виконаними, відповідно і зобов'язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, є також припиненими на підставі ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Не погодившись із зазначеними рішенням та постановою, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 22 листопада 2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 30 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір кредитної лінії № BKJI-2009950 (далі за текстом - кредитний договір), на виконання умов якого кредитор надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 175 000,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався погасити кредит відповідно до встановленого в Додатку № 1 до договору Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості та сплатити відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних. Кінцевим терміном повернення грошових коштів сторони визначили 29 січня 2015 року, а Додатковим договором № 1 від 19 травня 2014 року встановили новий термін погашення - до 10 травня 2016 року та новий графік зменшення максимального ліміту заборгованості.

Згідно з п. 7.1. кредитного договору позичальник має право за своєю ініціативою достроково повністю або частково погасити кредит та нараховані відсотки.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 30 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як іпотекодержателем, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, як іпотекодавцем, укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською I.Л., та зареєстрований в реєстрі за № 260. Відповідно до умов Іпотечного договору, з урахуванням змін, внесених договором № 1 від 19 травня 2014 року про внесення змін до Іпотечного договору, іпотекодавцем з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором передано в іпотеку іпотекодержателю добудову до магазину, загальною площею добудови літ. А' 84,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 2.3.1. договору іпотеки ринкова вартість предмету іпотеки згідно зі Звітом про експертну оцінку ринкової вартості нежитлової нерухомості, що виданий 10 січня 2012 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Консалтингова компанія "Бі.Еф.Сі", станом на 10 січня 2012 року становить 718 363,00 грн., що дорівнює заставній вартості предмету іпотеки погодженій сторонами в п. 2.3.3. договору іпотеки.

На виконання умов кредитного договору 17 листопада 2015 року позивачем, як позичальником, було достроково повністю погашено кредит та відсотки за користування кредитом, а 30 листопада 2015 року сплачено додатково нараховані банком пеню, строкову заборгованість за відсотками та три відсотки річних від суми прострочених процентів.

30 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому посилаючись на повне виконання зобов'язань за кредитним договором (основним зобов'язанням), просив надати документи для зняття обтяження іпотекою та забороною відчуження іпотечного майна, яке було предметом застави за Іпотечним договором.

Однак, відповідач листом № 694 від 21 січня 2016 року відмовив у задоволенні клопотання позичальника про зняття обтяження заставного майна з огляду на наявність у позичальника непогашеної заборгованості за кредитним договором № BKJI-2009950 від 30 січня 2012 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого банком позичальнику, позивачу станом на 20 листопада 2015 року був нарахований штраф за невиконання умов п. 5.12.1. кредитного договору, а саме: за непереведення оборотів за поточними рахунками в ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 5 250,00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до господарського суду з позовом у даній справі про припинення іпотечного договору, посилаючись на те, що штраф за невиконання умов п 5.12.1. кредитного договору, був нарахований банком безпідставно, а зобов'язання за договором іпотеки є припиненими у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором, яке було виконане нею достроково.

Загальні умови припинення господарських зобов'язань визначені в ст. 202 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання припиняється: виконанням проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Пунктом 6.4. укладеного між сторонами у справі іпотечного договору передбачено, що іпотека припиняється виконанням у повному обсязі зобов'язань та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 17 листопада 2015 року позивач на виконання умов кредитного договору достроково повністю повернув кредит та сплатив нараховані відсотки, а 30 листопада 2015 року сплатив додатково нараховані банком пеню, строкову заборгованість за відсотками та три відсотки річних від суми прострочених процентів. Встановивши зазначені обставини, суди дійшли правильного висновку про виконання позивачем, як позичальником, у повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, що свідчить про припинення зобов'язань як за кредитним договором, так і похідних від них зобов'язань за іпотечним договором.

В касаційній скарзі відповідач заперечує припинення зобов'язань за кредитним та іпотечним договорами та зазначає про те, що позичальник не виконав в повному обсязі усіх зобов'язань за кредитним договором і у нього перед банком існує заборгованість, а саме: несплачений штраф за невиконання умов п 5.12.1. кредитного договору - за непереведення оборотів за поточними рахунками в ПАТ "Дельта Банк"у розмірі 5 250,00 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені посилання відповідача в касаційній скарзі з огляду на таке.

Відповідно до п. 5.12.1. кредитного договору, укладеного між сторонами у справі, позичальник зобов'язався протягом 3-х місяців з моменту надання кредиту, перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості оборотів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за поточними рахунками в Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк". Для підтвердження виконання своїх зобов'язань позичальник повинен щоквартально надавати довідки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник.

Згідно з п. 9.2. кредитного договору за ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов'язкового надання документів), а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені в п.п. 5.1.-5.12. цього договору позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3% від загальної суми отриманих кредитних коштів.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, умовами п. 9.2. кредитного договору передбачено два випадки сплати позичальником штрафу: за ненадання документів та за неповідомлення про факти. Штрафних санкцій за непереведення оборотів умовами кредитного договору не передбачено.

При цьому, судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивачем, як позичальником, на виконання вимог п.5.12.1. кредитного договору надавались банку довідки про обороти в інших банках, зокрема згідно з останньою наданою в ПАТ "Дельта Банк" довідкою № 472 від 13 серпня 2015 року обороти позивача в ПАТ "Укрінбанк" за перше півріччя 2015 року склали: по дебету - 282 522,28 грн. та по кредиту - 282 508,54 грн.

З огляду на викладене твердження відповідача про те, що позивач, як позичальник, неповністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як правильно зазначено судами, самі лише твердження відповідача про існування у позичальника заборгованості за штрафними санкціями, односторонньо нарахованими скаржником, не доводять обставин неналежності виконання зобов'язань позичальником. При цьому, як встановлено судами, банк з вимогами про стягнення нарахованого штрафу за невиконання умов п 5.12.1. кредитного договору не звертався, про існування такої заборгованості та необхідність її погашення поза спірними відносинами позичальника не повідомляв, відповідні докази відсутні в матеріалах справи.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що іпотечний договір був укладений між банком та фізичною особою, а провадження у справі підлягає припиненню, оскільки іпотечний договір був укладений в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, який був укладений банком з ОСОБА_5 саме як з фізичною особою-підприємцем. Крім того, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-підприємців ОСОБА_5 станом на дату укладення іпотечного договору та на даний час є фізичною особою-підприємцем.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи. Розглянувши справу повторно, в порядку ст.101 ГПК України, господарський суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив прийняте рішення без змін.

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року у справі № 926/3399/16 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

В.І. Картере