ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Справа № 918/580/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНКОМ-РІВНЕ"

про стягнення заборгованості в сумі 177 930 грн. 36 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Затинний С.С., довіреність № 2575 від 21.08.2017 р.

У судовому засіданні 17 жовтня 2017 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 серпня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНКОМ-РІВНЕ" (далі - ТзОВ "САНКОМ-РІВНЕ", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 177 930 грн. 36 коп., з яких 164 343 грн. 67 коп. - основний борг, 8 563 грн. 41 коп. - пеня, 4 000 грн. 16 коп. - інфляційні втрати, 1 023 грн. 12 коп. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі укладеного між ТзОВ "САНКОМ-РІВНЕ" та ФОП ОСОБА_1, договору надання послуг від 07.04.2017 р. № 1 остання надавала послуги транспортними засобами ЗІЛ 130 довжиною кузова 2,4 м та ЗІЛ 130 довжиною кузова 3,6 м, трактор навантажувач для ТзОВ "САНКОМ-РІВНЕ". Однак зазначає, що в порушення умов договору відповідач належним чином не розрахувався за надані послуги, у зв'язку із чим за останнім рахується заборгованість в сумі 164 343 грн. 67 коп.

Ухвалою суду від 18 серпня 2017 року позовну заяву від 11.08.2017 р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/580/17, розгляд якої призначено на 4 вересня 2017 року.

31 серпня 2017 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про відкладення справи (а.с. 20).

Ухвалою суду від 4 вересня 2017 року розгляд справи відкладено на 18 вересня 2017 року.

14 вересня 2017 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив від 14.09.2017 р. № 2662 на позовну заяву (а.с. 30-31), в якому останній заперечує проти позову та зазначає, що позивачем надано суду доказів того, що в ТзОВ "САНКОМ-РІВНЕ" наявний борг перед ФОП ОСОБА_1 за договором від 07.04.2017 р. № 1.

Ухвалою суду від 18 вересня 2017 року розгляд справи відкладено на 2 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні 2 жовтня 2017 року представником позивача було подано клопотання про доручення документів, а саме: копії листа № 16/1 від 16.05.2017 р., копії акта № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2017 р., копії акта звірки взаємних розрахунків станом на 30.04.2017 р., копії листа № 01/1 від 01.06.2017 р., копії рахунку-фактури № 31/05/17 від 31.05.2017 р., копії акта № 2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2017 р., копії листа № 09/2 від 09.06.2017 р., копії рахунку-фактури №02/06/17 від 02.06.2017 р., копії акта № 3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.06.2017 р., копії акта звірки взаємних розрахунків станом на 09.06.2017 р., копії листа ТзОВ "САНКОМ-РІВНЕ" від 06.06.2017 р. № 2151 (а.с. 39-50).

У судовому засіданні 2 жовтня 2017 року оголошувалася перерва до 17 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні 17 жовтня 2017 представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві від 14.09.2017 р. № 2662 на позовну заяву.

У судове засідання 17 жовтня 2017 року позивач не з'явився, однак належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що стверджується особистим підписом представника останнього у наявній в матеріалах справи розписці про відкладення розгляду справи від 02.10.2017 р. (а.с. 52).

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки, позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, строк розгляду справи закінчується, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

7 квітня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 (далі - Виконавець) та ТзОВ "САНКОМ-РІВНЕ" (далі - Замовник) був укладений договір надання послуг № 1 (далі - Договір; а.с. 8-11), відповідно до п. 1.1. Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов цього договору, роботу, (згідно з відповідними документи) транспортними засобами:

- ЗІЛ 130 довжиною кузова 2,4 м;

- ЗІЛ 130 довжиною кузова 3,6 м;

- трактор навантажувач.

У відповідності до п. 1.2. Договору Замовник зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити їх.

Згідно п.п. 2.1 - 2.2. Договору Виконавець надає у місцях та в час обумовлений Замовником, послуги з перевезення визначених ним вантажів. Обсяг виконаних послуг розраховується Виконавцем на підставі фактично виконаних робіт та подається Замовнику у вигляді актів виконаних робіт.

Розрахунок вартості наданих послуг за кожен календарний місяць обраховується виходячи із фактичної кількості наданих послуг (п. 3.6. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 3.10. Договору визначено, що оплата послуг здійснюється на протязі 10 (десяти) днів з моменту отримання рахунку-фактури за надані послуги та підписання акта приймання наданих послуг.

Відповідно до п. 3.13. Договору у разі несплати вартості послуг у строк, встановлений договором Замовник сплачує пеню згідно п. 6.4. Договору.

Згідно п. 6.4. Договору Замовник у випадку порушення строків оплати послуг сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір вступає в силу з 7 квітня 2017 року терміном на 1 рік з правом пролонгації (п. 9.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками та скріплений відтисками печаток сторін.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу транспорті послуги на загальну суму 292 784 грн. 16 коп., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (а.с. 41, 45, 48).

Про належне виконання ФОП ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором щодо надання послуг, також свідчить відсутність у матеріалах справи з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Виконавцем умов даного договору.

Однак всупереч умовам договору відповідач взятий на себе обов'язок по оплаті наданих послуг у встановлений вищезазначеним правочином строк не виконав.

Відповідач взяті на себе за договором зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати наданих транспортних послуг у повному обсязі не виконав.

Як зазначає позивач в позовній заяві, у відповідача перед позивачем рахується заборгованість в сумі 164 343 грн. 67 коп.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем боргу в розмірі 164 343 грн. 67 коп.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання послуг від 7 квітня 2017 року № 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов'язання.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та вимоги чинного законодавства, оплату за надані послуги в сумі 164 343 грн. 67 коп. не здійснив, факт наявності заборгованості відповідача перед ФОП ОСОБА_1 у розмірі 164 343 грн. 67 коп. підтверджується фактичними обставинами справи.

На день розгляду спору відповідач оплату наданих послуг суду не довів.

Враховуючи зазначене, вимога позивача про стягнення з відповідача 164 343 грн. 67 коп. основного боргу за надані послуги пред'явлена до стягнення обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 8 563 грн. 41 коп. пені, 4 000 грн. 16 коп. інфляційних втрат та 1 023 грн. 12 коп. 3% річних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті наданих послуг, відповідно до п. 6.4. Договору та ст. 625 ЦК України за період з 11.05.2017 р. по 11.08.2017 р.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.4. Договору Замовник у випадку порушення строків оплати послуг сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Врахувавши наведені правові норми та перевіривши правильність розрахунку заявленої до стягнення пені в розмірі 8 563 грн. 41 коп., суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Врахувавши наведені правові норми та перевіривши правильність розрахунку заявлених до стягнення 4 000 грн. 16 коп. інфляційних втрат та 1 023 грн. 12 коп. 3% річних, суд дійшов висновку, що вони є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНКОМ-РІВНЕ" про стягнення заборгованості в сумі 177 930 грн. 36 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача у зв'язку із задоволенням позову в сумі 2 668 грн. 95 коп.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САНКОМ-РІВНЕ" ( 33013, м. Рівне, вул. Шевченка, 45, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33010, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 164 343 (сто шістдесят чотири тисячі триста сорок три) грн. 67 коп. - основного боргу, 8 563 (вісім тисяч п'ятсот шістдесят три) грн. 41 коп. - пені, 4 000 (чотири тисячі) грн. 16 коп. - інфляційних втрат, 1 023 (одну тисячу двадцять три) грн. 12 коп. - 3% річних та 2 668 (дві тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 95 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19 жовтня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33010, АДРЕСА_1);

3- відповідачу рекомендованим (33013, м. Рівне, вул. Шевченка, 45).