ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 911/2720/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», м.Біла Церква

До Публічного акціонерного товариства «Білоцерківська книжкова фабрика», м.Біла Церква

про стягнення 16224,66 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Білоцерківська книжкова фабрика» (далі відповідач) про стягнення 16224,66 грн.

Провадження у справі №911/2720/17 порушено відповідно до ухвали суду від 12.09.2017 року та призначено справу до розгляду на 26.09.2017 року.

25.09.2017 року від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 26.09.2017 року позовні вимоги підтримав. Розгляд справи відкладався до 10.10.2017 року.

В судовому засіданні 10.10.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» (позивач) та Публічним акціонерним товариством «Білоцерківська книжкова фабрика» (відповідач) було укладено господарський договір № 1040 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов'язується надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а відповідач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленим тарифом у строки і на умовах, передбачених Договором.

У відповідності до п.п. 5.5.20, 5.5.21 Договору відповідач має забезпечити якість стічних вод, які потрапляють до міської каналізації відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин, визначених Додатком № 3 до Договору, а також виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Пунктом 4.5 Договору № 1040 встановлено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах Споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого Виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності у відповідності до вимог «Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква», затверджених рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 424 від 25.12.2013 року (далі - місцеві Правила приймання стічних вод).

У відповідності до п. 2.1. місцевих Правил приймання стічних вод Водоканал має право контролювати якість стічних вод шляхом здійснення раптового відбору проб стічних вод, що скидаються Підприємствами до системи каналізації міста, а також предявляти Підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень.

Аналогічні права та обовязки сторін містяться в положеннях Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України 19.02.2002 року № 37 (далі - Правила приймання стічних вод).

Згідно з п. 8.12.3 місцевих Правил приймання стічних вод відбір проб виконується представниками Водоканалу в присутності уповноваженого представника Підприємства, що фіксується в акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представники Підприємства. Акт складається у двох примірниках.

Позивач зазначає, що 14.09.2016 року представниками ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» у присутності головного інженера ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» ОСОБА_3, на підставі п. 2.1. Правил приймання стічних вод, п.п. 2.1.3, 2.2.4, місцевих Правил приймання стічних вод, з контрольного колодязя (далі - КК) відповідача, розташованого за адресою вулиця Леся Курбаса, 4, у місті Біла Церква було проведено відбір проб стічних вод для визначення вмісту забруднюючих речовин, що скидаються підприємством із стічними водами в каналізаційну мережу м. Біла Церква. Про факт відбору проб представниками позивача було складено відповідний Акт із зазначенням дати, місця та умов їх відбору.

За результатами лабораторних досліджень відібраних проб, проведених хіміко- технологічною лабораторією стічних вод ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» (свідоцтво про атестацію № 70А-98-13 від 17.12.2013 року) було встановлено, що у стічних водах, які скидаються відповідачем до міської каналізаційної мережі, виявлено вміст забруднюючих речовини у концентраціях, які перевищують допустимі, встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод.

На виконання вимог п. 8.10 Правил приймання стічних вод підприємств в систему каналізації м. Біла Церква позивач факсограмою № 1-04/08-2385 від 23.09.2016 року повідомив відповідача про перевищення ДК у стічних водах Підприємства та результати хімічного аналізу відібраних проб.

У відповідності до п. 8.12.12 Правил приймання контрольна проба, відібрана одночасно з робочою пробою та пробою для підприємства, має зберігатися у відповідних умовах в лабораторії Водоканалу, але не більше семи календарних днів з моменту відбору проби. Протягом зазначеного терміну від Відповідача звернення щодо проведення арбітражного аналізу контрольної проби не надійшло.

Відповідно до п. 9.6. місцевих Правил приймання стічних вод та п. 3.6. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої Наказом Держбуду України 19.02.2002 року № 37 період, за який стягується плата за скид Підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установлений разовим аналізом, становить три місяці (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Підприємством за цей період з даного об'єкта.

Враховуючи викладене ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» провело нарахування плати за скид наднормативно забруднених стічних вод до міських каналізаційних мереж ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» у липні - вересні 2016 року у відповідності до вимог місцевих Правил приймання стічних вод.

Згідно з розрахунком розмір плати за скид наднормативних забруднень за вказаний період склав 12 239,98 грн. з ПДВ.

30.09.2016 року відповідачу супровідним листом було направлено розрахунок плати за скид наднормативних забруднень, а також Рахунок № 78 від 29.09.2016 року, який, у відповідності до приписів п. 8.12.22 місцевих Правил приймання стічних вод мав бути оплачений протягом 10 днів після його отримання.

Оскільки наведений Рахунок за скид наднормативних забруднень у визначений строкне був оплачений, на виконання вимог п.п. 7.10. Правил приймання стічних вод, позивач направив на адресу відповідача претензію № 1-04/09-1886, якою вимагав здійснити оплату рахунку № 78 від 29.09.2016 року за скид наднормативних забруднень до міської каналізації у термін, передбачений чинним законодавством для розгляду претензій.

Відповідачем було надано відповідь на претензію про відмову від сплати рахунку № 78 від 29.09.2016 року, мотивуючи свою позицію неправомірністю даного рахунку та розглядом вказаного питання Вищим господарським судом України.

Позивач зазначає, що правомірність рахунку № 78 від 29.09.2016 року за скид наднормативних забруднень зі стічними водами досліджувалась в матеріалах справи Господарського суду Київської області № 911/4233/16 (рішення від 23.02.2017 року), в якій підтверджено правомірність Рахунку № 78 від 29.09.2016 року. Відповідне судове рішення залишено в силі за наслідками апеляційного та касаційного перегляду.

У відповідності до пунктів 5.5.20, 5.5.21 Договору відповідач має забезпечити якість стічних вод, які потрапляють до міської каналізації, відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин, визначених Додатком № 3 до Договору, а також виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності у відповідності до вимог «Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква», затверджених рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 424 від 25.12.2013 року.

У звязку з неоплатою відповідачем рахунку рахунку № 78 від 29.09.2016 року за скид наднормативних забруднень зі стічними водами, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 12 239,98 грн. заборгованості за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин.

Крім того, згідно підпункту 2 п. 6.1. Договору № 1040 від 01.07.2013 року за несвоєчасну оплату споживачем наданих послуг позивач має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в розрахунковий період, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки, відповідачем у встановлений Договором термін рахунок № 78 від 29.09.2016 року не оплачений, що є порушенням грошового зобовязання, що виникає з Договору, позивач просить стягнути з відповідача також 2 579,97 грн. пені, 286,72 грн. 3 % річних та 1 117,99 грн. інфляційних.

Відповідач подав відзив, в якому проти позову заперечував, зазначив, що позивачем не доведено наявність вини саме відповідача у понаднормовому забрудненні стічних вод, не надало доказів вчинення вказаного порушення саме відповідачем, що виключає правомірність та обґрунтованість застосування відповідальності. Також, відповідач у відзиві зазначив, що позивачем не було належним чином зясовано причини появи забруднення стічних вод.

Відповідач зазначає, що під час зясування ним причин перевищення ЕДК у пробах стічної води працівниками ПрАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» виявлено потрапляння стічних вод з міської каналізації до каналізації підприємства. За результатами технічного обстеження, яке проводилося Білоцерківським філіалом Державного науково-дослідного та проектно- вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» були зафіксовані наступні недоліки: замулення днища каналізаційного колодязя К-2, рух каналізаційних стоків між колодязями К-2 та К-3 відбувається в сторону колодязя К-2. Основною причиною замулення та затоплення каналізаційного колодязя К-2 є неправильність прокладки мережі між колодязями К-2 та К-3, а саме нахил мережі в сторону колодязя К-2, що в дійсності повинно бути навпаки.

Як зазначає відповідач, він з метою очищення центральної вуличної каналізації звертався до відповідача з проханням очистити та відремонтувати каналізаційну. Однак, як зясувалось, ділянка каналізаційної мережі по вул. Леся Курбаса не перебуває на балансовому утриманні позивача і за даними Білоцерківської міської ради відповідна ділянка каналізаційної мережі є безхазяйною.

Наведені у відзиві обставини щодо дій позивача відносно обліку безхазяйних каналізаційних мереж та зауваження відповідача стосовно водопостачання, не підлягають дослідженню в межах даного позову, оскільки не впливають на обсяг відповідальності відповідача за забруднення стічних вод.

Крім того, відповідним обставинам надано правова оцінка в рішенні Господарського суду Київської області у справі № 911/4233/16, яке набрало законної сили.

Зокрема, відповідач оскаржував правомірність рахунку №78 від 29.09.2016 року за скид наднормових забруднень зі стічними водами в матеріалах справи Господарського суду Київської області у справі № 911/4233/16. В матеріалах відповідної справи також досліджувались посилання споживача на неналежне виконання обовязку з обслуговування каналізаційних мереж.

За наслідками розгляду спору у справі Господарського суду Київської області у справі № 911/4233/16, прийнято рішення від 23.02.2017 року, в якому серед іншого досліджувались та не підтвердились посилання ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» на протиправність дій перевіряючи та безпідставність рахунку №78 від 29.09.2016 року, аналогічні викладеним у відзиві у справі № 911/2720/17.

Враховуючи, що рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/4233/16 від 23.02.2017 року не скасовано за наслідками апеляційного і касаційного перегляду, від так набрало законної сили, встановлені в ньому обставини згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є преюдиціальними і не підлягають повторному дослідженню.

Також, як вбачається з доданих до позову матеріалів, зокрема, додатку до Договору: Акту розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж та Схеми водопостачання та водовідведення, сторонами (позивачем і відповідачем) визначено КК-контрольний колодязь для відбору проб. Тобто, під час укладення Договору сторонами взаємно погоджено місце відбору проб.

Позивач надав пояснення, що відбір проб здійснювався у присутності представника відповідача, який не подав жодних зауважень щодо відбору проб, відбір проб здійснювався з контрольного колодязя спеціально облаштованого для відбору, місцезнаходження якого погоджено сторонами і який знаходиться на балансі позивача, а за результатами досліджень встановлено, що у стічних водах, які скидаються позивачем до міської каналізаційної мережі, містяться забруднюючі речовини, які перевищують допустимі концентрації.

Несплата рахунку за наднормативне забруднення стічних вод, що скидаються до міської каналізаційної мережі свідчить про те, що відповідач порушує умови господарського Договору.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» його дія поширюється на всі субєкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані обєкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується основна заборгованість відповідача в сумі 12 239,98 грн. у звязку з несвоєчасною оплатою рахунку №78 від 29.09.2016 року за скид наднормативних забруднень до міської каналізації.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Щодо заперечень відповідача стосовно періоду нарахування пені з перевищенням шестимісячного строку, суд зазначає, що п.п. 2 п. 6.1. Договору передбачено нарахування пені за більший період, що відповідачє ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована на прострочену суму за період фактичного прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що відповідає вимогам ст. 549 Цивільного кодексу України, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п. 6.1. Договору.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з чим, вимоги позивача про стягнення 2579,97 грн. пені, 286,72 грн. 3% річних, 1117,99 грн. інфляційних відповідають фактичним обставинам справи, є правомірними і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Білоцерківська книжкова фабрика» (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул ОСОБА_4, 4, код 02466961) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 24, код 38010130) 12 239,98 грн. заборгованості за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин, 2579,97 грн. пені, 286,72 грн. 3% річних, 1117,99 грн. інфляційних та 1 600, 00 грн. витрат на сплату судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 24.10.2017 р.