ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р.Справа № 923/1390/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Лисенко В.А., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання Іванов І.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Херсонській області

на рішення господарського суду Херсонської області від 09 березня 2017 року

по справі № 923/1390/16

за позовом Державної екологічної інспекції в Херсонській області

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Санаторій Гопри Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця

про стягнення збитків в сумі 834 525,83 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

Державна екологічна інспекція у Херсонській області про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Санаторій "Гопри" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 564,23грн. збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря, та 833961,60грн. збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що проведеною Державною екологічною інспекцією у Херсонській області у період 16-24 червня 2014р. перевіркою ОСОБА_1 підприємства "Санаторій "Гопри" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, встановлено використання газових котлів у господарській діяльності за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Також, за твердженнями позивача, під час проведення перевірки була виявлена забруднена земельна ділянка на відстані 30 м від каналізаційно-насосної станції і на якій спеціалістами відділу інструментальню лабораторного контролю було відібрано проби ґрунту та у процесі вимірювань виявлено, що показники складу ґрунту перевищували гранично-допустимі та фонові концентрації вмісту амонію (обмінного) в перерахунку на азот амонію сульфатів (у перерахунку на сульфати), фосфору (рухомі форми) , заліза (рухомі форми) та хлоридів (водна витяжка).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 09 березня 2017 року по справі № 923/1390/16 (суддя Павленко Н.А.) в задоволенні позовних вимог відмовлено, з підстав того, що позивач належних і допустимих доказів наявності факту порушення та складу цивільного правопорушення у діях ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" суду не надав, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення збитків, заподіяних державі у сумі 833961,60грн. забрудненням земельної ділянки.

Державна екологічна інспекція у Херсонській області з прийнятим рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2017 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Херсонській області до ОСОБА_1 підприємства «Санаторій «Гопри» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповне зясування всіх обставин справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що основним доводом суду у рішенні від 09.03.2017 є: В частині порушення законодавства Відповідачем ст. ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» «Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу...»

Судом зазначено, що позивачем виконано розрахунок збитків з помилкою, а саме із включенням до розрахунку шкоди дати отримання дозволу на викиди 06.08.2014.

ОСОБА_2 розрахунок шкоди, заподіяної державі в результаті викидів забруднюючих речовин без дозволу за період з 16.06.2014 по 06.08.2014 здійснювався без включення дати отримання дозволу на викиди атмосферне повітря (06.08.2014р) до розрахунку збитків, а відповідно листа наданого головним лікарем ДГІ «Санаторій Гопри» від 21.10.2014 № 03-12/141.

Щодо стягнення шкоди заподіяної відповідачем в результаті забруднення земельної ділянки, апелянт зазначає, що суд ігнорує вимоги Закону України «Про природно-заповідний фонд», та приписи Роз'яснень Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/744 від 27.06.2001р «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища».

Так, в акті перевірки від 24.06.2014 № 04-11/288 чітко зазначено, що під час здійснення державного контролю в частині охорони земель на території підприємства ДГІ «Санаторій «Гопри» що є територією природно-заповідно фонду спеціалістом відділу ОСОБА_2 здійснено відбір проб ґрунтів на земельній ділянці на відстані 30 м від каналізаційно-насосної станції, відповідно до протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунту від 01.07.14 № 07-14 у зразках ґрунту, відібраного на земельній ділянці, вміст амонію (обмінного) в перерахунку на азот амонійний, сульфатів перерахунку на сульфати), фосфору (рухомі форми) та хлоридів (водна витяжка) перевищує гранично-допустиму та фонову концентрацію.

Отже, скаржник наголошує, що в акті перевірки чітко зазначено, що підприємством не здійснюються заходи щодо запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходу стічними водами.

Факт забруднення земельної ділянки на думку апелянта, підтверджується також Актом відбору проб ґрунтів від 18.06.14р.

ДП «Санаторій Гопри» взяв на себе зобовязання щодо забезпечення режиму охорони та збереження парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, що підтверджується Охоронним зобов'язанням № 122 від 22.01.2013 року, отже саме він має нести відповідальність за забруднення земельної ділянки.

В підтвердження вини відповідача позивач посилався на протокол про адміністративне правопорушення № 5082 відносно головного інженера ДП «Санаторій Гопри» ОСОБА_3, яким зафіксовано порушення головним інженером вимог ст.ст. 7, 38, 14, 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд», зокрема, не вжив заходів забезпечення режиму територій парка пам'ятки садово-паркового мистецтва «Парк санаторію «Гопри». Постановою Голопристанського районного суду від 12.08.14 по справі № 654/2769/14-ц ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 91 КупАП

У запереченнях на апеляційну скаргу ДП Санаторій Гопри Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України заперечує проти апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, з мотивів, викладених письмово.

У судове засідання 10.10.2017 представники сторін не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про перерву в судовому засіданні від 03.10.2017 року, в якому були присутні представники обох сторін.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Херсонській області у період з 16.06.2014р. до 24.06.2014р. включно, на підставі наказу від 13.06.14 № 600 та направлення на проведення планової перевірки від 13.06.2014р. № 479 було проведено планову перевірку ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувільно-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. За результатами перевірки було складено акт № 04-11/288.

Перевіркою встановлено та відображено у акті, що ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" здійснює опалення приміщень котельною установкою: 2 котли КСВа-0,63, ВВД-1,8, які працюють на природному газі.

Основними джерелами забруднення атмосферного повітря є димарі котлів, за допомоги яких здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Проте, строк дії представленого підприємством дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -19 від 24.04.2009 року закінчився 24.04.2014 року, тобто, з 25.04.2014 року відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням вимог Закону України "Про охорону атмосферного повітря", а саме частини 5 статті 11 вказаного Закону України. Вказане порушення відображено в акті перевірки № 04-11/288, з яким ознайомлено головного лікаря відповідача.

В акті перевірки також зазначається, що спеціалістами відділу інструментально-лабораторного контролю було відібрано проби повітря стаціонарних джерел забруднення від котла ВВД 1,8 відповідно до акту відбору викидів стаціонарних джерел №10-14 від 18.06.2014р.

27 червня 2014 року позивачем на заступника головного лікаря ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" було складено протокол №4954 про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, а саме: від котлів, розташованих в котельні, каналізаційно-насосній станції та кухні, що є порушенням ч.5 ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Окрім того, 27.06.2014р. позивачем було винесено постанову про накладання адміністративного штрафу № 04-12/665 за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 27.06.2014р. № 4954, який означений вище, на заступника головного лікаря ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та на підставі ч.1 ст.78 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено штраф у розмірі 119грн.

З метою усунення порушень, виявлених під час проведення планової перевірки Державною екологічною інспекцією у Херсонській області винесено припис від 01.07.14 №03-9/1554, згідно з пунктом 11 якого, керівника відповідача зобов'язано оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від котлів, розташованих в котельні, каналізаційно насосній станції та кухні.

Також, у зв'язку із виявленими порушенням та з урахуванням наданих відповідачем даних, Державною екологічною інспекцією у Херсонській області розраховано суму шкоди та складено претензію від 24.11.14 № 08-12/99 щодо добровільного відшкодування шкоди, заподіяної державі внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу, у розмірі 564,23грн. Розмір шкоди розраховано інспекцією відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 10.12.08 № 639, зареєстрованим Мін'юстом України 21.01.09 за №48/16064.

Статтею 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у а) порушенні прав громадян на екологічно безпечне навколишнє природне середовище; б) порушенні норм екологічної безпеки; в) порушенні вимог законодавства України при проведенні екологічної експертизи, в тому числі поданні завідомо неправдивого експертного висновку; г) невиконанні вимог державної екологічної експертизи; д) фінансуванні, будівництві і впровадженні у виробництво нових технологій і устаткування без позитивного висновку державної екологічної експертизи; е) порушенні екологічних вимог при проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції, введенні в дію, експлуатації та ліквідації підприємств, споруд, пересувних засобів та інших обєктів; є) допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище; ж) перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів; з) самовільному спеціальному використанні природних ресурсів; и) порушенні строків внесення зборів за використання природних ресурсів та забруднення навколишнього природного середовища; і) невжитті заходів щодо попередження та ліквідації екологічних наслідків аварій та іншого шкідливого впливу на навколишнє природне середовище; ї) невиконанні розпоряджень органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, та вчиненні опору їх представникам; й) порушенні природоохоронних вимог при зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні та захороненні хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних, радіоактивних речовин та відходів; к) невиконанні вимог охорони територій та обєктів природно-заповідного фонду та інших територій, що підлягають особливій охороні, видів тварин і рослин, занесених до Червоної книги України; л) відмові від надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан навколишнього природного середовища, а також про джерела забруднення, у приховуванні випадків аварійного забруднення навколишнього природного середовища або фальсифікації відомостей про стан екологічної обстановки чи захворюваності населення; м) приниженні честі і гідності працівників, які здійснюють контроль в галузі охорони навколишнього природного середовища, посяганні на їх життя і здоровя; н) порушенні природоохоронних вимог під час провадження діяльності, повязаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За приписами статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до частини 5 статті 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за приписами частини 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, несуть відповідальність згідно з законом.

Підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 ЦК України застосовують при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка її завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи, б) наявність шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, г) вина заподіювача шкоди.

Дослідивши обставини справи з урахуванням доводів апеляційної скарги, судова колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що строк дії дозволу №-19 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, дійсно закінчився 24.04.2014р., і в порушення приписів природоохоронного законодавства новий дозвіл отримано лише 06.08.2014 року.

Отже, в період з 24.04.14 по 05.08.2014 року відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу, що є порушенням ч.5 ст.11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря"

Згідно довідки ДП "Санаторій "Гопри" від 21.10.2014 №03-12/141, повідомлено Державну екоінспекцію в Херсонській області, що ДП "Санаторій "Гопри" використало газовими котлами КСВа-о,63 та ВВд-1,8 за період 16.06.2014р. по 06.08.2014р. 11200м3 природного газу, що підтверджує роботу котлів в літній період.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції обґрунтовано встановив у діях ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" наявність протиправних дій, вини, та причинного звязку між бездіяльністю відповідача щодо отримання спеціального дозволу та виявленою шкодою у вигляді викидів забруднюючих речовин, як складових цивільного правопорушення, яке спричинило збитки державі в результаті викидів забруднюючих речовин без дозволу.

Відповідно до ст.33 закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел несуть відповідальність згідно з законом.

Стаття 34 вказаного Закону встановлює, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Проте, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про помилковість розрахунку збитків, здійсненого позивачем, виходячи з такого.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.12.2008р. № 639 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі - Методика № 639).

Згідно з пунктом 2.1.2 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря" наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються: викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Позивачем при розрахунку шкоди, завданої наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерела викиду, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, застосовано розрахунковий метод, а розрахунок маси вказаних викидів здійснено на підставі інформації, яка надана відповідачем в листі № 03-12/141 від 21.10.2014р. про обєм газу, який був використаний котлами підприємства КСВа-0,63 та ВВд-1,8 за період з 16.06.2014р. по 06.08.2014р., за формулою маса = об'єм газу використаний та вказаний відповідачем за період з 16.06.2014р. по 06.08.2014р. у розмірі 11200м3 помножений на величину густини газу, яка дорівнює 0,753.

Отже, оскільки відповідачем інформація надавалася стосовно періоду включно по 06.08.2014р., то відповідачем при наданні означеної інформації враховувався і обєм використаного газу 06.08.2014р., що є порушенням, адже 06.08.2014 року дозвіл вже було отримано відповідачем, і цей день не повинен враховуватись при розрахунку шкоди.

Ані в суді першої інстанції, ані при апеляційному перегляді позивачем не надано розрахунку без урахування дня видачі дозволу, та не доведено того, з яких підстав ним було здійснено саме такий розрахунок, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними та недоведеними.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення збитків у розмірі 564,23грн., спричинених здійсненням викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, не підлягають задоволенню.

Крім того, другою вимогою Державної екологічної інспекції у Херсонській області до ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", зазначеній у позовній заяві, була вимога про відшкодування шкоди, завданої забрудненням земельної ділянки у розмірі 833 961,60 грн.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть, у тому числі, цивільну відповідальність згідно з законодавством України за такі порушення, як псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачена відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища і, в тому числі, зобов'язання підприємств відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок таких порушень.

Відповідно ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акту органу державного нагляду (контролю).

Позивач в якості підстави для відшкодування збитків посилався на акт № 04-11/288 від 24.06.2014р., акт відбору проб ґрунтів від 18.06.2014р. №07-14, протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунту від 01.07.2014р. №07-14.

Відповідно до акту № 04-11/288 від 24.06.2014р., складеному Державною екологічною інспекцією у Херсонській області за результатами планової перевірки ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" зазначено, що на території земель ДП "Санаторій "Гопри" спеціалістами відділу інструментально-лабораторного контролю відібрано проби ґрунту.

При цьому, підписуючи даний акт, складений за результатами перевірки, головний лікар ДП "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" зазначила про незгоду з пунктом про забурянення.

З акту відбору проб ґрунтів від 18.06.2014р. №07-14 вбачається, що відділом інструментально-лабораторного контролю ОСОБА_2 здійснено відбір проб ґрунтів на земельній ділянці на відстані 30м від каналізаційно-насосної станції.

Відповідно до протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунту від 01.07.2014р. №07-14 у зразках ґрунту, відібраного на земельній ділянці, вміст амонію (обмінного) в перерахунку на азот амонійний, сульфатів (у перерахунку на сульфати), фосфору (рухомі форми) та хлоридів (водна витяжка) перевищує гранично-допустиму та фонову концентрацію.

В статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", пункті 2 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997р. № 171, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007р. № 149, визначено, що забруднення земель полягає у накопиченні в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.

У відповідності до п.3.1. Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №171 від 27.10.1997, землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх гранично допустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).

У зв'язку з порушенням норм природоохоронного законодавства та з урахуванням норм Методики визначення розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 171 від 27.10.1997 року (у редакції Мінприроди 04.04.2007р. № 149) і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 422/13689 від 25.04.2007р., здійснено розрахунок відшкодування шкоди, нанесеної державі від забруднення відповідачем земель, відповідно до якого розмір шкоди складає 833961,60грн.

Пункт 3.3. Методики встановлює, що факти забруднення земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

При цьому, в пункті 4.1. Методики передбачено, що розміри шкоди внаслідок забруднення земель обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

Згідно положень пункту 2.2. Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004р. № 264, при виявленні порушень вимог природоохоронного законодавства, які вчинені посадовими особами підприємств, установ та організацій, їх структурних або відокремлених підрозділів, незалежно від форм власності та видів господарської діяльності, протокол про адміністративне правопорушення складається відносно особи, яка вчинила порушення природоохоронного законодавства, а якщо таку особу встановити неможливо, - то відносно посадової особи, яка відповідає за стан охорони навколишнього природного середовища на даному підприємстві, а у разі, якщо така особа не призначена - стосовно керівника підприємства, установи чи організації.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність складу правопорушення відповідача щодо факту псування земель (забруднення або засмічення), відповідальність за яке передбачено статтею 211 Земельного кодексу України, виходячи з такого.

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема,:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до п.4.23 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (2), від 10.09.2008, № 464, на підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п'яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища (додаток 4).

Разом з тим, судом встановлено, що стосовно порушення вимог ст.ст.35, 45 ЗУ «Про охорону земель» державними інспекторами Державної екологічної інспекції не складався ані припис про усунення порушень, ані протокол про притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи санаторію «Гопри».

Розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, господарські суди повинні обовязково враховувати наявність таких умов відповідальності як безпосередній причинний звязок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вина відповідача (аналогічна позиція викладена в п.1.3. Розяснення Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища № 02-5/744 від 27.06.2001).

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природно-ресурсного, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки необхідна наявність таких умов відповідальності, як безпосередній причинний зв'язок між відповідними діями (бездіяльністю), шкодою та виною відповідача.

Судова колегія дослідила доводи апелянта стосовно наявності вини відповідача, та зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів причинного звязку між діями саме відповідача та нанесеною шкодою, що являється необхідною умовою для відшкодування відповідачем нанесених збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, Охоронним зобов'язанням № 122 від 22.01.2013 року ДП «Санаторій Гопри» взяв на себе зобовязання щодо забезпечення режиму охорони та збереження парків-пам'яток садово-паркового мистецтва.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №5082 від 26.06.2014 року, притягнуто головного інженера ДП «Санаторій Гопри» ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ст.ст.77, 38, 14, 28 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України».

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.08.2014 року встановлено вину ОСОБА_3 у порушенні ст.16 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», а саме здійснення в межах території санаторію забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму території, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та обєкти природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст.28 вказаного Закону, власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів, оголошених пам'ятками природи, беруть на себе зобов'язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Проте, колегія суддів не приймає в якості належних та допустимих доказів вини відповідача зазначений протокол та постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.08.2014 року, оскільки предметом адміністративного правопорушення ОСОБА_3 є недодержання режиму зберігання та охорони парку-памятки, а не забруднення земельної ділянки.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, Акта перевірки дотримання природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №04-11/288, позивач просив притягнути до відповідальності відповідача саме за заподіяння державі збитків забрудненням земельної ділянки.

Зазначене підтверджується також і розрахунком розміру збитків, що просив стягнути позивач, які було проведено на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного №171 від 27.10.1997.

Разом з цим, розмір шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та обєктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст.65 Закону України Про природно-заповідний фонд України).

Так, такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та обєктів природно-заповідного фонду внаслідок самовільного використання земель, зняття ґрунтового покриття, забруднення та засмічення їх територій встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №541 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд.

Таким чином, судова колегія доходить висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення №5082 від 26.06.2014 року та Постанова Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.08.2014 року не доводять вину відповідача у забрудненні земельної ділянки, а стосуються порушення законодавства про природно-заповідний фонд, а тому не стосуються предмету даного спору.

Отже, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт забруднення земельних ділянок на території санаторію «Гопри», а саме актом перевірки від 24.06.2014 року, актом відбору проб ґрунтів від 18.06.2014р. №07-14, протоколом вимірювань показників складу та властивостей ґрунту від 01.07.2014р. №07-14, однак, позивачем не доведено, що забруднення земельної ділянки допущено саме відповідачем та з підстав неправомірної його поведінки.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про недоведеність усіх чотирьох складових правопорушення відповідача, що виключає можливість притягнення його до відповідальності.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 24.01.2017 року у справі №923/438/16.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення господарського суду, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

У звязку з викладеним, оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Херсонській області - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, 104, 105 ГПК України,

Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 09 березня 2017 року по справі № 923/1390/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 17.10.2017 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя В.А. Лисенко