ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа № 911/2351/17

за позовом Ірпінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, м. Ірпінь,

до відповідача приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", смт. Коцюбинське,

про стягнення 174 690,33 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1, уповноважена, довіреність від 10.04.2017 №275/11;

від відповідача: ОСОБА_2, уповноважений, довіреність від 28.08.2017;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

позивач ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулось в господарський суд Київської області із позовом від 27.07.2017 №3777/11 до приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", в якому просить суд стягнути з відповідача 174 690,33 грн. заборгованості зі сплати пільгових та наукових пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо перерахування коштів для відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових та наукових пенсій у період травень-липень 2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.08.2017 заяву Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/2351/17 та призначено справу до розгляду на 28.08.2017.

28.08.2017 від Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення, в яких позивач звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 4 частини 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури . До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. За приписами п.7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

28.08.2017 від приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" до господарського суду Київської області надійшов відзив на позов від 28.08.2017, в якому відповідач звертає увагу суду, що витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій мають бути фактичними, тобто такими, що були реально понесені. Так, витрати Пенсійного фонду складаються з витрат на безпосередню виплату пенсій та витрат на доставку цих пенсій, і що відповідно до Закону відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати. Доставка пенсій здійснюється Пенсійним фондом України через банківську систему або через мережу відділень Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта". Згідно з вимогами п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 04.07.1998 №734" №1596 операції з відкриття поточних рахунків, зарахування і виплати пенсії та грошової допомоги з них (у тому числі з доставкою додому) здійснюється уповноваженими банками безоплатно. Тобто, у разі доставки пенсій пенсіонерам на їх пенсійні рахунки через банківську систему Пенсійний фонд жодних витрат не несе.

Згідно з наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 19.09.2007 №828, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.09.2007 за №1090/14357, тарифи на оплату послуг, пов'язаних з виплатою і доставкою державних пенсій та грошової допомоги, застосовуються підприємствами (операторами) поштового зв'язку, що надають ці послуги, встановлено в таких розмірах, у відсотках від суми: у місті -0,8%, у селі - 1,95%.

Відповідач вказує, що позивач, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату на доставку пенсій, призначених на пільгових умовах не надає суду докази понесення таких витрат. Витрати на виплату - це фактично докази отримання особами, які мають право на пільгову пенсію місячного розміру пенсії (без врахування доплат, надбавок і підвищень), витрати на доставку - це кошти, які стягуються відділеннями поштового зв'язку за надання послуг по доставці таких пільгових пенсій пенсіонерам. Таким чином, на думку відповідача, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 28.08.2017 розгляд справи відкладено на 25.09.2017 та зобов'язано позивача подати докази фактичної виплати коштів, які заявлені до стягнення, отримувачам пенсій (витрати на виплату) та відділенням "Укрпошти" витрати на доставку).

25.09.2017 від Ірпінського об'єднаного управління пенсійного фонду України Київської області до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення, в яких позивач наголошував на тому, що наказом державного комітету зв'язку та інформатизації України від 22.07.2004 №166 затверджено Тарифи на оплату послуг, пов'язаних з виплатою і доставкою державних пенсій та грошової допомоги, що застосовується підприємствами (операторами) зв'язку, які надають ці послуги без урахування податку на додану вартість. Вказаним наказом затверджено розмір плати у відсотках від суми послуг, пов'язаних з виплатою і доставкою державних пенсій та грошової допомоги: у місті 0,79%, у селі, селищах міського типу -1,56%. Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено главою 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663. Однак, відповідачем відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах самостійно не здійснюється. До цих письмових пояснень позивачем залучено ряд довідок про виплату пенсійних коштів пенсіонерам за період травень-липень 2017.

В судове засідання 25.09.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Розглянувши позов Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, м. Ірпінь (далі по тексту - ОСОБА_3 об'єднане УПФУ) до приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", смт. Коцюбинське (далі по тексту - ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція") про стягнення 174 690, 33 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 14.06.2017 № щодо відповідача - приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" 11.07.2013 господарським судом Київської області порушено справу про банкрутство (санація), за судовим рішенням про проведення санації у справі № Б8/180-10. Рішення господарського суду Київської області про проведення санації боржника та призначення керуючого санацією, 26.06.2013, 26.06.2013 у справі №Б8/180-10.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що станом на момент розгляду даної справи справа № Б8/180-10 господарським судом Київської області у встановленому порядку ще не завершена.

Як визначено ст. 16 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка визначає процедуру порушення провадження у справі про банкрутство, пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Вищий господарський суд України роз'яснив порядок застосування вказаної норми Закону у пункті 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-УІ) із змінами внесеними інформаційним листом Вищого господарського суду від 21.07.2016 р. N 01-06/2511/16.

Частина четверта статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної тати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справу спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Крім названих у зазначеній статті Закону справ у спорах, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Таким чином, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ розглядаються усі майнові вимоги до боржника, за виключенням спорів з майновими вимогами поточних кредиторів. Тобто, розгляд поточних вимог в межах справи про банкрутство суперечить вимогам ст. 16 та 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.2-1, 61 ГПК України, з урахуванням Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-УІ) із змінами внесеними інформаційним листом Вищого господарського суду від 21.07.2016р. N 01-06/2511/16, вимоги Ірпінського об'єднаного УПФУ до ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" повинні бути розглянуті у позовному провадженні (шляхом визначення складу суду у відповідності до вимог ст. 2-1 ГПК України) Господарським судом Київської області, тобто судом у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено главою 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція).

Згідно п.п.6.4, 6.5, 6.7 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до п.6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Так, судом встановлено, що відповідач, працівники якого були зайняті на роботах, включених до списку №1, та вийшли на пенсію на пільгових умовах, зобов'язаний сплачувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку таким працівникам пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" різниця між сумою призначеної пенсії за цим законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з рахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України №372 від 24.03.2004 затверджено порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи. За рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств , установ, організацій та закладів. Фінансування різниці пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від форм власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації.

Підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцем знаходження відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточних роках. У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановленому законодавством порядку та строки і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо відшкодування позивачу витрат на виплати та доставки пільгових та наукових пенсій у період з травня по липень 2017 р. не виконав, у зв'язку з чим його основна заборгованість перед позивачем з відшкодування виплат та доставки пільгових та наукових пенсій складає 174 690,33 грн., що підтверджується відповідними розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, повідомленнями про визначення зобовязань зі сплати пільгових та наукових пенсій, картками особових рахунків по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 та пенсій науковим працівникам, відповідними відомостями та довідками, наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 174 690,33 грн. з відшкодування виплат та доставки пільгових та наукових пенсій у період з травня по липень 2017 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд ВИРІШИВ:

1. Позов Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" (08298, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 7, ідентифікаційний код 00292729)

на користь Ірпінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, будинок 4, ідентифікаційний код 41248152)

174 690,33 грн. (сто сімдесят чотири тисячі шістсот дев'яносто гривень тридцять три копійки ) основної заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових та наукових пенсій.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" (08298, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 7, ідентифікаційний код 00292729) в доход Державного бюджету України

2 620,35 грн. (дві тисячі шістсот двадцять гривень тридцять п'ять копійок) судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 23.10.2017.

Суддя О.В. Конюх