ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р.Справа № 922/2847/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком", м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення Красноградської РДА, м. Красноград третя особа - Управління державної казначейської служби України у Красноградському районі Харківської області
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. №743 від 12.12.2016 р.,

відповідача не зявився,

третьої особи не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації про стягнення 157197,05 грн. невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, 16163,50 грн. витрат від впливу інфляційних процесів, 3338,15 грн. 3% річних. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на норми cт. 124 Конституції України, ст.ст. 509, 525-527, ст. 617 ЦК України, ч.2 та ч.7 ст. 193 ГК України, ст. 87, пп. б п. 4 ч. 1 ст.89, ч.2 ст.97, ст. 102 Бюджетного кодексу України, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117.

Ухвалою суду від 28.08.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалами від 11.09.2017 р., 05.10.2017 р. розгляд справи відкладався у звязку з неявкою представника відповідача та необхідністю отримання додаткових документів по справі. Також, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Управління державної казначейської служби України у Красноградському районі Харківської області та зобовязано надати пояснення чи зверталось Управляння праці та соціального захисту населення Красноградської РДА з вимогою про сплату субвенцій з бюджету на здійснення соціального захисту пільгового населення, надати пояснення щодо наявності та розподілу видатків на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення

04.10.2017 р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшла заява (вх. №32479) про долучення до матеріалів справи доказів направлення УДКСУ у Красноградському районі Харківської області позовної заяви від 18.08.2017 р. Надані докази судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

17.10.2017 р. від УДКСУ у Красноградському районі Харківської області надійшли пояснення (вх. 33802 від 17.10.2017 р.), в яких повідомляється, що ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено фінансування субвенцій з державного бюджету місцем бюджетам на надання пільг за послуги звязку окремим категоріям громадян, управлінню праці та соціального захисту населення Красноградської РДА не було затверджено бюджетні асигнування на оплату пільг за послуги звязку окремим категоріям громадян, тому управління праці та соціального захисту населення не Красноградської РДА не надавало і не мало права надавати до управління ДКСУ у Красноградському районі Харківської області реєстри зобовязань та реєстри фінансових зобовязань з відповідними підтвердними документами для реєстрації заборгованості за послуги звязку за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року. УДКСУ у Красноградському районі просило суд розглядати справу без участі представника Управління.

Надані пояснення судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

В призначеному на 18.10.2017 р. судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, у наданому відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу без участі представника Управління праці та соціального захисту населення Красноградської РДА Харківської області.

Згідно положень ст. ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки і подання доказів, викладення своїх доводів та обґрунтувань, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені в п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені усі належні умови для учасників судового розгляду.

Розглянувши надані учасниками судового розгляду документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №295, інших нормативних актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 №295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

В період з «01» січня 2016 року по «31» грудня 2016 року (включно) ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" надавало послуги зв'язку на пільгових умовах населенню м. Красноград та Красноградського району Харківської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п.18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальні захисту" , п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захисті", ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства" на загальну суму 157197,05 грн.

Однак, як зазначає позивач, всупереч положенням чинного законодавства, відповідач не здійснив відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII; "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ; "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР; "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII; "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ та "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ. В перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, обов'язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

За змістом ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що за період з «01» січня 2016 року по «31» грудня 2016 року (включно) ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" надавало послуги зв'язку на пільгових умовах населенню м. Красноград та Красноградського району Харківської області.

Заперечення відповідача базуються на тому, що жодними нормативними актами не встановлено обовязок Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації по фінансуванню вказаних пільг, а Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено видатків на фінансування пільг з телекомунікаційних послуг, що, на думку відповідача, вказує на відсутність зобовязання перед позивачем.

Однак, суд зазначає, що відсутність субвенцій з Державного бюджету України на надання послуг звязку пільговим категоріям населення та будь-яких рішень органів місцевого самоврядування не спростовують правомірність заявлених позовних вимог, оскільки відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг не звільнюють його від обов'язку сплатити цю компенсацію.

Частиною 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Положеннями статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13 липня 2012 року №01-06/908/2012 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України" від 15 березня 2011 року № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" визначено, що за змістом частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання (постанова Верховного суду України від 15 травня 2012 року у справі №11/446).

Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в Вищим господарським судом України у постановах від 22 червня 2017 року у справі № 918/1301/16, від 12 липня 2017 року у справі № 918/1361/16, від 20 липня 2017 року у справі № 909/1007/16, від 27 липня 2017 року у справі № 918/1302/16, у справі № 917/2124/16 від 30.08.2017 року.

Оскільки факт надання ПАТ «Укртелеком» послуг пільговій категорії населення м. Красноград та Красноградського району Харківської області підтверджується наданими позивачем доказами, позовні вимоги про стягнення 176698,70 грн. невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуги зв'язку пільговим категоріям населення, підтвердженні належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача по стягненню 16163,50 грн. витрат від впливу інфляційних процесів та 3338,15 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 4-3, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації (63304, Харківська обл., Красноградський район, місто Красноград, ВУЛИЦЯ БЄЛЬОВСЬКА, будинок 84, ідентифікаційний код особи 3196481) на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» на розрахунковий №1 в АТ «Ощадбанк», м. Київ МФО 300465 (отримувач: ПАТ «Укртелеком», ) 157.197,05 грн. невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, 16.163,50 грн. витрат від впливу інфляційних процесів, 3.338,15 грн. 3% річних та 2650,48 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_2