ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Справа № 925/1279/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Група Венето», м. Черкаси, вул. Ю.Іллєнка, 27

до приватного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод», м. Черкаси, вул. Чигиринська, 86

про стягнення 250 827 грн. заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Венето» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод» про стягнення поворотної фінансової допомоги згідно договору про фінансову допомогу №1.1-16/158 від 01.04.2015р. в розмірі 250 827 грн. та відшкодування судових витрат.

До початку судового засідання представник відповідача подав відзив від 23.10.2017р. на позовну заяву, в якому зазначено, що ПрАТ «Черкаський асфальтобетонний завод» через відсутність достатніх обігових коштів не змогло вчасно виконати обовязку з повернення позивачу фінансової допомоги за договором. Підприємство не має наміру ухилятись від повернення фінансової допомоги за договором і при можливості кошти будуть повернені позивачу.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги позивача визнав.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши доводи представників сторін, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

01.04.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Група Венето» (надалі - Позивач) та приватним акціонерним товариством «Черкаський асфальтобетонний завод», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод», 17.10.2016р. змінило тип відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» (Протокол загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод» №б/н від 30.06.2016р.) (надалі - Відповідач) був укладений договір про фінансову допомогу №1.1-16/158 (надалі - Договір).

За умовами договору Позивач надав Відповідачу фінансову допомогу на поворотній основі у сумі 500 000 грн., а Відповідач зобов'язаний повернути фінансову допомогу у строк до 31.12.2017р. (п.п 2.4.1 п.2.4 Договору).

Позивач перерахував фінансову допомогу Відповідачу у сумі 500 000 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Відповідача частинами:

- 50 000 грн. перераховані 01.04.2015р. платіжним дорученням №1102;

- 50 000 грн. перераховані 27.04.2015р. платіжним дорученням №1543;

- 65 200 грн. перераховані 28.04.2015р. платіжним дорученням №1549;

- 100000 грн. перераховані 27.04.2015р. платіжним дорученням №1544;

- 7 000 грн. перераховані 01.04.2015р. платіжним дорученням №1102;

- 134400 грн. перераховані 02.11.2015р. платіжним дорученням №6770.

Сторонами Договору визначений строк повернення Відповідачем Позивачу суму фінансової допомоги в розмірі 500 000 грн. - до 31.12.2017р. (п.п. 2.4.1 п.2.4 Договору).

Відповідач 21.09.2016р. повернув Позивачу 155 773 грн.

30.12.2016р. Позивач та Відповідач уклали додаткову угоду до договору про фінансову допомогу від 01.04.2015р. №1.1-16/158, якою передбачили зменшення суми фінансової допомоги, яка склала 406 600 грн. (п. 1.1 Договору) та змінили строк повернення, а саме: фінансова допомога мала бути повернута Відповідачем Позивачу до 31.08.2017р. (п.5.2 Договору).

Станом на дату подачі позову Позивач виконав свої зобов'язання перед Відповідачем, а останній кошти у сумі 250 827 грн. Позивачу не повернув.

Станом на 04.10.2017р. за відповідачем рахується заборгованість за неповернутою фінансовою допомогою 250 827 грн., що є предметом спору.

Порушення відповідачем умов договору стали причиною звернення позивача до суду та примусового стягнення боргу.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами та субєктами господарювання на ринку послуг в Україні.

Місцезнаходження юридичних осіб відповідає місцю їх державної реєстрації приписи ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини позики грошових коштів на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору про фінансову допомогу №1.1-16/158 від 01.04.2015р. (а.с. 22). Договір не заперечний сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Строк повернення фінансової допомоги визначений п. 5.2 додаткової угоди до договору до 31.08.2017р. Тобто, строк виконання зобовязання є таким, що настав і виконання прострочено боржником.

Позивач первинними належними письмовими доказами доводить наявність простроченої заборгованості 250 827 грн. по позиці. Вимоги по стягненню заборгованості не спростовані відповідачем в належний спосіб. Позов підлягає до задоволення. Належить стягнути 250 827 грн. заборгованості на користь позивача, задовольнивши позовні вимоги повністю.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про сплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів погашення вимоги. Позивач використав належний спосіб захисту права, тому позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 3762,41 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Черкаський асфальтобетонний завод», м. Черкаси, вул. Чигиринська, 86, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Група Венето», м. Черкаси, вул. Ю.Іллєнка, 27,

250 827 грн. боргу та 3762,41 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 24.10.2017р.

Суддя Г.М. Скиба