УХВАЛА

25.10.2017 Справа № 910/16246/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРІО-ІНВЕСТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТРЕЙД»

про стягнення 4 979 658, 18 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Коваленко Я.В. - адвокат за Ордером КВ № 088872;

від відповідача: Янчик М.І. - за довіреністю від 16.05.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРІО-ІНВЕСТ» (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТРЕЙД» (далі - відповідач) про стягнення 4 979 658, 18 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2017 порушено провадження у справі № 910/16246/17, її розгляд призначено на 09.10.2017 року.

09.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

09.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках у банківських та інших фінансових установах (в тому числі, але не обмежуючись на п/р 0338 в Банк АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», м. Київ, МФО 300658), п/р 8002 в ПАТ «Альфа-Банк», м. Київ, в сумі 4 979 658, 18 грн.

В судовому засіданні 09.10.2017 року суд відклав розгляд поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову до встановлення фактичних обставин справи та на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголосив в судовому засіданні перерву до 25.10.2017 року.

25.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25.10.2017 року представник позивача підтримав подану ним заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.10.2017 року заперечив проти задоволення поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Розглянувши означену заяву, суд вирішив відмовити в її задоволенні виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як на тому наголошено в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду, адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2015 у справі № 905/3147/14-908/4637/14.

Як зазначено позивачем у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідач поводить себе недобросовісно, ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань за укладеними Контрактами, заборгованість зі сплачених сум ПДВ не погасив та припинив будь-яке спілкування з позивачем, в т.ч. засобами телефонного зв'язку.

Також, позивач посилається на те, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва органів прокуратури Одеської області перебувають матеріали кримінального провадження № 00000265 від 12.04.2016, згідно з яким органами Державної фіскальної служби України були встановлені факти порушення відповідачем норм податкового законодавства; в результаті проведених фіскальними органами перевірок зроблено висновок, що підприємство відповідача зареєстровано з метою надання послуг по ухиленню від оплати податків реально діючим суб'єктам підприємницької діяльності шляхом незаконного формування податкового кредиту від СПД з ознаками фіктивності; встановлено факти маніпулювання податковою звітністю шляхом підміни товару тощо.

Таким чином, позивач вважає, що у випадку не вжиття заходів до забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, у випадку задоволення позовних вимог позивача буде утруднено чи взагалі неможливо виконати рішення суду у даній справі.

Проте, суд вважає, що вищевказані твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими підставами для вжиття заходів до забезпечення позову, а ґрунтуються лише на його особистих припущеннях.

Посилаючись на наявність вищезазначеного кримінального провадження позивач не зазначив яким саме чином наведені обставини можуть засвідчувати, що майно та грошові кошти на рахунках відповідача можуть зменшитись або зникнути.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, зокрема позивачем не надано доказів в підтвердження того, що на рахунках відповідача відсутні грошові кошти, або відповідачем вчиняються чи готуються дії, спрямовані на зменшення належних йому грошових коштів, погіршення стану належного йому майна (активів) чи зниження їх вартості, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

В судовому засіданні 25.10.2017 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.10.2017 року проти задоволення позову заперечив.

Враховуючи необхідність витребувати додаткові докази у справі, з метою створення учасникам судового процесу необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРІО-ІНВЕСТ» про вжиття заходів до забезпечення позову залишити без задоволення.

2. Розгляд справи відкласти на 13.11.2017 р. о 12:10 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б в залі № 2 (корпус Б).

3. Позивачу надати суду:

- документально підтверджені письмові пояснення щодо обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву;

- докази на підтвердження завдання позивачу збитків неправомірними діями відповідача;

- належні докази на підтвердження проведення відповідних перевірок та встановлення фактів порушення відповідачем вимог податкового законодавства контролюючих органів (Державної фіскальної служби України, відповідних податкових інспекцій);

- розгорнутий та обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми з посиланням на первинні документи.

4. Відповідачу надати суду:

- всю податкову звітність, складену на виконання спірних зобов'язань, з доказами її подання до органів Державної фіскальної служби України;

- докази на підтвердження правомірності придбання товару, який реалізовано на адресу позивача за оспорюваними Контрактами.

5. Сторонам оформити письмові докази відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України та завчасно подати їх з супровідним листом через відділ діловодства господарського суду міста Києва (пункт 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

6. За відсутності витребуваних доказів надати обґрунтовані письмові пояснення з даного приводу.

7. Зобов'язати сторін направити для участі у розгляді справи своїх представників, повноваження яких повинні бути оформлені у відповідності з вимогами статті 28 Господарського процесуального кодексу України, та надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представників.

8. Попередити сторін, що при ухиленні від виконання вимог суду та участі у судовому засіданні до них можуть бути застосовані заходи, передбачені пунктом 5 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, а позивача - про правові наслідки, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

9. Явку повноважних представників сторін в судове засідання визнати обов'язковою.

Суддя М.Є. Літвінова