ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

"27" жовтня 2017 р.Справа № 916/2397/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Філінюка І.Г..

Лавриненко Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Єврофінанс" в особі ліквідатора ЗАТ „Єврофінанс" арбітражного керуючого Саєнка В.В.

на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.10.2017р. № 916/2397/17

за позовом: Закритого акціонерного товариства „ Єврофінанс" в особі ліквідатора ЗАТ

„Єврофінанс" арбітражного керуючого Саєнка В.В.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ Торговий дім „Левада"

про витребування майна з чужого незаконного володіння .

ВС Т А Н О В И Л А:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2017 року № 916/2397/17 в задоволені заяви ЗАТ „Єврофінанс" в особі ліквідатора ЗАТ „Єврофінанс" арбітражного керуючого Саєнка В.В. про відстрочку сплати судового збору до вирішення справи по суті відмовлено, а позовну заяву повернуто без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ЗАТ "Єврофінанс" в особі ліквідатора ЗАТ „Єврофінанс" арбітражного керуючого Саєнка В.В. звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та передати справу на розгляд господарського суду Одеської області. Одночасно скаржник клопотав про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення посилаючись на неплатоспроможність ЗАТ "Єврофінанс", у зв'язку з визнанням останнього банкрутом.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, колегією суддів встановлено що вона не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України, до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга підлягає поверненню заявникові, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами чинного законодавства судовий збір справляється його платником самостійно відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 6, 9 Закону України "Про судовий збір".

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1600 грн.

Проте, як свідчать матеріали справи при поданні апеляційної скарги судовий збір взагалі не сплачено.

При цьому, скаржник відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" та норм чинного законодавства не звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

За змістом положень ст. 8 вказаного Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)").

Отже, відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є правом, а не обов'язком суду і може мати місце за наявності виключних обставин на підтвердження того, що майновий стан унеможливлює сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень з урахуванням того, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору апелянт зазначає те, що ЗАТ "Єврофінанс" є неплатоспроможним, підприємство визнано банкрутом, знаходиться в ліквідаційній процедурі та не має джерел фінансування для здійснення сплати судового збору.

На підтвердження відсутності коштів у апелянта на сплату судового збору, скаржник надає копію постанови господарського суду Запорізької області від 14.04.2014 року про визнання боржника ЗАТ "Єврофінанс" банкрутом та виписку банківської установи щодо рахунку ЗАТ "Єврофінанс" від 02.02.2017 року.

З зазначеної виписки по рахунку в ПАТ "Укрсиббанк" (особовий рахунок №6600) за період з 01.01.2017 року по 02.02.2017 року вбачається, що останній рух коштів у зазначений період здійснювався 23.01.2017 року.

Проте, зазначений доказ не є належним та допустимим в даному випадку, оскільки з зазначеної виписки не вбачається, що у боржника були відсутні кошти на рахунку на дату звернення з апеляційною скаргою.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі відносяться, зокрема, витрати по сплаті судового збору.

Статтею 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно до ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 22.05.2015 №484-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні надання відстрочки сплати судового збору.

Саме лише посилання апелянта на факт банкрутства без належного обґрунтування доказами та документального підтвердження відсутності грошових коштів або неможливість використання цих коштів не можуть слугувати для суду тією підставою, з якої можна буде зробити висновок про те, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі у розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідаційної процедури не є безумовною підставою для надання відстрочки сплати судового збору.

З огляду на наведене, апеляційна інстанція не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга підлягає поверненню заявникові, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, що з'явились підставою повернення апеляційної карги, сторона у справі має право повторно звернутись до Одеського апеляційного господарського суду в загальному порядку з врахуванням вимог ст. 93 ГПК України.

Також колегія суддів зазначає, що у зв'язку з поданням апеляційної скарги з недотриманням вимог процесуального закону клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не розглядається.

Керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Закритому акціонерному товариству „Єврофінанс" в особі ліквідатора ЗАТ „Єврофінанс" арбітражного керуючого Саєнка В.В. у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „ Єврофінанс" в особі ліквідатора ЗАТ „Єврофінанс" арбітражного керуючого Саєнка В.В. на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.10.2017 року у № 916/2397/17 повернути апелянту.

Головуючий суддя Бєляновський В.В.

Судді Філінюк І.Г.

Лавриненко Л.В.