номер провадження справи 18/17/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.10.2017 Справа № 908/584/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, місто Київ, проспект Московський, 9, корпус 5, офіс 101)

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2)

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ (83030, м. Донецьк, вул. Майська, буд. 86)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

орган примусового виконання - Приморський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Дніпропетровський, 15)

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача (заявника, стягувача): ОСОБА_2, довіреність № 19-12/16-20 від 19.12.2016;

від відповідача-1 (боржника): не зявився;

від Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області: не зявився

Розглядається скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_1» позивача у даній справі на Приморський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області при виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 19.11.2015 у справі № 908/584/15-г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.08.2017 скаргу прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні 20.09.2017. У звязку з перебуванням судді Носівець В.В. з 13.09.2017 по 26.09.2017 на лікарняному, розгляд скарги, призначений на 20.09.2017, не відбувся. Ухвалою суду від 27.07.2017 розгляд скарги, призначений на 02.10.2017, відкладався на 17.10.2017. Строк розгляду скарги продовжувався за клопотанням позивача.

Скаржник (стягувач у виконавчому провадженні, позивач у справі) підтримав вимоги, викладені у скарзі. В обґрунтування вимог зазначив, 19.11.2015 на виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 10.11.2015 видано наказ у справі № 908/584/15-г, яким зобовязано ТОВ «ШБ «Альтком» повернути ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» наступне майно: вантажний автомобіль МАN 26413. Державним виконавцем Приморського відділу ДВС Маріупольського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 51003063. На адресу стягувача 24.07.2017 надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2017. Зазначена постанова обґрунтована тим, що державним виконавцем вжито всі заходи, передбачені ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», але рішення не може бути виконане без участі боржника. Скаржник вважає дії державного виконавця такими, що порушують його законні права та інтереси. Державним виконавцем не вчинено жодних дій, які направлені на пошук чи виявлення майна, яке підлягає поверненню згідно судового наказу. Державним виконавцем не винесено постанову про накладення на боржника штрафу з вимогою виконання рішення та попередження про кримінальну відповідальність. Скаржник просить визнати дії заступника начальника відділу Приморського відділу ДВС Маріупольського міського управління юстиції неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2017 за № 51003063.

Боржник (відповідач-1 у справі) свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не сповістив. У відзиві на скаргу, наданому суду, зазначив, що в межах виконавчого провадження при виконання рішення у даній справі державний виконавець не мав законних підстав оголошувати у розшук майно, що належить не боржнику, а саме стягувачу. Державний виконавець перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження вчинив всі дії, право на проведення яких надані йому Законом України «Про виконавче провадження». Вважає, що в діях відділу Приморського ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області відсутні ознаки неправомірності. Відповідач у справі просив залишити скаргу без задоволення.

Орган виконання Приморський ВДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області свого представника в судове засідання не направив, клопотав про розгляд скарги за його відсутності. В запереченнях на скаргу, які надійшли до суду, зазначив, що при здійсненні виконавчого провадження з виконання наказу у даній справі здійснено вичерпні заходи по виконанню виконавчого провадження, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, проте боржник та орган виконання не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України. Участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони. Суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги по суті в судовому засіданні 17.10.2017 за відсутності представників боржника та органу виконання.

Заслухавши стягувача, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/584/15-г частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» та витребувано на його користь з незаконного володіння ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» вантажний автомобіль НОМЕР_1.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.11.2015 змінено рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/584/15-г та зобовязано ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» повернути протягом 30 календарних днів, починаючи з 10.11.2015 на користь ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» наступне майно: вантажний автомобіль НОМЕР_1.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 10.11.2015 господарським судом Запорізької області видано наказ від 19.11.2015 у справі № 908/584/15-г про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком повернути протягом 30 календарних днів, починаючи з 10.11.2015р., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 наступне майно: вантажний автомобіль НОМЕР_1.

Державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції 04.05.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51003063 за наказом господарського суду Запорізької області від 19.11.2015 у справі № 908/584/15-г. У вказаній постанові зазначено про надання боржнику строку добровільно виконати рішення протягом 7 днів з моменту винесення постанови.

Державним виконавцем здійснено перевірку виконання виконавчого провадження №51003063, відповідно до якої складено акт державного виконавця від 12.05.2016, перевіркою встановлено, що рішення суду боржником у строк для добровільного виконання не виконано.

Постановою від 23.05.2016 державним виконавцем накладено штраф на боржника за невиконання вимог державного виконавця та невиконання рішення суду.

Державним виконавцем 02.06.2017 здійснено повторну перевірку виконання виконавчого провадження № 51003063, відповідно до якої складено акт державного виконавця від 02.06.2016, перевіркою встановлено, що вимога державного виконавця про надання транспортного засобу, належного до передачі стягувачу, боржником не виконано.

Постановою від 02.06.2016 державним виконавцем накладено штраф на боржника за невиконання вимог державного виконавця та невиконання рішення суду.

У звязку невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, державний виконавець надіслав до Приморського ВП ГУНП в Донецькій області подання № 121 від 01.03.2017 про притягнення до кримінальної відповідальності керівництва ТОВ «ШБ «Альтком».

Державним виконавцем винесено постанову від 07.07.2017 про закінчення виконавчого провадження. В постанові зазначено, що державним виконавцем вжито всі заходи, передбачені ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», але рішення не може бути виконано без участі боржника.

Підставами звернення зі скаргою на дії органу ДВС стягувач ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» - вказує невжиття державним виконавцем дій, які були направлені на пошук чи виявлення вказаного майна, яке підлягає поверненню згідно судового наказу, що, в свою чергу, призвело до невиконання рішення суду та, як наслідок, до грубого порушення прав стягувача у цій справі.

В пункті 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 року за №01-08/369 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" викладено правову позицію, за якою вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним. Господарський же суд, приймаючи судове рішення по суті скарги, має в будь-якому разі враховувати положення, викладене в названому роз'ясненні президії Вищого господарського суду України.

Таким чином, суд вважає, що вимога ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» щодо скасування постанови Приморського ВДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07.07.2017 про закінчення виконавчого провадження за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання постанови недійсною.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 116 ГПК України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення мала бути вчинена.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 та частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як визначено в ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В частині 2 вищевказаної статті зазначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 63 Закону).

Виходячи з встановлених обставини справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що наказ про зобовязання боржника передати майно стягувачу не можливо виконати без участі представників боржника, оскільки в даному випадку, згідно рішення у справі № 908/584/15-г та виданого на його виконання наказу відповідач-1 зобовязаний передати спірне майно позивачу.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішення при виконанні рішення (затвердженої наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012) виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Як свідчать матеріали справи, 01.03.2017 за № 121 державним виконавцем направлено до Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівництва ТОВ «ШБ «Альтком».

В межах виконавчого провадження № 51003063 державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова від 07.07.2017 про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Скаржник в обґрунтування доводів скарги вказував на відсутність доказів направлення державним виконавцем подання до правоохоронних органів, на підтвердження чого посилався на лист № 13-ПІ/104/05-2017 від 02.10.2017 Приморського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, яким надано відповідь на запит ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1». В зазначеному листі вказано, що подання Приморського ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «ШБ «Альтком» за № 121 до відділення поліції не надходило.

Приморський ВДВС м. Маріуполь на підтвердження направлення подання № 121 від 01.03.2017 по Приморського відділення поліції Центрального ВП ГУНП у Донецькій області надав копію журналу вихідної кореспонденції (справа № 14.4-31). В поясненнях, наданих суду, органом виконання зазначено, що подання про притягнення до кримінальної відповідальності надіслано простою кореспонденцією у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено порядок надсилання документів виконавчого провадження.

З урахуванням приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд знаходить доводи скаржника такими, що не знайшли свого підтвердження, та вважає, що державним виконавцем не порушено положення законодавства щодо надіслання подання до правоохоронних органів.

Щодо посилань скаржника на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, які були направлені на пошук чи виявлення вказаного майна, яке підлягає поверненню згідно наказу, суд зазначає:

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Відповідно до договору лізингу майно, яке необхідно передати стягувачу є його власністю, та не належить боржнику. Крім того, підстави для оголошення транспортного засобу у розшук відсутні у звязку з тим, що за наказом господарського суду Запорізької області від 19.11.2015 прямо передбачено, що державному виконавцю слід зобовязати боржника передати майно стягувачу, а не витребувати транспортний засіб та передати стягувачу, як помилково вважає скаржник. Виконання рішення у даній справі носить характер немайнового.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про те, що обставин, які свідчили б про порушенням державним виконавцем вимог чинного законодавства України при здійсненні ним своїх повноважень в межах виконавчого провадження № 51003063 не встановлено, тому підстави для визнання неправомірними дій Приморського ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2017 та визнання недійсною цієї постанови відсутні.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Скаржником належних та допустимих доказів невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законодавства та доказів порушення державним виконавцем положень Закону України "Про виконавче провадження" при її винесенні не надано.

Скарга щодо дій Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області при виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 19.11.2015 у справі № 908/584/15-г відхиляється. Доводи скаржника визнаються судом неправомірними.

На підставі викладеного, приписів Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» на дії Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з виконання наказу від 19.11.2015 у справі №908/584/15-г відхилити.

Суддя В.В.Носівець