РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017Справа №910/14692/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк",

2) Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк"

про визнання зобов'язання припиненим в частині

Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаВаленко А.С. (представник за довіреністю)
від відповідача 1: від відповідача 2: Кисельов А.В. (представник за довіреністю) Кондрасій О.А. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про визнання зобов'язання позивача з повернення кредиту в частині 340 000,00 грн. за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017, укладеним між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ "ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" - припиненим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2017 порушено провадження у справі № 910/14692/17, розгляд справи призначено на 03.10.2017.

03.10.2017 представником відповідача 1 у засіданні суду подано документи для долучення до справи

У засіданні суду 03.10.2017 оголошувалась перерва до 17.10.2017.

12.10.2017 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

17.10.2017 через канцелярію суду відповідач 2 подав відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 17.10.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав, подав документи для долучення до матеріалів справи, представники відповідачів проти позову заперечували з мотивів, викладених у відзивах.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" (клієнт, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (банк, відповідач 1) був укладений договір банківського рахунку № 16-12-28-001762, відповідно до якого банк відкрив клієнту поточний рахунок/поточний рахунок в банківських металах № 8857 (поточний рахунок) та зобов'язався приймати й зараховувати на поточний рахунок грошові кошти/банківські метали, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум/банківських металів з поточного рахунка та проведення інших операцій за поточним рахунком, передбачених чинним законодавством України, за умови, якщо клієнт погоджується з тарифами банку, чинними на момент надання зазначених послуг; здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку, у випадках надання клієнтом заяви про здійснення договірного списання коштів, що містяться на поточному рахунку, відкритому в ПАТ «Діамантбанк» на виконання умов, достатніх для належного використання банком свого права на договірне списання відповідно до п.4.3 договору.

Згідно виписки по особовому рахунку позивача з 24.04.2017 по 22.06.2017 залишок коштів на рахунку ТОВ ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" склав 340 087,11 грн.

23.03.2017 між позивачем (позичальник) та відповідачем 1 (кредитодавець) був укладений договір кредитної лінії № 037, відповідно до умов якого кредитодавець 23 березня 2017 року відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію до 22 березня 2018 року включно (дата закінчення лінії) у наступних розмірах: 1 200 000,00 грн. з 23 березня 2017 року по 22 лютого 2018 року; 600 000,00 грн. з 23 лютого 2018 року по 22 березня 2018 року.

Додатковою угодою № 1 від 24.03.2017 сторони визначили, що 24 березня 2017 року кредитодавець надає позичальнику транш кредитних коштів у розмірі 1 200 000,00 грн. в межах кредитної лінії, передбаченої кредитним договором.

24 квітня 2017 року на підставі рішення Правління Національного банку України від 24.03.2017 № 264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного банку «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

24 квітня 2017 позивач надав банку (відповідачу 1) на виконання платіжне доручення № 40 на суму 340 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення кредитних коштів згідно договору кредитної лінії № 037 від 23.03.2017». Вказана платіжна вимога банком проведена не була.

23 червня 2017 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі рішення Правління Національного банку України від 22.06.2017 № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного банку «Діамантбанк» було прийнято рішення від 23.06.2017 № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якою була розпочата процедура ліквідації банку з 24 червня 2017 до 23 червня 2019 року включно.

23 червня 2017 між ПАТ «Діамантбанк»(відповідач 1) та ПАТ "Таскомбанк" (відповідач 2) був підписаний договір про передачу активів та зобов'язань, за умовами якого на користь приймаючого банку - ПАТ "Таскомбанк" було передано частину активів (кредитного портфелю юридичних осіб) неплатоспроможного ПАТ «Діамантбанк», у т.ч. право вимоги ПАТ «Діамантбанк» до позивача - ТОВ "ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017.

27 червня 2017 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» із заявою № 108 від 26.06.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017 та договором банківського рахунку № 16-12-28-001765 від 28.12.2016 на суму 340 000,00 грн. в порядку ст.601 ЦК України.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що за ствердженням позивача, за заявою № 108 від 26.06.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачами за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017 та договором банківського рахунку № 16-12-28-001765 від 28.12.2016 на суму 340 000,00 грн., тому зобов'язання, які виникли у позивача за з повернення кредиту в частині 340 000,00 грн. за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017, укладеним між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ "ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" припинилися на підставі ст.601 ЦК України, що банками не визнається.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 518, 601, 602 ЦК України, ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та стверджує, що строк виконання зобов'язання з повернення коштів за договором банківського вкладу настав 24.06.2017 (дата початку процедури ліквідації банку відповідача 1), а за кредитним договором - 24.04.2017 (дата дострокового погашення кредиту за платіжним дорученням № 40 від 24.04.2017).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву вказує, що на дату звернення позивача до ПАТ «Діамантбанк» із заявою про зарахування зустрічних вимог, строк повернення кредиту не настав, тому припинення зобов'язань на підставі ст. 601 ЦК України неможливе, стверджує, що позивач пред'явив вимогу про зарахування зустрічних однорідних вимог після отримання повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні за кредитним договором, тому зобов'язання не є зустрічними. Пояснює, що кошти по договору банківського вкладу у сумі 340 000,00 грн. у заставу банку по кредитному договору не передавались, тому відповідно до п. 8 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зарахування зустрічних вимог в період з початку процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» жодним чином здійснено бути не могло.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву також вказує про неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог з огляду на те, що після введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації банку, виконання будь-яких операцій з перерахування коштів на виконання умов договору є неможливим, а задоволення вимог позивача повинно здійснюватись із дотриманням процедури, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази, господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю, виходячи з наступного.

Загальні підстави припинення зобов'язань визначено у ст. 598 ЦК України, згідно з якою зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Загальні умови припинення господарських зобов'язань визначено також ст. 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за змістом якої господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 203 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 601 Цивільного кодексу України, передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов'язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов'язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною; випадки, коли залік зустрічних однорідних вимог не допускається, визначені положеннями статті 602 Цивільного кодексу України. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов'язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог, в момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов'язанні.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна/коштів боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов:

зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За умовами договору банківського рахунку № 16-12-28-001762 від 28.12.2016, позивач виступає кредитором банку, а банк - боржником.

Як визначено в ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За умовами договору кредитної лінії № 037 від 23.03.2017 банк - відповідач 1 виступав кредитором ТОВ «Голдентрейд Груп», а позивач ТОВ «Голдентрейд Груп» боржником відповідача 1.

22.06.2017 Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 23 червня 2017 року №2663, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

В подальшому, з 24 червня 2017 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного банку «Діамантбанк» .

Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено наслідки початку процедури ліквідації банку та встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів встановлено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.ст. 601, 602 ЦК України, в період ліквідації банку, повинно здійснюватись з урахуванням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивачем кошти на рахунку № 8857 по договору банківського рахунку № 16-12-28-001765 від 28.12.2016 в заставу по договору кредитної лінії № 037 від 23.03.2017 не передавались, тобто майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідному рахунку у неплатоспроможному банку у відповідача 1 не виникли.

Позивачем не надано доказів того, що договірне списання коштів з рахунку передбачено умовами договору банківського рахунку № 16-12-28-001765.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, укладенням між відповідачами 23.06.2017 договору про передачу активів та зобов'язань неплатоспроможного ПАТ «Діамантбанк», первісний кредитор (відповідач 1) - ПАТ «Діамантбанк» передав новому кредитору (відповідачу 2) - ПАТ "Таскомбанк" право вимоги до позивача - ТОВ ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017.

29.06.2017 ПАТ «Таскомбанк» надіслав ТОВ «Голдентрейд груп» повідомлення № 4544/61 від 29.06.2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого повідомив позивача, що новим кредитором за кредитним договором № 037 від 23.03.2017 згідно з договором відступлення прав вимоги є Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк», відступлення права вимоги здійснено в повному обсязі, в подальшому виконання зобов'язань за договорами, у т.ч. за вказаним кредитним договором просило здійснити на користь ПАТ «Таскомбанк».

За твердженням позивача, повідомлення № 4544/61 від 29.06.2017 про відповідне відступлення права вимоги, він отримав - 29.06.2017.

Таким чином, відбулась заміна кредитора у зобов'язанні по договору № 037 від 23.03.2017, новим кредитором позивача виступає ПАТ «Таскомбанк».

У позовній заяві позивач зазначив, що строк виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором настав 24.04.2017 (дата дострокового погашення позивачем кредиту), строк виконання зобов'язання з повернення коштів за договором банківського рахунку настав 24.06.2017 (дата початку процедури ліквідації).

Дійсно, 24.04.2017 позивачем було надано ПАТ «Діамантбанк» на виконання платіжне доручення № 40 на суму 340 000,00 грн., що відповідачем 1 не заперечується, також умовами п.1.1 договору № 037 від 23.03.2017 встановлено строк повернення кредиту 22 березня 2018 року, а п.4.2.2 кредитного передбачено право позичальника достроково погашати заборгованість за договором.

Втім, суд зазначає, що в той самий день 24.04.2017 в ПАТ «Діамантбанк» було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, позивач звернувся до відповідача 1 як кредитора за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами після запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Діамантбанк», що унеможливило здійснення банком банківської операції по рахунку клієнта в силу вимог п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Крім того, позивач звернувся до ПАТ «Діамантбанк» із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 108 від 26.06.2017 по договору кредитної лінії № 037 від 23.03.2017 та договору банківського рахунку № 16-12-28-001765 від 28.12.2016 в силу положень ст. 601 ЦК України - 27.06.2017, отримана адресатом - 03.07.2017.

В той час, новим кредитором позивача за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017 після укладення між відповідачами договору про передачу активів та зобов'язань неплатоспроможного ПАТ «Діамантбанк» від 23.06.2017, виступає ПАТ "Таскомбанк".

Договір про передачу активів та зобов'язань неплатоспроможного ПАТ «Діамантбанк» від 23.06.2017 не визнаний недійсним, тобто є чинним станом на час розгляду справи, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином зарахування зустрічних однорідних вимог, списання коштів з банківських рахунків по договору банківського рахунку, що знаходяться в ПАТ «Діамантбанк» після початку процедури ліквідації в рахунок погашення кредиту по договору кредитної лінії № 037 від 23.03.2017, кредитором за яким виступає ПАТ «Таскомбанк» у даному випадку є неможливим та суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 601 ЦК України, вимоги за зобов'язаннями позивача та відповідачів не є зустрічними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідачів, які мають можливість доказувати факти, на підставі яких вони будують заперечення проти позову.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем не наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Позивачем належними засобами доказування не доведено наявності обставин щодо припинення зобов'язань з повернення кредиту в частині 340 000,00 грн. за договором кредитної лінії № 037 від 23.03.2017, укладеним між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ "ГОЛДЕНТРЕЙД ГРУП" - припиненим на підставі ст.601 ЦК України у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, не надано доказів порушення його прав та законних інтересів банками, що було б підставою для задоволення позову.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.10.2017

Суддя О.М. Ярмак