ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа № 914/976/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський будівельний холдинг (надалі ТзОВ Львівський будівельний холдинг) за № 15/08/17-1 від 15.08.2017р. (вх. № 01-05/4022/17 від 22.08.2017р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2017р.

у справі № 914/976/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2Ф. (надалі ТзОВ ОСОБА_2Ф.)

до відповідача: ТзОВ Львівський будівельний холдинг

про стягнення 641190,62 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 26.01.2016р.);

від відповідача: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.07.2017 у справі №914/976/17 (суддя Щигельська О.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг на користь ТзОВ ОСОБА_2Ф. 571956,00 грн. основного боргу, 8391,46 грн. пені та 8705,21 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідач, як покупець, несвоєчасно та не в повній мірі оплатив отриману від позивача продукцію, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 571956,00 грн. Сума основного боргу підтверджується матеріалами справи, в свою чергу відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. З посиланням на положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені з відповідача на користь позивача є правомірними.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального права. Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що кошти за товар по видаткових накладних № 299 від 24.04.2017р. та № 97 від 24.02.2017р. попередньо сплачені згідно платіжних доручень №4483 від 15.02.2017р. та № 4955 від 18.04.2017р. На його думку, ці кошти підлягають зарахуванню як заборгованість за договором купівлі-продажу опалубки, а не за додатково поставлений товар, який договором не передбачений. Просить змінити рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2017 у справі №914/976/17 та стягнути з ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг на користь ТзОВ ОСОБА_2Ф. 410396,81 грн. основного боргу, 8391,46 грн. пені за договором купівлі-продажу опалубки № 01/21/11/16 від 21.11.2016р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає безпідставними твердження скаржника про те, що поставки товару згідно видаткових накладних № 299 від 24.04.2017р. на суму 128214,19 грн. та № 97 від 24.02.2017р. на суму 33345,00 грн. не є предметом договору №01/21/11/16 від 21.11.2016р. та не охоплені ціною договору. Звертає увагу на те, що в оскаржуваних видаткових накладних є посилання власне на договір купівлі-продажу, обидві поставки здійснювались з повною передоплатою, про що свідчать платіжні доручення №4483 від 15.02.2017р. та №4995 від 18.04.2017р., суми яких кореспондують відповідно з вартостями переданого товару за видатковими накладними №299 від 24.04.2017р. та № 97 від 24.02.2017р. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2017 у справі № 914/976/17, апеляційну скаргу ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 14.09.2017р. обізнаний з датою, часом і місцем розгляду апеляційної скарги.

Суд не визнавав обовязковою явку сторін в судове засідання. Отже, в силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності відповідача.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2017 у справі № 914/976/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2016р. між ТзОВ ОСОБА_2Ф. (наймодавець) та ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг (наймач) укладено договір про оренду опалубки за № 01/02/09, за умовами якого наймодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується передати наймачеві у користування (без права суборенди) за плату опалубку в належному стані, перелік якої визначений в актах приймання-передачі (а.с. 21-23).

Загальна вартість кожного комплекту опалубки вказується у відповідному акті приймання-передачі (п. 1.2 договору).

Відповідно до підписаного сторонами акту приймання-передачі за №1 від 25.10.2016р. до договору оренди опалубки позивач передав, а відповідач прийняв комплект опалубки вартістю 2260409,32 грн. (вартість оренди опалубки за один день становить 5795,92 грн.) (а.с. 24).

На виконання своїх зобовязань за договором про оренду опалубки відповідач згідно платіжних доручень № 3408 від 24.10.2016р. та № 3447 від 27.10.2016р. перерахував на рахунок позивача 500000,00 грн. (а.с.60-61).

19.11.2016р. сторони підписали додаткову угоду №1, в п.1 якої зазначено, що сторони вирішили припинити дію договору № 01/02/09 про оренду опалубки від 02.09.2016р. за взаємною згодою з 19.11.2016р. (а.с.26).

Сторони підтверджують, що обладнання (опалубка) перелік якої наведений згідно акту приймання-передачі №1 передане наймачу в повному обсязі, претензій наймача щодо якості товару немає, а також в період найму обладнання є неушкодженим та придатним для користування та купівлі за новим договором № 01/21/11/16 купівлі-продажу від 21.11.2016р. (п.2 додаткової угоди).

Пунктом 4 додаткової угоди передбачено, що у зв'язку з подальшою співпрацею, сторони дійшли згоди, що перелік опалубки зазначений в акті приймання-передачі №1 згідно договору №01/02/09 про оренду опалубки від 02.09.2016р., передається за новим договором №01/21/11/16 купівлі-продажу від 21.11.2016р. згідно видаткової накладної, у місці використання останньої наймачем за адресою: м. Київ, вул. Зарічна 16, Житловий ОСОБА_4.

В пункті 5 додаткової угоди зазначено, що у звязку з припиненням дії договору, жодна із сторін не має претензій до іншої сторони по договору.

21.11.2016р. між ТзОВ ОСОБА_2Ф. (продавець) та ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг (покупець) укладено договір купівлі-продажу опалубки за №01/21/11/16, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити (передати у власність покупця) опалубку (далі товар), перелік та повна вартість якого визначається у відповідній видатковій накладній та додатку 1 до цього договору. Покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору (а.с.17-20).

Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу опалубки предметом поставки є товар, зазначений у видаткових накладних.

Товар повинен бути переданий покупцю у строк 14 днів з моменту здійснення попередньої оплати покупцем за цим договором (п.3.1 договору купівлі-продажу опалубки).

Відповідно до п. 3.5 договору купівлі-продажу опалубки комплект опалубки передається (зараховується) до цього договору купівлі-продажу, згідно акту приймання-передачі № 1 від 25 жовтня 2016р, за Договором № 01/02/09 про оренду опалубки, укладеного сторонами від 02 вересня 2016 року, та передається у місці використання за адресою: м. Київ, вул. Зарічна 16, Житловий ОСОБА_4.

Розділом 4 договору купівлі-продажу опалубки передбачено права та обовязки сторін.

Загальна ціна поставленого товару за цим договором становить 1421956,00 грн. з ПДВ (п.5.1 договору купівлі-продажу опалубки).

Згідно п. 5.2 договору купівлі-продажу опалубки сторони визначили, що сума застави, розмір якої становить 500000,00грн. з ПДВ, сплачена покупцем згідно договору №01/02/09 про оренду опалубки, укладеного сторонами від 02.09.2016р., зараховується як аванс, передбачений п.3.1 цього договору, а для оплати повної суми за переданий товар покупцю надається відстрочка до 31.12.2016р.

У відповідності до п. 6.4 договору купівлі-продажу опалубки за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар або прострочення оплати покупець виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми відмови або неоплаченої суми, за кожний день прострочення, до моменту повного виконання покупцем свого зобовязання по оплаті.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами його умов (п. 9.1 договору купівлі-продажу опалубки).

В додатку № 1 до договору купівлі-продажу опалубки № 01/21/11/16 від 21.11.2016р. наведено перелік опалубки (товару), що передається за договором.

Договір купівлі-продажу опалубки № 01/21/11/16 від 21.11.2016р. та додаток№1 до нього підписані і скріплені печатками сторін, докази про внесення змін чи доповнень до них у справі відсутні.

На підставі видаткової накладної №416 від 30.11.2016р. позивач передав відповідачу згідно договору купівлі-продажу № 01/21/11/16 від 21.11.2016р. товар на загальну суму 1421956,00 грн. (з ПДВ) (а.с. 29).

В позовній заяві зазначено, що за договором купівлі-продажу № 01/21/11/16 від 21.11.2016р. здійснювались й інші поставки.

Так, до матеріалів справи приєднано копії належним чином оформлених видаткових накладних №97 від 24.02.2017р. на суму 33345,00грн. (з ПДВ) та №299 від 24.04.2017р. на суму 128214,19грн. (з ПДВ) про поставку позивачем відповідачу товару відповідно до договору купівлі-продажу №01/21/11/16 від 21.11.2016р. (а.с.27, 44)

Відповідач не заперечує отримання товару по вищевказаних видаткових накладних.

11.01.2017р. позивач надіслав відповідачу претензію щодо погашення заборгованості за товар в сумі 929028,54 грн. згідно договору купівлі-продажу опалубки №01/21/11/16 від 21.11.2016р., в якій повідомив, що станом на 10 січня 2017 року сума основного боргу складає 921956,00 грн. та 7072,54 грн. пеня. Просив погасити зазначену суму заборгованості та попередив, що у випадку невиконання вимог претензії звернеться до суду для вирішення спору (а.с.34-37).

Приєднаними до матеріалів справи копіями виписки по рахунку позивача та платіжними дорученнями підтверджується, що, окрім зазначених вище коштів передоплати (500000,00 грн.), відповідач за період з січня по квітень 2017 року включно перерахував на рахунок позивача 511559,19 грн.(а.с.42, 62-67).

За твердженням позивача, не спростованим відповідачем, останній свої зобовязання за договором щодо оплати отриманого товару виконав несвоєчасно та не в повній мірі. Незважаючи на направлену йому претензію, станом на 18.05.2017р. заборгованість ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг склала 646017,80 грн., що слугувало підставою звернення ТзОВ ОСОБА_2Ф. до місцевого господарського суду з даним позовом.

В письмових додаткових поясненнях по суті справи позивач вказує, що загальна сума позовних вимог складає 641190,62 грн., з яких 632772,16 грн. заборгованість по договору та 8391,46 грн. пеня (а.с.50-55).

19.07.2017р. позивач подав до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, в якій сумою позовних вимог просить вважати 641190,62 грн. (а.с.74).

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду апеляційної скарги ТзОВ Львівський Будівельний Холдинг судом встановлено, що відповідач без жодних зауважень прийняв від ТзОВ ОСОБА_2Ф. на підставі договору купівлі-продажу опалубки № 01/21/11/16 від 21.11.2016р. товар загальною вартістю 1421956,00 грн., що підтверджується вищеописаною видатковою накладною №416 від 30.11.2016р, та не оплатив у встановлений договором термін.

З аналізу обставин справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що поставка товару на підставі видаткових накладних №97 від 24.02.2017р. на суму 33345,00грн. та №299 від 24.04.2017р. на суму 128214,19грн. не може вважатися такою, що здійснена на виконання договору договору купівлі-продажу опалубки № 01/21/11/16 від 21.11.2016р., незважаючи на наявність в них посилання на нього, оскільки така поставка виходить за межі предмету та ціни договору.

Разом з тим, товар, поставлений позивачем відповідно до видаткових накладних №97 від 24.02.2017р. та №299 від 24.04.2017р., повністю попередньо оплачений відповідачем згідно платіжних доручень №4483 від 15.02.2017р. та №4955 від 18.04.2017р., суми яких кореспондують відповідно з вартостями переданого товару за спірними видатковими накладними.

Відтак, при підрахунку суми основного боргу за товари, отримані відповідачем згідно додатку 1 до договору купівлі-продажу опалубки № 01/21/11/16 від 21.11.2016р., суд першої інстанції обгрунтовано не врахував вартості попередньо оплачених поставок за видатковими накладними №97 від 24.02.2017р. та №299 від 24.04.2017р.

З урахуванням сплаченого авансу в розмірі 500000,00 грн. та здійснених відповідачем проплат за період з січня по квітень 2017 року в сумі 350000,00 грн., станом на дату заявлення даного позову та прийняття оскаржуваного судового рішення, заборованість відповідача склала 571956,00 грн.

Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ТзОВ ОСОБА_2Ф. 571956,00 основного боргу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 8391,46 грн. за порушення строку оплати отриманого товару, визначеного пунктом 5.2 договору купівлі-продажу опалубки №01/21/11/16 від 21.11.2016р., необхідно зазначити таке.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.4 договору купівлі-продажу опалубки за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар або прострочення оплати покупець виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми відмови або неоплаченої суми, за кожний день прострочення, до моменту повного виконання покупцем свого зобовязання по оплаті.

З вищенаведених підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, наведених в оскаржуваному рішенні.

Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2017 у справі №914/976/17, апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Скрипчук О.С.

ОСОБА_1