ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017р. Справа № 914/1779/17

За позовом:Керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави, Львівська обл., м. Червоноград
до відповідача-1:Червоноградської міської ради Львівської області, Львівська обл., м. Червоноград
до відповідача-2:Приватного підприємства «СТО-ВП», Львівська обл., м. Червоноград
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська обл., м. Червоноград
про:визнання незаконним скасування п. 1 рішення Червоноградської міської ради від 25.04.2017р. №525, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 25.05.2017р., зобов'язання повернути земельну ділянку
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від прокуратури:Труш О.Б. - прокурор;
від відповідачів:не з'явилися;
від третьої особи:не з'явився.

Сторонам роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

29.08.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави до Червоноградської міської ради Львівської області (надалі - Позивач), до Приватного підприємства «СТО-ВП» (надалі - Відповідач) про визнання незаконним скасування п. 5 рішення Червоноградської міської ради від 25.04.2017р. №525, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 25.05.2017р., зобов'язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою суду від 31.08.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 18.09.2017р. Ухвалою від 18.09.2017р. суд відклав розгляд справи на 12.10.2017р., залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ФОП ОСОБА_1

Прокурор в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що 27.07.2016р. між Червоноградською міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0162 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 для встановлення торгового павільйону для реалізації хлібо-булочних та кондитерських виробів. 25.04.2017р. Червоноградською міською радою прийнято рішення №525, яким вилучено від підприємця ОСОБА_1 і надано ПП «СТО-ВП» в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,0162 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 для встановлення торгового павільйону для реалізації хлібо-булочних виробів. Підставою для прийняття вказаного рішення слугувало відчуження ФОП ОСОБА_1 стаціонарної тимчасової споруди (торгового павільйону), розташованого по АДРЕСА_1. На думку прокурора, стаціонарна тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності не є об'єктом нерухомого майна, а тому її купівля-продаж не є підставою для переходу права користування земельною ділянкою у відповідності до ст. 120 ЗК України. Крім цього, за ст. 134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, в т.ч. з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Відтак, прокурор просить суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, 09.10.2017р. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні в Сокальському районному суді Львівської області. У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначає, що право прокуратури на представництво інтересів територіальних громад у Конституції не вказано, а отже повноваження прокурорів представляти в суді інтереси місцевих рад чи їх виконавчих органів відсутні; звертаючись з даним позовом до суду прокурор не було доведено, що оскаржуване рішення міської ради та договір порушують інтереси держави; за ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на земельній ділянці, переходить право оренди на цю земельну ділянку. Так як законом не передбачено чіткого поняття споруди, оскаржуване рішення прийнято законно. З урахуванням наведеного відповідач-1 просить суд у позові відмовити повністю.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідача-2, останній просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки окремого визначення поняття споруда законодавство не містить, відтак перехід права оренди від ФОП ОСОБА_1 до ПП «СТО-ВП» в порядку ст. 120 ЗК України, на підставі оскаржуваного рішення є таким, що відповідає закону. З приводу посилань прокуратури на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про зареєстроване за ПП «СТО-ВП» права власності на споруду, відповідач-2 зазначає, що право власності на тимчасову споруду не реєструється, відповідно така інформація у реєстрах відсутня.

Третя особа явки повноважного представника в судове засідання не забезпечила, письмових пояснень щодо заявленого позову не подала, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце судового розгляду.

Розглянувши клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Таким чином, відкладення розгляду справи є прерогативою, а не обов'язком суду. Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів, які дозволяють суду вирішити спір по суті, беручи до уваги те, що Червоноградська міська рада не була позбавлена можливості забезпечити явку повноважного представника в судове засідання як числа своїх працівників, так і з числа інших осіб на підставі відповідного договору чи довіреності, а тому клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2016р. між Червоноградською міською радою (орендодавцем) та ФОП ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, на виконання якого у строкове, платне користування ФОП ОСОБА_1 було передано земельну ділянку кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,0162 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 під встановлення торгового павільйону для реалізації хлібо-булочних та кондитерських виробів, строком на 3 роки.

14.12.2016р. начальником Управління містобудування та архітектури Червоноградської міської ради видано ФОП ОСОБА_1 паспорт прив'язки стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на вул. Корольова, 12а в м. Червонограді, терміном дії до 27.07.2019р.

17.02.2017р. між ОСОБА_1 (продавцем) та ПП «СТО-ВП» (покупцем) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого у власність покупця було передано стаціонарну тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, яка на момент огляду покупцем була встановлена продавцем на орендованій ним земельній ділянці площею 0,0162 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з продажем стаціонарної тимчасової споруди (торгового павільйону), розташованої по вул. Корольова, 12а в м. Червонограді відповідно до договору купівлі-продажу від 17.02.2017р. №360, Червоноградською міською радою 25.04.2017р. прийнято рішення №525, п. 1 якого вирішено вилучити від ФОП ОСОБА_1 і надати ПП «СТО-ВП» в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0162 га, кадастровий НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що на виконання вказаного вище рішення, 25.05.2017р. між Червоноградською міською радою та ПП «СТО-ВП» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого у строкове, платне користування ПП «СТО-ВП» було передано земельну ділянку кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,0162 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 під встановлення торгового павільйону для реалізації хлібо-булочних та кондитерських виробів, строком на 5 років.

Вважаючи, що прийняте відповідачем-1 рішення, а також договір оренди не відповідають приписам ст.ст. 120, 134 ЗК України, прокурор звернувся з позовом про визнання їх недійсними та зобов'язання ТОВ «СТО-ВП» повернути земельну ділянку.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, ч. 1-2 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями ч. 1-2 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою встановлення торгового павільйону по АДРЕСА_1 між ФОП ОСОБА_1 та Червоноградською міською радою 27.07.2016р. укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0162 га, кадастровий НОМЕР_1, розташованої за вказаною адресою.

За приписами ч. 1-2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У відповідності до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Як стверджують відповідачі, у зв'язку з відчуженням ФОП ОСОБА_1 - ПП «СТО-ВП» тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, яка встановлена на орендованій останньою земельній ділянці, міською радою у відповідності до ЗК України, Законом України «Про оренду землі», Закону України «Про землеустрій» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийнято рішення про вилучення вказаної земельної ділянки у ФОП ОСОБА_1 та передачу такої ділянки в оренду ПП «СТО-ВП», а в подальшому укладено договір оренди земельної ділянки з ПП «СТО-ВП». На думку відповідачів, дії щодо прийняття спірного рішення цілком відповідали закону, оскільки законодавством не визначено окремого поняття споруди, відтак набуття ПП «СТО-ВП» права власності на тимчасову споруду є підставою для набуття ним і права оренди на земельну ділянку на якій встановлена тимчасова споруда.

Проте, з наведеними твердженнями відповідачів, зокрема, щодо законності прийняття оскаржуваного рішення та укладення на підставі такого рішення договору оренди земельної ділянки, суд не погоджується з огляду на наступне.

Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (положення ст. 177 ЦК України).

Статтею 179, ч. 1-2 ст. 180 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

У свою чергу, під спорудою згідно постанови КМУ від 28.10.2004р. №1442 «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» розуміється земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо).

Також поняття споруди визначено Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, відповідно до котрого споруда - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Правовий аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що павільйон для реалізації хлібо-булочних виробів (з метою встановлення якого ФОП ОСОБА_1 було передано в оренду земельну ділянку та який остання відчужила на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2017р. ПП «СТО-ВП») являється лише тимчасовою спорудою, оскільки встановлений без влаштування фундаменту та може бути переміщений в інше місце. Натомість спорудами в розумінні ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України є будівельні системи, які нерозривно пов'язані з земельною ділянкою та відповідно є об'єктами нерухомого майна.

Оскільки положення ст. 120 ЗК України спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані, а належна на праві власності ПП «СТО-ВП» тимчасова споруда до об'єктів нерухомості не належить, перехід права власності та тимчасову споруду не тягне за собою правових наслідків у вигляді переходу до ПП «СТО-ВП» права оренди земельної ділянки площею 0,0162 га, кадастровий НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи те, що прийняте Червоноградською міською радою рішення від 25.04.2017р. №525 суперечило приписам ст. 120 ЗК України, позовна вимога про визнання незаконним та скасування п. 1 такого рішення підлягає задоволенню.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.24 постанови «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» №6 від 17.05.2011р., для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється. З огляду на це судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Зважаючи на те, що спірний договір укладався на виконання рішення Червоноградської міської ради від 25.04.2017р. №525, яке прийнято з порушенням земельного законодавства, беручи до уваги факт визнання п. 1 такого рішення незаконним та його скасування суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 25.05.2017р., укладеного між Червоноградською міською радою та ПП «СТО-ВП» та повернення земельної ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо звернення з даним позовом керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області, суд зазначає наступне.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частиною 2 ст. 2 ГПК України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Як зазначалося прокурором, підставою для представництва інтересів держави в даному випадку являється те, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає у справі відповідачем, відтак керівник Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду за захистом державних інтересів самостійно як позивач.

Щодо порушення інтересів держави в результаті прийняття оскаржуваного рішення та укладення на його виконання договору оренди земельної ділянки, суд зазначає, що передача земельної ділянки ПП «СТО-ВП» всупереч порядку, встановленого ЗК України, зокрема, без проведення земельних торгів зачіпає економічні інтереси держави у земельній сфері, оскільки продаж прав на земельну ділянку на аукціоні передбачає найбільш ефективне використання власності та встановлення найвищої плати за користування земельною ділянкою, що неминуче призводить до збільшення бюджетних надходжень, а надання земельних ділянок на умовах оренди поза межами земельних торгів порушує економічні інтереси держави, сприяє зменшенню бюджетних надходжень.

Судовий збір, у відповідності до ст. 49 ГПК України покладається на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 22, 27, 28, 29, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення Червоноградської міської ради Львівської області 18 сесії 7 скликання від 25.04.2017р. №525 «Про вилучення та надання земельних ділянок».

3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 25.05.2017р., укладений між Червоноградською міською радою та ПП «СТО-ВП», зареєстрований 25.05.2017р. за реєстраційним № 037.

4. Зобов'язати Приватне підприємство «СТО-ВП» (79049, Львівська обл., м. Львів, пр. Червоної Калини, 109; ) повернути Червоноградській міській раді Львівській (80100, Львівська обл., м. Червоноград, пр. Шевченка, 19; ) земельну ділянку площею 0,0162 га, кадастровий НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

5. Стягнути з Приватного підприємства «СТО-ВП» (79049, Львівська обл., м. Львів, пр. Червоної Калини, 109; ) на користь прокуратури Львівської області (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19; ) 2400,00 грн. судового збору.

6. Стягнути з Червоноградської міської ради Львівської області (80100, Львівська обл., м. Червоноград, пр. Шевченка, 19; ) на користь прокуратури Львівської області (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19; ) 2400,00 грн. судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

8. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2017р.

Суддя Крупник Р.В.