ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 рокуСправа № 912/2508/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 912/2508/17

за позовом Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії"

до відповідача ОСОБА_1 національного технічного університету

про стягнення 435 058,50 грн.

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_2 , довіреність № 4 від 03.01.17;

від відповідача - ОСОБА_3 , довіреність № 36-15/20-1549 від 12.09.17;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дочірнє підприємство "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 національного технічного університету заборгованості в розмірі 435 058,50 грн., з яких: 345 534,02 грн. - основний борг, 30 870,76 грн. - пеня, 34 553,40 грн. - штраф, 4 355,43 грн. - 3% річних та 19 744,89 грн. - інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 6 525,88 грн.

Ухвалою від 31.08.17 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 21.09.17 о 10:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду справи документи.

20.09.2017 представником відповідача подано суду відзив на позов, за текстом якого відповідачем позовні вимоги заперечено з наступних підстав.

Оплата за надані позивачем послуги у січні-березні 2017 в сумі 72 477,03 грн. проведена у повному обсязі відповідно до умов додаткової угоди № 6 від 31.01.2017, що узгоджуються з приписами п. 4.7. Договору № 129 від 29.02.2016 за яким бюджетні зобов'язання за договором виникають у замовника у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Позивачем не подано доказів отримання і підписання актів здачі-приймання послуг з теплопостачання у січні-березні 2017р. на суму 345 534,02 грн. уповноваженою особою замовника.

Крім того, підставою для прийняття до оплати платіжних документів є зареєстрований в органах держказначейства Договір про закупівлю послуг з постачання теплової енергії за державні кошти в порядку, визначеному Законом України "Про публічні закупівлі", з визначенням вартості оплати наданих послуг в межах виділених бюджетних асигнувань та актів приймання-передавання наданих послуг. Проведенню тендерних процедур із закупівлі таких послуг перешкоджає відсутність належного фінансування.

Ухвалою від 21.09.2017 господарський суд відклав розгляд справи до 17.10.2017 на 10:00 та зобов'язав сторони подати необхідні докази.

В судовому засіданні 17.10.2017 господарський суд продовжив розгляд справи по суті. Представник позивача подав суду додаткові пояснення, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та у заяві просить суд з метою належного захисту прав та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог.

Представник відповідача подав суду документи на виконання вимог ухвали суду, повідомив, що тендерним комітетом Кропивницького інженерного коледжу ОСОБА_1 національного технічного університету 29.09.2017 проведено засідання та прийнято рішення про обрання ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" переможцем переговорної процедури закупівлі та укладення з ним договору на здійснення закупівлі послуг з централізованого постачання теплової енергії на суму 650 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ), надавши ксерокопію протоколу відповідного засідання 29.09.2017.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 між Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (Учасник) та Кіровоградським національним технічним університетом, в особі директора Кіровоградського машинобудівного коледжу ОСОБА_4 на підставі довіреності (Замовник) укладено договір про закупівлю послуг з постачання теплової енергії за державні кошти № 129 (далі - Договір), відповідно до якого учасник бере на себе зобов'язання у 2016 році надати послуги з постачання теплової енергії Замовнику, а Замовник - прийняти і оплатити ці послуги на умовах та в термін визначених даним Договором.

Згідно з п. 3.1. Договору ціна цього Договору становить 606 344,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 101 057,33 грн.

Відповідно до п.п. 4.1-4.4. Договору передбачено, що розрахунковий період оплати за послуги з постачання теплової енергії - один календарний місяць. Замовник оплачує вартість фактично отриманих послуг з постачання теплової енергії згідно діючих тарифів на підставі рахунку-фактури протягом 5 днів з моменту виставлення, але не пізніше ніж 5 числа місяця наступного за розрахунковим.

Оплата здійснюється на підставі рахунку-фактури на оплату, виставленого Учасником за фактично отримані послуги з постачання теплової енергії через установи банку або касу підприємства. До рахунку додається: акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії (акт надання послуг).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк (термін) надання послуг з постачання теплової енергії - протягом 2016 року.

Відповідно до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з моменту підписання Договору та діє до 31 грудня 2016 року.

Згідно розділу 12 Договору додатками до нього є:

- Додаток № 1 - Технічні характеристики опалювальних об'єктів Замовника;

- Додаток № 2 - Графік температури теплоносія в залежності від температури зовнішнього повітря для системи опалення, підключених до теплових мереж Учасника;

- Додаток № 3 - Схема розмежування балансової належності теплових мереж.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Також між Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (Учасник) та Кіровоградським національним технічним університетом, в особі директора Кіровоградського машинобудівного коледжу ОСОБА_4 на підставі довіреності (Замовник) укладено додаткові угоди № 1 від 19.12.2016, №2 від 26.12.2016, № 3 від 27.12.2016, №4 від 27.12.2016, № 5 від 28.12.2016, № 6 від 31.01.2017 до Договору № 129 від 29.02.2016.

За умовами додаткової угоди № 6 від 31.01.2017 сторони погодили, що договір № 129 від 29.02.2016 вважається пролонгованим до 31.03.2017, тобто на час достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2017 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі, що становить 72 477,03 грн., у тому числі ПДВ 20% - 12 079,51 грн.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1291 від 27.10.2016 перейменовано Кіровоградський національний технічний університет у ОСОБА_1 національний технічний університет.

Позивачем надано відомості обліку споживання теплової енергії з 23.12.2016 по 03.04.2017 підписані представником споживача (а.с. 33-35).

На виконання умов Договору 13.02.2017 позивачем складено акт № КТ-0000050 здачі приймання-послуги за січень 2017 на суму 72 477,03 грн., який підписано представником відповідача та виставлено відповідачу рахунок-фактуру за січень 2017 на суму 180 591,22 грн. (а.с. 29), який отримано відповідачем 25.01.2017. Пізніше, - на прохання відповідача, вказану суму було розділено у два рахунки-фактури за січень 2017 на 72 477,03 грн. та 108 114,19 грн.

За послуги теплопотачання відповідачу виставлено рахунки-фактури за лютий 2017 на суму 159 035,15 грн., який отримано 28.02.2017 та за березень 2017 на суму 78 384,68 грн., який отримано 05.04.2017 (а.с. 30).

Відповідачем сплачено лише 72 477,03 грн., решта заборгованості в сумі 345 534,02 грн. не сплачено.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, утому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З огляду на те, що договір від 29.02.2016 № 129 про закупівлю послуг з постачання теплової енергії за державні кошти з врахуванням додаткової угоди № 6 від 31.01.2017 закінчився 31.03.2017, а новий договір сторонами не укладено, предметом спору у даній справі є стягнення вартості теплової енергії, отриманої відповідачем в період відсутності укладеного між сторонами договору.

В силу ст. 4 ГПК України господарський суд має право самостійно визначитися стосовно законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні конкретного господарського спору незалежно від змісту вимог, викладених у позовній заяві, та не застосовує лише акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. При цьому, самостійне визначення судом законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог та порушення останнім положень ст. 83 ГПК України.

Згідно постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанова від 18.12.2012 по справі № 6/5005/3915/2012).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

За приписами статті 1 зазначеного закону, до комунальних послуг відносяться результати господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв, в т.ч. міжопалювалого періоду для систем опалення.

В п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондуються встановлені п. 1, 5 ч. 3 цієї статті обов'язки споживача щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, та сплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні обов'язки споживача визначено ч. 3 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до якого до основних обов'язків споживача теплової енергії відноситься, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

З наведених положень законодавства вбачається, що відсутність договору про постачання теплової енергії не звільняє відповідача від обов'язку оплати за фактично спожиту теплову енергію, факт постачання якої підтверджується встановленими обставинами справи.

Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постановах від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13 та від 11.11.2015 у справі № 6-1192цс15.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Докази оплати теплової енергії, спожитої відповідачем в січні - березні 2017 року на суму 345 534,02 грн., в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не оспорюється факт отримання послуг з теплопостачання, їх кількість та вартість. Жодних заперечень чи зауважень з цього приводу в матеріали справ не надано. Свою відмову належної та своєчасної оплати отриманих послуг з теплопостачання відповідач у відзиві на позов мотивує відсутністю фінансування та відповідного договору з визначенням відповідної вартості оплати наданих послуг в межах виділених бюджетних асигнувань.

Разом з тим, відповідачем надано протокол засідання тендерного комітету Кропивницького інженерного коледжу ОСОБА_1 національного технічного університету 29.09.2017 про обрання ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" переможцем переговорної процедури закупівлі та укладення з ним договору на здійснення закупівлі послуг з централізованого постачання теплової енергії на суму 650 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ). Проте доказів взяття бюджетних зобов'язань на суму 650 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ) відповідачем до матеріалів справи не подано.

Враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в січні - березні 2017 року в сумі 345 534,02 грн., яка складається з заборгованості за січень 2017 - 108 114,19 грн., за лютий 2017 - 159 035,15 грн., за березень 2017 - 78 384,68 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідач оплату за отриманий товар (спожиту теплову енергію) проводив із порушенням строків та не у повному обсязі, чим порушив норми ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування та стягнення інфляційних збитків в сумі 19 744,89 грн. за період з лютого по червень 2017 та 3% річних в сумі 4 355,43 грн. за період 07.02.2017 по 31.07.2017.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних в сумі 4 355,43 грн. за період 07.02.2017 по 31.07.2017 та інфляційних втрат в сумі 19 744,89 грн. за період з лютого по червень 2017, включно підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4 355,43 грн. за період 07.02.2017 по 31.07.2017 та інфляційних втрат в сумі 19 744,89 грн. за період з лютого по червень 2017 підлягають задоволенню повністю.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 30 870,76 грн. пені та 34 553,40 грн. штрафу суд враховує наступне.

Відповідно до 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Аналогічна норма міститься у ч. 4 ст. 231 ГК України, згідно якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи, що пеня та штраф як різновид неустойки є видом забезпечення виконання зобов'язання, що передбачено ч.1 ст. 546 ЦК України, правочин щодо неустойки повинен був бути вчинений у письмовій формі.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно нараховано 30 870,76 грн. пені та 34 553,40 грн. штрафу, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення вартості теплової енергії, отриманої відповідачем в період відсутності укладеного між сторонами договору.

Отже, в частині позовних вимог про стягнення 30 870,76 грн. пені та 34 553,40 грн. штрафу господарський суд відмовляє.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 345 534,02 грн. основного боргу, 4 355,43 грн. 3% річних та 19 744,89 грн. інфляційних втрат. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Заява позивача про вихід за межі позовних вимог задоволенню не підлягає оскільки, самостійне визначення судом законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та норм Закону України "Про судовий збір" судові витрати на судовий збір в сумі 5 544,50 грн. покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 національного технічного університету (25006, м. Кропивницький, просп. Університетський, 8, ідентифікаційний код 02070950) на користь Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (25030, м. Кропивницький, вул. Кутузова, 23/16, ідентифікаційний код 33142568) заборгованість в сумі 369 634,34, з яких: 345 534,02 грн. - основного боргу, 4 355,43 грн. - 3% річних та 19 744,89 грн. - інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 5 544,51 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 23.10.2017

Суддя Т. В. Макаренко