ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р.Справа № 916/2029/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курка Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №01/11-1009 від 27.12.2016р.;

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 13 182,59 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси" (далі по тексту - КП „Теплопостачання міста Одеси") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3) про стягнення 13 182,59 грн., обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання по даній справі не з'явився та про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленням суду, які був надісланий за адресою місцезнаходження ОСОБА_3 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1, були повернуті суду у зв'язку із неможливістю вручення адресату. З огляду на викладене, відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи господарським судом. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

10.01.2013р. між КП „Теплопостачання міста Одеси" (Теплопостачальна організація) та ОСОБА_3 (Споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії №6561, відповідно до розділу 1 та п. 2.1 якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов'язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія постачається Споживачу на опалення нежитлових приміщень офісу-магазину по АДРЕСА_2, в обсягах згідно додатку 1 до цього договору. Даний об'єкт належить споживачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежилі приміщення НОМЕР_2 від 20.01.2009р.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Виходячи з умов п. п. 10.1, 10.4 договору на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. договір набуває чинності з 01.12.2012р. та діє до 31.12.2013р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

В матеріалах справи відсутні докази волевиявлення сторін названого договору на припинення його дії, у зв'язку з чим, суд доходить висновку, що договір на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р., укладений між сторонами по справі, був пролонгований на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені сторонами в момент його укладення.

В силу положень ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями розділу 4.2. договору на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. встановлено, що до обов'язків Теплопостачальної організації віднесено забезпечення постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з додатком 1. Згідно з додатком № 1 до договору на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. сторонами даного договору було погоджено орієнтовний обсяг поставки теплової енергії на рік у розмірі 16,40019 Гкал.

У відповідності до ст. 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі державних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов'язком для сторін договору. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Пунктом 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198, передбачено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше.

КП „Теплопостачання міста Одеси" протягом періоду з жовтня 2016р. по квітень 2017р. включно прийняті на себе за договором на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. зобов'язання виконувались належним чином шляхом безперервного постачання теплової енергії відповідачу.

Згідно з п. п. 3.2.2, 6.1, 6.2, 6.4 договору на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. Споживачем були прийняти на себе зобов'язання виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, що передбачені цим договором. Розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації по тарифу для інших споживачів, встановленого з 01.10.2011р. Постановою НКРЕКП від 30.09.2011р. за №133 „Про встановлення тарифів на теплову енергію КП „Теплопостачання міста Одеси" у розмірі 1015,56 грн. за 1 Гкал. Тариф не є предметом узгодження між Теплопостачальною організацією та Споживачем, нарахування із застосування нових тарифів проводять із дати встановлення, зазначеної у відповідній постанові про встановлення тарифу. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця, наступного за розрахунковим.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору на постачання теплової енергії №6561 від 10.01.2013р. та положень ст. 526 ЦК України в частині своєчасного та повного здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2016р. по квітень 2017р., КП „Теплопостачання міста Одеси" звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованості за спожиту на підставі названого договору теплову енергію в сумі 13 182,59 грн.

Розглянувши здійснений КП „Теплопостачання міста Одеси" розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за спожиту теплову енергію, господарський суд відзначає, що в якості підстави нарахування суми заборгованості, заявленої до стягнення, позивачем було використано наступні тарифи: за теплову енергію, поставлену протягом періоду з жовтня 2016р. по листопад 2016р. включно, в розмірі 1 428,44 грн./Гкал; за теплову енергію, поставлену у грудні 2016р. в розмірі 1 406,53 грн.; за січень 2017р. - у розмірі 1 706,95 грн.; за період з лютого 2017р. по квітень 2017р. включно у розмірі 1 826,95 грн.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд вважає за необхідне визначити обґрунтованість застосування позивачем даних тарифів.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна визначається в договорі. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Господарського кодексу України державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку. В силу положень ст. 12 Закону України „Про ціни та ціноутворення" державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Положеннями ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 20 Закону України „Про теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633-IV (з подальшими змінами та доповненнями) тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що наказом КП „Теплопостачання міста Одеси" №169 від 21.10.2016р. „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, поставну для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) КП „Теплопостачання міста Одеси" у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 29.09.2016р. за №1757 було встановлено тариф на теплову енергію для інших споживачів у розмірі 1 428,44 грн./Гкал (без ПДВ). Зазначений тариф був застосований для розрахунку вартості теплової енергії, спожитої відповідачем протягом періоду з жовтня 2016р. по листопад 2016р. включно

Наказом КП „Теплопостачання міста Одеси" №187 від 22.11.2016р. у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 06.10.2016р. за №1788 з 01.12.2016р. було встановлено тариф на теплову енергію для інших споживачів у розмірі 1 406, 53 грн./Гкал (без ПДВ). За теплову енергію, спожиту відповідачем у грудні 2016р. був застосований вказаний тариф.

При цьому, наказом КП „Теплопостачання міста Одеси" №196 від 07.12.2016р. у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 02.12.2016р. за №2126 було встановлено тариф на теплову енергію для інших споживачів у розмірі 1 706,95 грн./Гкал (без ПДВ). Зазначений тариф був застосований для розрахунку вартості теплової енергії, спожитої відповідачем у січні 2017р. В свою чергу, постановою НКРЕКП від 01.02.2017р. №151 було встановлено тариф на теплову енергію для інших споживачів КП „Теплопостачання міста Одеси" у розмірі 1 826,95 грн./Гкал (без ПДВ), застосований позивачем для розрахунку вартості теплової енергії, спожитої відповідачем протягом періоду з лютого 2017р. по квітень 2017р.

Враховуючи наведені положення законодавства щодо порядку формування тарифів на теплову енергію, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність застосування тарифів, які використовувались КП „Теплопостачання міста Одеси" для визначення вартості спожитої відповідачем теплової енергії на підставі договору №6561 від 10.01.2013р. на постачання теплової енергії протягом спірного періоду.

Як вбачається, із матеріалів справи, вартість поставленої позивачем теплової енергії протягом спірного періоду не оплачувалась ОСОБА_3, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію в сумі 13 182,59 грн.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд визнає обґрунтованою та доведеною суму заборгованості відповідача перед КП „Теплопостачання міста Одеси" за поставлену теплову енергію в розмірі 13 182,59 грн., яка витікає з умов укладеної між сторонами угоди та положень чинного законодавства, у зв'язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи все наведене вище, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь КП „Теплопостачання міста Одеси" заборгованості в сумі 13 182,59 грн. відповідно до положень ст.ст. 193, 275, 276, 191 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 617, 625 629, 632 ЦК України, п. 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198, ч. 3 ст. 20 Закону України „Про теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633-IV (з подальшими змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 35, 44, 49, 75, 82-85, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 / АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1: дата народження 07.03.1980р./ на користь комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" /65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, , рахунок № 6451 в АТ „Державний ощадний банк України" філія Одеське ОУ АТ „Ощадбанк", МФО 328845/ заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 13 182,59 грн. /тринадцять тисяч сто вісімдесят дві грн. 59 коп./, судовий збір в сумі 1 600,00 грн. /одна тисяча шістсот грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 23 жовтня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна