ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.2017 Справа № 904/8504/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна",

м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 43 385 651,11 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: Карпенко О.І. - представник за довіреністю №16/2016 від 20.12.2016

Від відповідача: Медведєв К.І. - представник за довіреністю № 89 від 07.07.2017

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" суму основного боргу у розмірі 31 045 485,03 грн., 3% річних - 2 483 571,23 грн., інфляційні втрати - 9 856 594,85 грн. за договором поставки № 22/2013/13-1372-02 від 19.06.2013.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

13.10.2017 позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 31 045 485,03 грн., 3% річних - 2 474 411,66 грн., інфляційні втрати - 10 215 775,03 грн. за договором поставки № 22/2013/13-1372-02 від 19.06.2013.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що збільшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти суми основного боргу не заперечив та надав до суду контррозрахунок згідно якого сума 3% річних становить 2 392 166,99 грн. та інфляційні втрати - 5 929 445,46 грн. У судовому засіданні 23.10.2017 відповідач надав клопотання про розстрочку виконання рішення на 6 місяців.

Крім того, в ході розгляду справи відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі № 904/8504/17 до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2017 про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви у справі № 904/8504/17.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки Дніпропетровським апеляційних господарським судом ухвалою від 12.10.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний комбінат" повернуто без розгляду.

У судовому засіданні 09.10.2017 оголошувалась перерва до 23.10.2017.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 23.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна" (далі - Позивач, Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО", яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (далі - Відповідач, Покупець) укладено договір поставки № 22/2013/13-1372-02 (далі - Договір). Також сторонами укладено протокол розбіжностей до договору поставки № 22/2013/13-1372-02 від 19.06.2013 та Додаткові угоди: № 1 від 01.08.2013, № 2 від 10.12.2013, № 3 від 08.12.2014, № 4 від 30.12.2014, № 6 від 02.11.2015, №7 від 16.06.2016 до договору поставки № 22/2013/13-1372-02 від 19.06.2013.

Постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується сплатити та прийняти залізну руду агломераційну, далі товар, на передбачених цим договором умовах (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору кількість, ціна, вартість товару та інші умови, не передбачені текстом цього договору, узгоджуються сторонами в додатках (специфік5аціях). Які підписуються повноважними особами сторін та є невід'ємною частиною цього договору.

Поставка товару здійснюється залізничним транспортом маршрутними групами у відповідності до додатків (специфікацій) до цього договору. Кількість товару по кожній маршрутній групі оформлюється товросупровідними документами відповідно до п. 3.5. цього договору (п. 3.1. Договору).

Строки, базисні умови поставки товару (відповідно правил «Інкотермс-2000»), а також реквізити встановлюються сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору. Вантажовідправник - ПАТ «Евраз Суха Балка». Вантажоотримувач - ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору датою поставки залізничним транспортом вважається дата штемпеля станції передачі вантажу перевізнику. Якщо інше не передбачено додатками (специфікаціями).

Згідно п. 3.6. Договору в редакції протоколу розбіжностей право власності на товар, а також всі зв'язані з ним ризики переходять від постачальника до покупця з дати поставки товару у відповідності з умовами цього договору.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що ціна товару є договірною та визначається сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору.

У відповідності до п. 4.3. Договору розрахунки по цьому договору проводяться в національній валюті України.

Оплата товару проводиться покупцем шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок постачальника вказаний в цьому договорі з відстроченням платежу 10 календарних днів з дати поставки (п. 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди №4).

Відповідно до п. 5.3. Договору в редакції протоколу розбіжностей датою оплати вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця.

Пунктом 12.2. Договору встановлено, що всі зміни та доповнення до цього договору дійсні лише при умові оформлення додаткових угод до цього договору в письмовому вигляді та підписання їх повноважними представниками сторін.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 року. А в частині невиконання зобов'язань сторін - до повного їх виконання (п. 12.10. Договору в редакції Додаткової угоди № 6).

На виконання умов договору сторонами підписано Специфікації: № 25 від 30.10.2015 (том 1 а.с. 40), №26 від 30.10.2015 (том 1 а.с. 138), № 27 від 01.12.2015 (том 1 а.с. 209).

Відповідно до зазначених специфікацій строк поставки до 31.12.2015.

Пунктом 4 Специфікації №25 встановлено, що ціна товару на умовах поставки СРТ станція призначення (Ц2) розраховується по наступній формулі:

Ц2=Ц1+На+Нвл+К3

Ц1=(Ц0-К3)хК1/К0, де

Ц1 - ціна аглоруди в гривнях без урахування ПДВ на момент поставки за метричну тону;

Ц0 - ціна аглоруди в гривнях без урахування ПДВ на момент підписання цього додатку;

К1 - коефіцієнт, рівний курсу гривні до долару США, встановленому НБУ та діючого на дату поставки;

К0 - коефіцієнт, рівний курсу гривні до долару США, встановленому НБУ та діючого на дату підписання цього додатку;

К3 - коефіцієнт, рівний 62,00 грн. без ПДВ за 1 тонну;

На - надбавка/скидка в гривнах без ПДВ відповідно пункту 6. цього додатку;

Нвл - надбавка/скидка в гривнах без ПДВ відповідно до пункту 7. цього додатку.

Остаточна ціна товару (Ц3) на умовах поставки СРТ станція призначення розраховується по наступній формулі:

Ц3=Ц2хК2/К1, де К2 - коефіцієнт, рівний офіційному курсу НБУ UAH/USD, встановленому на дату платежу (платежів).

У відповідності до пункту 4 Специфікації №26 ціна товару на умовах поставки FСА станція відправлення (Ц1) розраховується по наступній формулі:

Ц1=Ц0хК1/К0/+На+Нвл, де

Ц1 - ціна аглоруди в гривнях без урахування ПДВ на момент поставки за метричну тону;

Ц0 - ціна аглоруди в гривнях без урахування ПДВ на момент підписання цього додатку;

К1 - коефіцієнт, рівний курсу гривні до долару США, встановленому НБУ та діючого на дату поставки;

На - надбавка/скидка в гривнах без ПДВ відповідно пункту 6. цього додатку;

Нвл - надбавка/скидка в гривнах без ПДВ відповідно до пункту 7. цього додатку.

Остаточна ціна товару (Ц2) на умовах поставки FСА станція відправлення розраховується по наступній формулі:

Ц2=Ц1хК2/К1, де К2 - коефіцієнт, рівний офіційному курсу НБУ UAH/USD, встановленому на дату платежу (платежів).

Пунктом 4 Специфікації №27 встановлено, що ціна товару на умовах поставки СРТ станція призначення (Ц2) розраховується по наступній формулі:

Ц2=Ц1+На+Нвл+К3

Ц1=(Ц0-К3)хК1/К0, де

Ц1 - ціна аглоруди в гривнях без урахування ПДВ на момент поставки за метричну тону;

Ц0 - ціна аглоруди в гривнях без урахування ПДВ на момент підписання цього додатку;

К1 - коефіцієнт, рівний курсу гривні до долару США, встановленому НБУ та діючого на дату поставки;

К0 - коефіцієнт, рівний курсу гривні до долару США, встановленому НБУ та діючого на дату підписання цього додатку;

К3 - коефіцієнт, рівний 62,00 грн. без ПДВ за 1 тонну;

На - надбавка/скидка в гривнах без ПДВ відповідно пункту 6. цього додатку;

Нвл - надбавка/скидка в гривнах без ПДВ відповідно до пункту 7. цього додатку.

Остаточна ціна товару (Ц3) на умовах поставки СРТ станція призначення розраховується по наступній формулі:

Ц3=Ц2хК2/К1, де К2 - коефіцієнт, рівний офіційному курсу НБУ UAH/USD, встановленому на дату платежу (платежів).

Як зазначено в позовній заяві, протягом грудня 2015 року. відповідно до умов договору та специфікацій позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну суму 60 735 851,63 грн., що підтверджується актами приймання - передачі, залізничними накладними (т. 1 а.с. 43-137, 142-208, 212-215).

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 31 045 485,03 грн. (з врахуванням суми коригувальної вартості при оплаті у розмірі 3 618 194,37 грн.).

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 31 045 485,03 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних - 2 474 411,66 грн. та інфляційні втрати - 10 215 775,03 грн. за період з 13.12.2015 по 23.10.2017.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що їх суму необхідно рахувати в період з 13.12.2015 по 12.10.2017 (оскільки заява про збільшення позовних вимог датована 12.10.2017) та їх сума становить 2 481 814,50, однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 2 474 411,66 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016р., № 905/711/16 від 22.11.2016р. та № 904/6149/16 від 27.12.2016р. (43-59).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з січня 2016р. по вересень 2017р. становлять 9 474 445,77 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 741 329,26 грн. слід відмовити.

Відповідач, в ході розгляду справи, заявив клопотання про розстрочку виконання рішення на 6 місяців рівними частинами.

Зазначене клопотання обґрунтовується тим, що господарська діяльність відповідача здійснюється в надзвичайно складних умовах, які викладені нестабільністю світового ринку чорних металів, зменшенням ціни на металопродукцію, постійним зростанням цін на електроенергію. природний газ, сировину, зростання тарифів на залізничні перевезення.

Негативно впливає на виробничо-господарську діяльність втрата господарських зв'язків з постачальниками сировини та палива на Донбасі у зв'язку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей, гостра необхідність пошуку нових постачальників, що примушує комбінат працювати в умовах браку сировини, що негативно позначається на показниках виробництва.

Відповідач зазначає, що за підсумками першого півріччя 2017 року сума збитків відповідача склала 1 208 890 тис. грн.

В зв'язку зі складним становищем на виробництві щодо постачання сировини, зупиненням роботи основних агрегатів та обладнання, значним дефіцитом обігових коштів та погіршенням фінансово-економічного положення, керівництвом комбінату було прийнято рішення про "гарячу" консервацію обладнання комбінату, що підтверджується наказами № 305, № 307 від 30.03.2017.

Як зазначає відповідач, після трьох місячного простою (з 30.03.2017) прийнято рішення про проведення підготовчих робіт для запуску виробництва (наказ № 496 від 05.07.2017). Зокрема, за технологічними нормами, підготовчі роботи по запуску доменних печей займуть приблизно два-три місяці. Таким чином, нормальний виробничий процес на ДМК буде відновлено у жовтні 2017 року. Виробництво металургійної продукції та її реалізація дозволить ДМК отримати грошові кошти та здійснити необхідні платежі, у т.ч. відновлення можливості комбінату здійснення розрахунків з кредиторами.

Відповідач зазначив, що заборгованість з розрахунків контрагентів комбінату та затримка з відшкодуванням державою податку на додану вартість суттєво впливає на можливість розрахунків відповідача в повному обсязі та одним платежем з контрагентами, в тому числі з позивачем.

Також відповідач зазначає, що його прохання щодо надання розстрочки викликано не намаганням уникнути відповідності, а навпаки, на фактичне та повне виконання рішення суду.

Відстрочка та розстрочка виконання рішення, зміна способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови унормовано статтею 121 Господарського процесуального кодексу України.

Так, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Наведена норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

При вирішенні питання про відстрочку та розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Всупереч цьому заявником не надано жодного належного доказу в обґрунтування своєї заяви та підтвердження обставин, викладених в ній.

Залучені відповідачем до клопотання про відстрочку виконання рішення накази про знаходження підприємства у часі простою не є підставою для надання відстрочки виконання рішення суду, оскільки, не підтверджують можливість підприємства відповідача здійснити розрахунки з позивачем протягом найближчих 6 місяців.

Крім того, відповідно до офіційної інформації розміщеної на сайті Міністерства фінансів України, у період з березня по травень 2017 р. підприємству відповідача було відшкодовано з державного бюджету ПДВ в сумі 2 037 638 700 грн., що спростовує посилання останнього на його неплатоспроможність.

Таким чином, заявником не були доведені обставини, які можуть бути враховані судом, як підстава для розстрочки виконання судового рішення, тому заява відповідача задоволенню не підлягає.

Заперечення відповідача, спростовуються викладеним вище.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 31 045 485,03 грн., 3 % річних - 2 474 411,66 грн., інфляційних втрат - 9 474 445,77 грн.

З врахуванням викладеного, судові витрати, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 267 525, 526, 527, 530, Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 34, 36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, буд. 18б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна" (49064, м. Дніпро, вул. Ударників, буд. 31, ) суму основного боргу у розмірі 31 045 485,03 грн. (тридцять один мільйон сорок п'ять тисяч чотириста вісімдесят п'ять грн. 03 коп.), 3 % річних - 2 474 411,66 грн. (два мільйони чотириста сімдесят чотири тисячі чотириста одинадцять грн. 66 коп.), інфляційних втрат - 9 474 445,77 грн. (дев'ять мільйонів чотириста сімдесят чотири тисячі чотириста сорок п'ять грн. 77 коп.), витрати по сплаті судового збору - 233 188,19 грн. (двісті тридцять три тисячі сто вісімдесят вісім грн. 19 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 25.10.2017

Суддя Н.Г. Назаренко