Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

"18" жовтня 2017 р. Справа № 927/753/17

Військовий прокурор Чернігівського гарнізону, вул. Шевченка, 57, м. Чернігів, 14030,

в інтересах держави в особі

Позивача: ОСОБА_1 оборони України,

, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168

в особі: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів,

, вул. В. Дрозда, 19, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»,

, вул. Лейпцизька, 15, м. Київ, 01601

Предмет спору: про зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_2 представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів, довіреність №б/н від б/д;

від відповідача: не зявився;

за участю: ОСОБА_3 - заступника військового прокурор Чернігівського гарнізону.

СУТЬ СПОРУ:

Військовий прокурор Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі позивача - ОСОБА_1 оборони України в особі - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (далі КЕВ м. Чернігів) звернувся з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», у якому просить суд зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки постійного землекористувача Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів за адресою: м. Чернігів, вул. Г. Полуботка, 40.

Позов обґрунтовано тим, що на земельній ділянці площею 0,0026 га за адресою: м. Чернігів вул. Г. Полуботка, 40, постійним землекористувачем якої є КЕВ м. Чернігів, відповідачем без жодних правових підстав встановлено обладнання стільникового звязку, чим вчинено самовільне захоплення частини земельної ділянки з категорії земель оборони. Хоча відповідач зобовязувався самостійно демонтувати споруду, проте демонтаж так і не був виконаний.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 05.09.2017.

Ухвалою господарського суду від 05.09.2017 відкладено розгляд справи на 28.09.2017.

Ухвалою господарського суду від 28.09.2017 продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 19.10.2017 та відкладено розгляд справи на 18.10.2017.

У судове засідання з'явились уповноважений представник позивача та прокурор.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але у судове засідання не зявився.

У судовому засіданні представником позивача надано копію Положення про Квартирно експлуатаційний відділ міста Чернігів, затвердженого наказом начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 20.04.2016 №30, яку долучено судом до матеріалів справи.

Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

За приписами ст. 2 та 29 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи, зокрема, за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Як зазначає Конституційний суд України у своєму рішенні від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 (далі Рішення від 08.04.1999 № 3-рп/99), прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді.

Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 встановлено, що прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, зокрема, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурором подано позов в інтересах держави в особі ОСОБА_1 оборони України в особі Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів, але спірні відносини виникли між КЕВ м. Чернігів, як постійним користувачем земельної ділянки, та ПАТ «ВФ Україна», яка неправомірно використовує частину цієї землі, тобто позивачем у даній справі є саме КЕВ м. Чернігів.

Доказів безпосередньої участі ОСОБА_1 оборони України як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції, у цих відносинах прокурором суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що прокурором у позовній заяві неправомірно зазначено як позивача ОСОБА_1 оборони України в особі КЕВ м. Чернігів, оскільки КЕВ м. Чернігів не є структурним або відокремленим підрозділом ОСОБА_1 оборони України. ОСОБА_1 оборони України та КЕВ м. Чернігів є самостійними юридичними особами, кожна з яких наділена відповідною цивільною дієздатністю у межах діючого законодавства.

В обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави у суді, прокурором зазначено, що КЕВ м. Чернігів є одним із структурних підрозділів Збройних Сил України ОСОБА_1 оборони України, який утримується за рахунок бюджетних коштів та здійснює матеріально-технічне забезпечення військових частин на підвідомчій йому території, а шкода, яку йому спричинено, - це безпосередня шкода економічним інтересам держави. Також прокурор вказує, що діями відповідача суттєво обмежуються права держави, в особі КЕВ м. Чернігів, на вільне та безперешкодне користування земельною ділянкою з категорії земель оборони. Оскільки ані постійний землекористувач, ані ОСОБА_1 оборони України не вжило жодних заходів з метою захисту інтересів держави, тому існує необхідність такого захисту органами прокуратури.

Доводи прокурора щодо статусу КЕВ м. Чернігів як органу державної влади відхиляються господарським судом, виходячи з наступного.

У Положенні про Квартирно експлуатаційний відділ міста Чернігів, затвердженого наказом начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 20.04.2016 №30 Квартирно експлуатаційний відділ м. Чернігів (далі Положення) прямо визначено, що КЕВ м. Чернігів являється державною бюджетною установою і є юридичною особою (п. 1.2 Положення).

Відповідно до п. 1.1 Положення КЕВ м. Чернігів належить до квартирноексплуатаційних органів Збройних Сил України, здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин (закладів, установ) Збройних Сил України, дислокованих у межах відповідальності Квартирно-експлуатаційного відділу (на всій території Чернігівської області за винятком Козелецького району), що утримуються на квартирному забезпеченні КЕВ м. Чернігів згідно кошторису доходів і видатків на поточний рік, де формою фінансового забезпечення являється держбюджет з метою підтримання військ (сил) у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

Згідно з п. 1 Положення про ОСОБА_1 оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, ОСОБА_1 оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно приписів ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з'єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Отже, Збройні Сили України не є органом виконавчої влади, а є лише структурованим військовим формуванням, яке знаходиться у підпорядкуванні ОСОБА_1 оборони України.

Системний аналіз Положення свідчить про те, що КЕВ м. Чернігів здійснює господарську діяльність щодо матеріально-технічного забезпечення потреб збройних сил, а не регулює земельні або інші відносини від імені держави.

Оскільки спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні саме Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів, КЕВ м. Чернігів у цій справі захищає саме свої цивільні права як користувача земельної ділянки, а не виступає як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у земельних відносинах.

Знаходження КЕВ м. Чернігів у структурі ОСОБА_1 оборони України не свідчить, що він також є органом державної влади, оскільки будь-який орган виконавчої влади може мати у своїй системі не тільки структурні або територіальні підрозділи, які за своїм статусом є органами виконавчої влади нижчого рівня, а й певні підприємства, установи, організації, які за своїм статусом такими органами не є.

За приписами п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції ГПК не надає органу управління права подавати до господарського суду позов в інтересах підпорядкованих йому підприємств і організацій, а також не наділяє господарський суд правом порушувати справу з власної ініціативи. Також ГПК не передбачено права однієї особи звертатися до господарського суду з позовними вимогами в інтересах іншої особи; в разі такого звернення в прийнятті позовної заяви слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК.

Як прокурором, так і представником КЕВ м. Чернігів у судовому засіданні зазначалось, що фактично позивачем у справі є саме КЕВ м. Чернігів.

Не надає КЕВ м. Чернігів статусу органу державної влади і отримання бюджетного фінансування, оскільки не тільки такі органи можуть отримувати бюджетне фінансування, але й будь-які інші державні підприємства, установи, організації.

Таким чином, суд доходить висновку, що КЕВ м. Чернігів є лише державною військовою бюджетною установою, а не органом державної влади, представництво якого в суді у разі порушення інтересів держави може здійснювати прокурор відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а отже прокурором неправильно визначено позивача у поданому ним позові.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23.03.2012 №7, якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

При цьому, суд зазначає, що КЕВ м. Чернігів не позбавлений права самостійно звернутись до суду за захистом своїх інтересів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду у загальному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя В.В. Шморгун