РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14274/17 12.10.17 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора"

до Приватного підприємства "Творчість Промоутер"

про стягнення 26 466,96 грн.,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Парфенова О.М. за довіреністю № 10-05-493 від 01.01.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сандора" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Творчість Промоутер" про стягнення 26 466,96 грн.

Ухвалою суду від 29.08.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.09.2017 р.

20.09.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 20.09.2017 р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою суду від 20.08.2017 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.10.2017 р.

У судове засідання 12.10.2017 р. представник відповідача повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом матеріалів не надав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п. 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п. 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році", п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 12.10.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

У судовому засіданні 12.10.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.07.2015 р. між Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" (надалі - позивач, Постачальник) та Приватним підприємством "Творчість Промоутер" (надалі - відповідач, Покупець) було укладено Договір № 00-9996/2015 поставки (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору, Постачальник зобов'язується протягом строку дії цього Договору передавати Покупцю у власність, а Покупець - приймати та оплачувати продукцію (соки, безалкогольні та алкогольні напої, продукти харчування, молочні продукти, продукти дитячого харчування та ін.. (надалі - продукція).

Згідно з п. 2 Договору, Постачальник поставляє товар на умовах DDP (доставка на склад Покупця) відповідно до Інкотермс 2000. Адреса доставки с. Давидів, вул. Озерна, 1б. Продукція поставляється в асортименті, за цінами та в кількості, що вказані в накладній (рахунку-фактурі), що складається відповідно до замовлення Покупця. Строк поставки кожної продукції не може перевищувати трьох робочих днів з моменту прийняття замовлення, якщо інше не встановлено угодою сторін.

Сторони в п. 3 Договору погодили, що сума Договору визначається як сума всіх партій продукції, поставлених протягом строку Договору. Сторони домовились, що Покупець зобов'язаний здійснити оплату продукції Постачальнику шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника або шляхом внесення в касу підприємства в наступний строк: 3.2.1 за продукцію, не віднесену до категорії молочної - протягом 7 днів з дати відвантаження, вказаної в накладній (рахунку - фактурі); 3.2.2 за молочну продукцію - протягом 1 днів з дати відвантаження , вказаної в накладній (рахунку - фактурі).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності в момент підписання повноважними представниками сторін і діє протягом року. Якщо протягом місяця до закінчення строку жодна із сторін не заявить про свій намір припинити договірні відносини або переукласти Договір на інших умовах, строк дії Договору автоматично продовжується на кожен наступний рік і на тих же умовах.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Договором здійснив належним чином, поставивши відповідачу Товар на загальну суму 31 947,12 грн., що підтверджується видатковою накладною № КИ/РНв-402869 від 28.07.2016 р. (копія якої містяться в матеріалах справи) .

Відповідачем, накладною на повернення № КИ/ВЗв-019855 від 02.08.2016р. повернено товар на загальну суму 5 480,16 грн.

Відтак, вартість неоплаченого товару складає 26 466,96 грн.

30.03.2017 р. позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 10-05-751 з вимогою оплати заборгованості в сумі 26 466,96 грн.

Проте, така претензія залишилась без відповіді.

Таким чином, на час розгляду справи, відповідач вартість поставленої за Договором продукції в повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 26 466,96 грн.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Творчість Промоутер" (03179,м. Київ, проспект Перемоги, 127, кв.14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" (57262, Миколаївська область, Вітовський район, с. Миколаївське,; ) 26 466 (двадцять шість тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 96 коп. заборгованості та 1 684 (одну тисячу шістсот вісімдесят чотири ) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна