ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р.Справа № 916/1463/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

секретар судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 19.07.2017 року, ОСОБА_2 директор за протоколом Зборів Учасників Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи" від 09.12.2011 року;

від відповідача ОСОБА_3 за довіреністю від 03.07.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 року

у справі № 916/1463/17

за позовом Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м.Одеса

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Одеса

про стягнення 65 194 грн. 33 коп.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року Приватне підприємство "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Одеса, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Одеса на користь Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса грошові кошти в загальному розмірі 65 194 грн. 33 коп., що складається з 3% річних у розмірі 5 460 грн. 00 коп., інфляційних втрат у розмірі 59 734 грн. 33 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 року у справі № 916/1463/17 (суддя Никифорчук М.І.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приватне підприємство "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 року у справі №916/1463/17 і ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Одеса на користь Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса грошові кошти в загальному розмірі 65 194 грн. 33 коп., що складається з 3% річних у розмірі 5460 грн. 00 коп., інфляційних втрат у розмірі 59 734 грн. 33 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово, а також в порядку норм статті 101 Господарського процесуального кодексу України надали належним чином засвідчені копії додаткової угоди від 29.12.2012 року № 1 рег. №313 до договору від 25.07.2011 року № 224-А/33-1-07 з додатками і докази направлення апеляційної скарги з додатками юридичній особі відповідача. Судовою колегією клопотання позивача в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України задоволено та долучено документи до матеріалів справи. Представник відповідача усно заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/1463/17 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 року у справі №916/1463/17 є неправомірним та підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Національна електроенергетична компанія «Укренерго» (Замовник) і Приватним підприємством «Бюро проектування та експертизи» (Виконавець) було укладено договір на проектно-вишукувальні роботи від 25.07.2011 року №224-А/33-1-07, за умовами якого Виконавець зобовязався виконати з дотриманням вимог законодавства комплекс проектно-вишукувальних робіт з метою розроблення проектів вибору місця розташування ПЛ, проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок під розміщення лінії електропередачі, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування для будівництва та експлуатації обєкту «ЛЕП 110кВ (Сонячна Залізнична) Залізнична та пристанційний вузол СЕС (ПС 110/10 кВ «Сонячне Залізничне» на території Залізничненської сільської ради (за межами населеного пункту) у Болградському районі Одеської області (роботи), а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктами 2.1 2.5 договору визначено, що загальна вартість робіт за цим договором становить 273 420 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 45 570 грн. 00 коп. Загальна вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 3), що складається на підставі погодженого сторонами кошторису на виконання робіт (додаток 4). Замовник у пяти денний строк, починаючи з дня підписання договору, зобовязується здійснити авансовий платіж у розмірі 30% від загальної суми Виконавцю у розмірі 82 026 грн. 00 коп. Наступні розрахунки за фактично виконані роботи за цим договором будуть здійснюватись Замовником з урахуванням попередньої оплати згідно акту готовності проектних та вишукувальних робіт на підставі позицій кошторису та календарного плану. Замовник протягом пяти банківських днів з дня отримання ним проекту та підписання акта приймання-передачі робіт зобовязується здійснити повну оплату Виконавцю робіт згідно з пунктом 2.1 цього договору.

За умовами пунктів 4.1 4.2 договору приймання виконаних робіт за цим договором оформлюється актом приймання передачі робіт. Замовник зобовязаний підписати акт протягом пяти банківських днів з дня одержання проекту, за умови належного виконання робіт Виконавцем.

Відповідно до пункту 5.3 договору датою виконання зобовязань за цим договором вважається дата підписання Акту.

У пункті 6.1 сторони передбачили, що за порушення терміну виконання своїх зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з пунктами 11.1., 11.2 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та закінчується 20 грудня 2012 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення.

Між Державним підприємством «Національна електроенергетична компанія «Укренерго» (Замовник) і Приватним підприємством «Бюро проектування та експертизи» (Виконавець) було укладено додаткову угоду від 29.12.2012 року №1 рег. № 313 до договору від 25.07.2011 року №224-А/33-1-07, якою пункт 1.1 договору від 25.07.2011 року №224-А/33-1-07 викладено в такій редакції: «Виконавець зобовязується виконати з дотриманням вимог законодавства комплекс проектно-вишукувальних робіт з метою розроблення місця розташування КЛ, внести в базу даних ДЗК інформацію щодо встановлення обмеження на земельній ділянці, проект землеустрою для будівництва та експлуатації пристанційного вузла ПС 110 кВ «Придунайська» на території Залізничненської сільської ради (за межами населеного пункту) у Болградському районі Одеської області, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи».

Пункт 2.1 викладено в такій редакції: «Загальна вартість робіт за цим договором становить 273 342 грн. 49 коп., у тому числі ПДВ».

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов додаткової угоди до договору позивачем було складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (кошторис №3), що підтверджується Актом здачі-приймання виконаних робіт від 22.12.2014 року, в якому зазначено, що виконана робота задовольняє умовам договору і належним порядком оформлена.

В Акті здачі-приймання виконаних робіт від 22.12.2014 року зазначено, що до перерахування за надані послуги належить 92 784 грн. 73 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив оплату виконаних робіт у сумі 92 784 грн. 73 коп. 13.12.2016 року. Затримка оплати робіт пояснювалась відсутністю своєчасного фінансування.

Приватне підприємство "Бюро проектування та експертизи" направило Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" претензію від 20.03.2017 року № 20/3, в якому просило сплатити суму грошових коштів в загальному розмірі 65 194 грн. 33 коп., що складається з 3% річних у розмірі 5 460 грн. 00 коп., інфляційних втрат у розмірі 59 734 грн. 33 коп. через несвоєчасну оплату виконаних робіт за умовами договору.

У звязку з несплатою відповідачем коштів, визначених у претензії в добровільному порядку, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, вважає висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог неправомірним, виходячи з наступного.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобовязання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

У позовній заяві Приватне підприємство "Бюро проектування та експертизи" просило суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 28.12.2014 року по 13.12.2016 року у сумі 59 734 грн. 33 коп.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобовязання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобовязання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Судова колегія, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань за вказаний період, наданий позивачем, дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 59 734 грн. 33 коп. підлягають задоволенню, оскільки розрахунок є вірним.

Також у позовній заяві Приватне підприємство "Бюро проектування та експертизи" просило суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочки виконання договірного грошового зобовязання з 28.12.2014 року по 13.12.2016 року у сумі 5 460 грн. 00 коп.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобовязання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобовязання перед кредитором.

Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних за період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобовязання за спірний період у сумі 5 460 грн. 00 коп., колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині також відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судова колегія розглянула і відхилила доводи відповідача про те, що строки оплати робіт за договором було порушено через відсутність виділених для цього коштів, виходячи з наступного.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналіз зазначених норм права та умов договору в справі, яка розглядається, дає підстави для висновку, що порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати товару є підставою для нарахування визначених статтею 625 Цивільного кодексу України платежів, адже відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від встановленого законом обов'язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права і висновок господарського суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі є таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки грошові кошти надані за договором були сплачені відповідачем в повному обсязі з порушенням строків оплати, встановлених договором.

Також судова колегія вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт без зауважень і застережень та фактична оплата суми заборгованості є підставою для відмови у позовних вимогах про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за договором, оскільки норми статті 625 Цивільного кодексу України не передбачають такого виключення щодо звільнення від відповідальності за прострочку виконання гроошового зобов'язання.

У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 року у справі № 916/1463/17 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи місцевим господарським судом покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 року у справі № 916/1463/17 скасувати.

Позовні вимоги Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", м. Одеса до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Одеса про стягнення 65 194 грн. 33 коп. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", 65029, м. Одеса, вул. Коблевська, 11, , р/р 4379 в АТ «Укрексімбанк», МФО 328618) на користь Приватного підприємства "Бюро проектування та експертизи", 65059, м. Одеса, пров. Хвойний, 8-Б, , р/р 3200 в АТ «Укрексімбанк», м. Одеса, МФО 351005 3% річних у розмірі 5 460 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 59 734 грн. 33 коп., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1600 грн. 00 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1760 грн. 00 коп.

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5
ОСОБА_6