ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року Справа № 904/6787/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 1905/2017 від 19.05.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2, директор, наказ № 1 від 14.01.1999р., ОСОБА_3, представник, довіреність б/н від 20.08.2017р., ОСОБА_4, представник, довіреність б/н від 23.08.2017р.

представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017р. у справі № 904/6787/17

за позовом Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Фірма Медсервіс", м. Нікополь, Дніпропетровська область

Третя особа: Дніпропетровська обласна рада, м. Дніпро

про зобов'язання звільнити нежитлове приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017р. Комунальний заклад "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" про зобовязання відповідача звільнити займане нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 15,5 кв.м., розташоване на першому поверсі 2-поверхової будівлі, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 50 та передати приміщення позивачу шляхом підписання акту приймання-передачі нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017р. у справі № 904/6787/17 (суддя Рудовська І.А.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Комунальний заклад "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017р. у справі № 904/6787/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що укладений між сторонами договір оренди нерухомого майна припинив свою дію, що є підставою для звільнення відповідачем орендованого приміщення. Інший укладений між сторонами договір оренди є нікчемним оскільки не був нотаріально посвідченим, а тому у відповідача відсутні будь-які правові підстави для використання орендованого приміщення, яке знаходиться в оперативному управлінні позивача. Господарський суд першої інстанції не звернув на вищенаведені обставини уваги, не вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та безпідставно відмовив у задоволенні обґрунтованих позовних вимог позивача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.09.2017р. у справі № 904/6787/17 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд скарги в судове засідання на 05.10.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017р. у справі № 904/6787/17 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 19.10.2017р.

У судових засіданнях по справі представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною, посилаючись при цьому на продовження використання ним орендованого майна, сплату орендної плати і комунальних платежів на підставі, укладеного між сторонами, договору оренди нерухомого майна № 6 від 01.01.2008р., який є чинним і на час розгляду справи згідно з ст. 220 ЦК України.

Також, відповідач посилається на відсутність у позивача права власності на спірне приміщення та відсутність інших речових прав на нього, що на думку відповідачів позбавляє позивача права на звернення до суду з вимогами про виселення відповідача з займаного приміщення.

Третя особа не забезпечила явку в судове засідання свого повноважного представника та не надали витребуваних судом матеріалів, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги вищенаведене, повторне не зявлення представника третьої особи до судового засідання, а також те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали якої є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника третьої особи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2013 року між Позивачем (Орендодавцем) та Відповідачем (Орендарем) укладено Договір оренди № 1 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, далі - обєкт оренди, для розміщення буфету.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що обєктом оренди є нерухоме майно загальною площею 15,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Нікополь, проспект Трубників, 50 на 1 (першому) поверсі будинку, приміщення, споруди.

Вартість обєкта оренди згідно звіту про експертну оцінку нерухомого майна станом на 29 жовтня 2012 року становить 47 599 гривень 00 копійок (пункт 2.2. Договору).

Пунктом 2.3. Договору визначено, що опис технічного стану обєкта оренди на дату передачі його Орендареві, його склад зазначається в акті приймання - передачі обєкта оренди, що є невідємною частиною цього Договору (додаток 2).

Підпунктом 5.1.1. пункту 5.1. Договору на Орендодавця покладено обовязок передати Орендарю в оренду обєкт оренди згідно з цим Договором за актом приймання - передачі майна, який підписується одночасно з цим Договором. В разі не підписання акту приймання - передачі (додаток 2) договір вважається неукладеним.

Укладення Договору погоджено з Дніпропетровської обласною радою в особі заступника голови ради.

На виконання вищезазначених умов Договору Орендодавець передав Орендарю нерухоме майно, а саме нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 15,5 кв.м. розташоване на першому поверсі 2-поверхової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Нікополь, пр. Трубників, 50, балансова вартість якого 7404 гривень, а вартість згідно експертної оцінки становить 47599 гривень, що підтверджується ОСОБА_1 приймання-передачі основних засобів від 01.01.2013 року.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє з 01 січня 2013 року по 01 грудня 2015 року.

Пунктом 12.2. Договору передбачено, що після закінчення терміну дії цього Договору оренди Орендар, який належним чином виконував свої обовязки, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін.

Пунктом 12.3. Договору встановлено, що продовження договору оренди на новий термін з Орендарем відбувається шляхом укладення договору оренди на новий строк.

Пунктом 12.5. Договору передбачено, що він припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації обєкта оренди Орендарем; банкрутства Орендаря; знищення обєкта оренди; у випадку передбаченому в п. 11.2. цього Договору.

Згідно п. 4.4. Договору, у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні Орендар зобовязаний за актом приймання - передачі повернути обєкт оренди Орендодавцю у стані, в якому перебував обєкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійсненних Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від обєкт оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання - передачі зазначається технічний стан обєкта оренди на дату повернення. Обєкт оренди вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акту приймання - передачі.

Обов'язок щодо складання акту приймання-передавання покладається на Сторону, яка передає обєкт оренди іншій Стороні цього Договору (п.4.5 Договору).

Підпунктом 5.2.13. пункту 5.2. Договору на Орендаря покладено обовязок у разі припинення або розірвання цього Договору повернути Орендодавцю обєкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) обєкта оренди з вини Орендаря.

У звязку з закінченням строку дії Договору оренди № 1, Орендодавець, листом за № 2466 від 1 грудня 2015 року, звернувся до Орендаря з листом про припинення дії Договору та з вимогою про звільнення обєкта оренди з 02 грудня 2015 року, що не заперечується Орендарем та підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с. 27).

Отже, виходячи з вищенаведеного та приписів ст. 764 ЦК України, ч. 4 ст. 284, 291 ГК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Договор оренди № 1 від 01.01.2013р. припинив свою дію 01.12.2015р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Орендар по закінченню дії Договору орендоване приміщення не звільнив та продовжує безпідставно користуватися обєктом оренди, що і є підставою для звернення Позивачем з даним позовом про зобовязання Відповідача звільнити спірне нежитлове приміщення та передати його шляхом підписання акту приймання-передачі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що Відповідач знаходиться у спірному приміщенні законно та підстав для примусового його звільнення немає, оскільки між сторонами, також укладений Договір найму (оренди) індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності № 6 від 01.01.2008 року, обєктом оренди за яким є теж саме приміщення, та Додаткова угода № 1 від 10.01.2008 року до нього, якою встановлено строк дії договору до 31.01.2039 року включно.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За ч. 1, 6 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Цивільним кодексом України у ч. 1 ст. 627 визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України, згідно ч. 1 якої, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Статтею 793 ЦК України визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 794 ЦК України, в редакції станом на січень 2008р., договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Цивільним кодексом України у ст. 215 визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи те, що Договір найму (оренди) індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності № 6 від 01.01.2008 року, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 10.01.2008р. укладений сторонами строком на 31 рік, тобто підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, чого сторонами здійснено не було, він є нікчемним, тобто недійсним в силу закону з моменту його вчинення.

Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, з припиненням Договору оренди від 01.01.2013р., а саме з 01.12.2015р. у Відповідача відсутні будь-які правові підстави для використання нерухомого майна загальною площею 15,5 кв.м., розташованого за адресою: м. Нікополь, проспект Трубників, 50, а продовження використання цього майна та відмова від його повернення Позивачу за актом прийому-передачі свідчить про порушення Відповідачем своїх зобов'язань, встановлених п.п. 4.4., 5.2.13. Договору та ст.ст. 526, 629, ч. 1 ст. 785 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та про обґрунтованість позовних вимог Позивача, які заявлені у межах позовної давності та підлягають задоволенню.

За наведених обставин, колегією суддів відхиляються доводи Відповідача щодо продовження використання ним орендованого майна, сплату орендної плати і комунальних платежів, тобто продовження орендних правовідносин в т.ч. з підстав чинності Договору оренди нерухомого майна № 6 від 01.01.2008р.

Безпідставними є і доводи Відповідача про дійсність Договору оренди нерухомого майна № 6 від 01.01.2008р. з підстав, встановлених ст. 220 ЦК України, оскільки матеріалами справи не підтверджується існування судового рішення про визнання дійсним цього договору, як і його державної реєстрації Відповідачем.

З огляду на предмет спору у справі та зміст спірних правовідносин, відхиляються апеляційним судом і доводи Відповідача про відсутність у Позивача права власності на спірне приміщення та відсутність реєстрації за Позивачем іншого речового права на це приміщення.

Так, між сторонами існують відносини зобовязального характеру, що виникли з договору оренди, а позов спрямований на захист порушених прав Позивача, саме як орендодавця спірного майна, внаслідок не виконання своїх зобовязань за договором Відповідачем, тобто предмет спору не повязаний з визнанням або оспорюванням права власності чи права управління спірним майном, а Відповідач не є особою, яка вважає себе власником або управителем такого майна.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з наданими сторонами Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, право власності на обєкт нерухомого майна: Будівлі Нікопольської міської невідкладної та екстреної медичної допомоги, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, проспект Трубників, 50, зареєстроване з 27 лютого 2015 року за територіальними громадами сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради.

Підставою для виникнення права власності у територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на спірний обєкт нерухомості є рішення Нікопольської міської ради від 07.10.2011р. № 1-11/VI «Про передачу комунальних установ та закладів охорони здоровя Нікопольської міської ради у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та рішення Дніпропетровської обласної ради від 21.10.2011р. № 185-9/VI «Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області».

На підставі вищенаведених рішень, між Нікопольською міською радою та Дніпропетровською обласною радою 30.12.2011р. підписано акт приймання-передачі, згідно з яким майно, що було спільною власністю територіальної громади м. Нікополь і перебувало в оперативному управлінні Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" передається у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в оперативне управління Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" для забезпечення надання вторинної медичної допомоги.

Також, Дніпропетровською обласною радою було затверджено статут Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради", згідно з новою редакцією, якого від 28.10.2016р., заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до п. 4.2. статуту, майно закладу є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й закріплюється за ним на праві оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, заклад володіє, користується зазначеним майном, вчиняючи щодо нього дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому статутові.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується право власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на майновий комплекс Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" та перебування цього майна в оперативному управлінні останнього, а відсутність реєстрації за ним речового права на передане в управління майно, у даному випадку, не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з усього вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з невідповідністю висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що в силу ст.ст. 103, 104 ГПК України є підставою для скасування рішення суду від 31.08.2017р. та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог Позивача у повному обсягу.

Згідно ст.ст. 49, 99 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання Позивачем позовної заяви у сумі 1600,00 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду від 31.08.2017р. у сумі 1760,00грн. слід віднести на Відповідача.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017р. у справі № 904/6787/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017р. у справі № 904/6787/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги - задовольнити.

Зобовязати Приватне підприємство "Фірма Медсервіс" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Красносільська, 29, ) звільнити займане нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 15,5 кв.м., розташоване на першому поверсі 2-поверхової будівлі, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 50 та передати це приміщення Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" (53210, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. 50 років НЗФ, буд. 2а, ) шляхом підписання акту приймання-передачі нерухомого майна.

Стягнути з Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Красносільська, 29, ) на користь Комунального закладу "Нікопольська міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" (53210, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. 50 років НЗФ, буд. 2а, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1600,00грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 1760,00грн.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази у відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Вархогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.10.2017 року.