ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017р. Справа № 917/1386/17

за позовом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, )

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області ( вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, )

про стягнення 11 069,24 грн.

Суддя Ореховська О.О.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суть справи: розглядається позовна заява Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (далі по тексту - Кременчуцький МРЦЗ - позивач) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - ГУНП в Полтавській області - відповідач) про стягнення суми виплаченого забезпечення в розмірі 11 069,24 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.08.2017р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду і порушено провадження у справі № 917/1386/17. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2017р.

01.09.2017р. від позивача надійшов лист (вх. № 10905 від 01.09.2017р. ), в якому повідомляється, що у провадженні інших судів України або органів, які у межах своєї компетенції вирішують спори, не має справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав та не має рішень інших судів та органів з такого спору.

21.09.2017р.р. від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 11678 від 21.09.2017р.), в якому відповідач просить суд позовні вимоги залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначає, що ГУНП в Полтавській області вже понесло матеріальну відповідальність у зв'язку із поновленням гр. ОСОБА_1 на роботі, а задоволення позову в даній справі призведе до притягнення відповідача до подвійної відповідальності, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України. Також відповідач зазначає, що грошові кошти у розмірі 11 069,24грн., сплачені як допомога по безробіттю, мають бути стягнуті саме з гр. ОСОБА_1, оскільки останній не повідомив Полтавський окружний адміністративний суд про отримання ним коштів від Кременчуцького МРЦЗ під час розгляду справи № 816/405/17.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2017р. розгляд справи відкладено на 17.10.2017р. за клопотанням представника відповідача.

Позивач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, направив на електронну адресу суду заяву (вх. № 12559 від 13.10.2017р.) з проханням провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Зазначене клопотання не суперечить вимогам чинного законодавства та задовольняється судом.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, направив на електронну адресу суду лист (вх. № 12644 від 17.10.2017р.), в якому, з посиланням на зайнятість представників ГУНП в Полтавській області, а також перебування його уповноваженого представника у відпустці, просить суд відкласти розгляд справи.

З огляду на те, що 2-місячний строк розгляду даної справи, визначений ст.69 Господарського процесуального кодексу України, закінчується 18.10.2017р., клопотання про продовження строку вирішення спору сторонами у справі не заявлялось, суд відхиляє вищевказане клопотання відповідача про відкладення розгляду.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строку вирішення спору, спір розглядається за наявними в справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

На підставі наказу начальника ГУНП в Полтавській області (відповідач у справі) громадянин ОСОБА_2 (далі - гр. ОСОБА_1В.) призначений на посаду оперуповноваженого відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Наказом відповідача від 13.09.2016р. № 287 о/с "По особовому складу" лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, на підставі рішення атестаційної комісії від 23.08.2016р., звільнено за п. 5. ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

20.01.2017р. гр. ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького МРЦЗ із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 10).

На підставі вказаної заяви гр. ОСОБА_1 та відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" останньому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (витяг із наказів про прийняті рішення - а.с. 11-12).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2016р. у справі № 816/405/17 (а.с. 15-21) гр. ОСОБА_1 поновлено на посаді оперуповноваженого відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області із 14.09.2016р.

Наказом відповідача № 255 о/с від 23.06.2017р. (а.с. 10 - зворотній бік) гр. ОСОБА_1 поновлено на посаді оперуповноваженого відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Наказом Кременчуцький МРЦЗ № НТ170706 від 06.07.2017р. було припинено реєстрацію гр. ОСОБА_1 як безробітного у зв'язку з поновленням на роботі за рішенням суду (витяги з наказу Кременчуцького МРЦЗ № НТ170706 від 06.07.2017р.- а.с. 11-12).

Згідно розрахунку позивача (а.с. 14 - зворотній бік) у період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ у період з 20.01.2017р. по 22.06.2017р. гр. ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю в сумі 11 069,24грн.

10.07.2017р. Кременчуцьким МРЦЗ у зв"язку з поновленням на роботі за рішенням суду безробітного ОСОБА_1 в ГУНП в Полтавській області та відповідно до п.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видано наказ за № 152 про відшкодування ГУНП в Полтавській області коштів, виплачених як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 розмірі 11 069,24грн. (а.с. 14).

10.07.2017р. позивачем на адресу відповідача направлено лист з вимогою про відшкодування коштів, які підлягають поверненню протягом 15 календарних днів від дня отримання даного листа (а.с. 13).

Згідно наданої позивачем копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищевказаний лист отримано відповідачем 13.07.2017р. (а.с. 13 - зворотній бік).

Докази відшкодування відповідачем виплаченої допомоги по безробіттю в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи (ч. 1 ст. 6 Закону).

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Згідно з приписами ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Права, обов'язки та відповідальність у сфері страхування на випадок безробіття визначено розділом VII Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України крім іншого має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ч. 4 ст. 35 вказаного Закону, відповідно до яких із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, обов'язок з відшкодування виплаченої допомоги по безробіттю в разі поновлення безробітного на посаді на підставі рішення суду покладається на роботодавця.

У даному випадку, роботодавцем звільненого та поновленого на підставі судового рішення гр. ОСОБА_1 є відповідач, а тому, останній зобов'язаний відшкодувати виплачену позивачем вказаній особі суму допомоги у зв'язку з безробіттям.

Твердження відповідача стосовно подвійної відповідальності та необхідності стягнення позивачем коштів саме з гр. ОСОБА_1 судом не приймаються, оскільки ГУНП в Полтавській області поновило працівника й оплатило йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а не компенсувало допомогу по безробіттю, яку отримував працівник від позивача.

В даному випадку це не є подвійною відповідальністю. Заявлена до стягнення сума була сплачена позивачем як допомога по безробіттю у зв'язку з наданням гр. ОСОБА_1 статусу безробітного.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності (ст. 4-3Господарського процесуального кодексу України ).

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", у зв'язку з цим судовий збір стягується з відповідача в дохід бюджету.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, , р/р 3202 банк ГУДКСУ у Полтавській області, одержувач Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості, МФО 831019 ) суму виплаченого забезпечення в розмірі 11 069,24грн.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) в дохід Державного бюджету (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106; код отримувача за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 600,00грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.10.2017р.

Примітка: Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя О.О. Ореховська