ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року Справа № 904/6468/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Вечірко І.О., Іванов О.Г.

При секретарі Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, , виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань б/н від 08.06.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 , довіреність № 01-14/9 від 03.01.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року у справі № 904/6468/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Керуюча компанія- Наш Дім», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 69 865,77 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.85,99,105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 2 серпня 2017 року у справі № 904/6468/17 ( суддя Ніколенко М.О.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю « Керуюча компанія- Наш Дім»- задоволено.

Суд стягнув з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Наш Дім суму основного боргу у розмірі 69865, 77 грн. та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи.

Зокрема, апелянт вважає, що до усунення розбіжностей в нормативно-правових актах з питання відшкодування пільг та житлових субсидій на послуги з утримання будинку та прибудинкової території новоствореним управителям, відшкодування вартості наданих ними послуг за рахунок субвенції з державного бюджету, не повинно проводитись.

Оскільки позивач з 01 липня 2016 року визнаний управителем багатоквартирного будинку, то задоволення заявлених ним вимог про відшкодування вартості субсидій, повязаних із споживанням житлово-комунальних послуг населенням, що користується відповідними субсидіями, є передчасним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 1 вересня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду та призначено у судовому засіданні на 3 жовтня 2017 року колегією суддів у складі : головуюча суддя Березкіна О.В. ( доповідач), судді: Іванов О.Г., Вечірко І.О.

3 жовтня 2017 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 12 жовтня 2017 року на 10годину 30 хвилин.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю « Керуюча компанія- Наш Дім» заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Наш Дім (далі позивач, виконавець) та Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганському районі районної у місті ради (далі відповідач, платник) 19.01.2017 було укладено договір на відшкодування субсидій населенню № 6 (далі - договір). Предметом цього договору є відносини сторін щодо відшкодування субсидій, повязаних із споживанням населенням житлово-комунальних послуг. Згідно з умовами договору виконавець надає житлово-комунальні послуги населенню, а платник здійснює відшкодування субсидій, повязаних із споживанням житлово-комунальних послуг населенням (п. 1-1-1.2 договору).

Відповідно до пп. 2.2.3 п. 2.2 договору, платник зобовязується здійснювати перерахування коштів, передбачених на відшкодування субсидій, які відповідають витратам виконавця, повязаних з реалізацією житлово-комунальних послуг населенню, що користується відповідними субсидіями по мірі їх надходження.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 01 січня 2017 року і діє в частині реалізації комунальних послуг до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги щодо відшкодування субсидій населення до їх повного виконання.

Звертаючись до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради із позовом про стягнення 69865, 77 грн., позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю « Керуюча компанія- Наш Дім» посилався на

неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором № 6 від 19.01.2017 про відшкодування субсидій населенню в частині повного та своєчасного відшкодування субсидій.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав житлово-комунальні послуги населенню, проте, відповідач, порушив умови договору, та не здійснив відшкодування субсидій, повязаних із споживанням житлово-комунальних послуг населенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач надав житлово-комунальні послуги населенню, що користується субсидіями за період з 1 січня 2017 року по 1 квітня 2017 року у сумі 69 865 грн. 77 коп.

Статтею 102 Бюджетного кодексу України передбачено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот надаються житлові субсидії населенню та пільги ветеранам війни.

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою КМУ від 4 березня 2002 року № 265 передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, передбачених у відповідних місцевих бюджетах на зазначені цілі.

Згідно п. 3 Порядку , головними розпорядниками коштів є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п»ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій.

Як вбачається з акту звіряння розрахунків від 01 квітня 2017 року, кошторисом передбачено на 2017рік субвенція з державного бюджету у сумі 116 575,08 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду даної справи, відповідно до положень ст. 530 ЦК України, строк виконання зобовязання щодо відшкодування субсидій у розмірі 69865, 77 грн. за виконання ТОВ «КК-Наш Дім» послуг з утримання будинку та прибудинкової території, є таким, що настав.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта як на підставу для відмови у позові, існування розбіжностей в нормативно-правових актах з питання відшкодування пільг та житлових субсидій на послуги з утримання будинку та прибудинкової території новоствореним управителям з тих підстав, що стаття 102 Бюджетного кодексу не передбачає серед переліку послуг, що фінансуються за рахунок субвенції з державного бюджету, такої послуги як послуга з управління будинком з огляду на наступне.

Як вбачається з листа Міністерства соціальної політики України від 12.06.2017 року за № 1354/0/11117/20, на який посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень, субсидії на оплату житлово-комунальних послуг фінансуються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-,водопостачання та водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) вивезення побутового сміття та рідких нечистот. Оскільки серед переліку послуг у зазначеній субвенції немає послуг з управління будинком, Мінсоцполітики звернулося до Мінфіну з проханням внести відповідні зміни до бюджетного законодавства. До внесення відповідних змін субсидії призначаються на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, і не можуть бути призначені на оплату послуг з управління будинком ( а.с. 44).

Разом з цим, як вбачається з умов договору, його предметом є відносини сторін щодо відшкодування субсидій, повязаних із споживанням населенням житлово-комунальних послуг, та позивач згідно з умовами договору, виступає як виконавець житлово-комунальних послуг населенню.

Згідно зі статтею 13 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Тобто, закон відокремлює послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуги з управління будинком.

Як вбачається з рахунків позивача на оплату, ним виставлялись рахунки на відшкодування субсидій для населення за кварплатою та утриманням будинку ( а.с. 52,54,56), що також підтверджено двосторонніми актами звірки розрахунків.

Крім того, 1 жовтня 2016 року між позивачем ( виконавець/управитель) та Уповноваженою особою співвласників житлового багатоквартирного будинку по вулиці Генерала Радієвського 14, укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами кого позивач визначається виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ціна послуги щомісячно становить 2,7096 грн. за один кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення.

Дана ціна відповідає тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку Саксаганського району, що є додатком до рішення виконкому міської ради від 14.12.2011 року № 416.

З означеного додатку вбачається, що такий вид послуги, як послуга з управління будинком до нього не включений.

Означене свідчить про те, що у відносинах сторін за договором позивач виступав саме як виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а не надає послуги з управління будинком, а тому у відповідності до п. 6 статті 21 означеного закону, має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Той факт, що протоколами зборів співвласників багатоквартирного будинку позивач визначений як управитель багатоквартирного будинку та встановлена щомісячна вартість послуг управителя ( винагорода) на рівні 0 грн. 45 коп. за кожний кв.м. загальної площі квартир та нежитлових приміщень, що належать співвласникам багатоквартирного будинку, не звільняє відповідача від зобовязань з оплати заборгованості за Договором № 6 на відшкодування субсидій населенню з оплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, Законом України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, вартість яких визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем.

Позивачем надана суду апеляційної інстанції копія договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, предметом якого є надання співвласникам багатоквартирного будинку послуг з управління у розмірі 0,45грн., які сплачуються додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вартість послуг з управління багатоквартирним будинком ( передбачена Законом « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ( передбачених Законом « Про житлово-комунальні послуги») має різну правову природу і виникає на підставі окремо укладених договорів.

З огляду на вищезазначене, оскільки законодавством передбачено відшкодування субсидій, повязаних із споживанням житлово-комунальних послуг населенням виконавцям цих послуг, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Питання щодо стягнення вартості послуг з управління багатоквартирним будинком, позивачем не заявлялось, а тому є необґрунтованими доводи апелянта про те, що відшкодування послуг з управління будинком не передбачено за рахунок субвенції з Державного бюджету, оскільки таких вимог не заявлялось і такий договір між сторонами відсутній.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач, порушив умови договору, та не здійснив відшкодування субсидій, повязаних із споживанням житлово-комунальних послуг населенням, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 69 865,77 грн. заборгованості за договором № 6 на відшкодування субсидій населенню.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року у справі № 904/6468/17- залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови підписано 17 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя І.О.Вечірко