ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 911/1760/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Макарівське лісове господарство»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «І ОСОБА_1 Інжиніринг»
простягнення 32881,79 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 дов. від 02.10.2017 № 01-21/103
відповідача:не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Макарівське лісове господарство» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «І ОСОБА_1 Інжиніринг» (далі відповідач) про стягнення 32881,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором від 20.03.2014 № 79 щодо здійснення розрахунку за поставлену сировину у строк визначений договором.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір від 20.03.2014 № 79 відповідно до умов якого позивач у межах власного лісосічного фонду зобовязався передавати за плату відповідачу сировину біомасу - біологічно відновлювальну речовину органічного походження (відходи лісового господарства), а відповідач зобовязався одержувати сировину і своєчасно та у повному обсязі сплачувати ціну одержаної сировини позивачу.

Прийом-передача сировини здійснюється сторонами у кількості, якості, асортименті, а також у місці, в строки та за цінами, що визначаються за згодою сторін у додатках, які є невідємними частинами цього Договору (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2 договору відповідач своєчасно, власними силами та за власний рахунок здійснює завантаження та вивезення сировини з верхніх лісоскладів позивача та/або завантаження та вивезення сировини на склади відповідача може бути здійснено позивачем за оплату по цінах згідно акту приймання-передачі виконаних робіт. Перелік лісоскладів може визначатись сторонами у додатках до цього договору.

Як передбачено в п. 4.3, 4.4 договору прийом-передача сировини для утилізації оформлюється шляхом складання та підписання повноважними представниками сторін акту прийому-передачі з обовязковим наданням сторонами усіх супровідних документів. Датою прийому-передачі сировини вважається дата підпису повноважними представниками сторонами акту прийому-передачі та інших супровідних документів.

Пунктом п. 4.5 договору визначено, що перехід права власності на сировину від позивача до відповідача відбувається в момент підписання повноважними представниками сторін акту прийому-передачі та інших супровідних документів.

Ціна договору визначається як сума вартості усієї сировини, що буде передана відповідачу протягом строку дії цього договору (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору оплата переданої сировини здійснюється відповідачем шляхом перерахування на банківський рахунок позивача суми, що дорівнює ціні переданої сировини, протягом 5 (пяти) банківських днів з дати підписання акту прийому-передачі.

Згідно з п. 9.1, 9.2 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2014 року. Строк дії договору продовжується на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не направить іншій стороні повідомлення про розірвання договору не пізніше ніж за 1 (один) календарний місяці до закінчення строку його дії.

За твердженнями позивача, він на виконання умов договору впродовж 05-18. 01.2017 по товарно-транспортним накладним: № 045844 від 11.01.2016 на суму 6900,00 грн., № 045871 від 18.01.2016 на суму 6900,00 грн., КВБ № 053663 від 06.01.2017 на суму 13957,51 грн., КВБ № 033938 від 06.01.2017 на суму 15275,64 грн., КВБ № 033939 від 06.01.2017 на суму 1523,18 грн., КВБ № 033948 від 10.01.2017 на суму 4236,62 грн., КВБ № 033949 від 10.01.2017 на суму 9784,30 грн., КВБ № 053666 від 10.01.2017 на суму 15774,05 грн., № 045822 від 11.01.2017 на суму 8625,00 грн., КВБ № 053671 від 11.01.2017 на суму 16437,65 грн., № 045825 від 12.01.2017 на суму 8050,00 грн., КВБ № 053672 від 12.01.2017 на суму 15403,68 грн., КВБ № 053673 від 13.01.2017 на суму 12152,35 грн., КВБ № 053674 від 13.01.2017 на суму 14001,41 грн., КВБ № 053676 від 16.01.2017 на суму 15533,45 грн., КВБ № 053683 від 17.01.2017 на суму 15496,25 грн., КВБ № 073106 від 17.01.2017 на суму 12675,74 грн., , КВБ № 073116 від 18.01.2017 на суму 12993,90 грн., КВБ № 752777 від 18.01.2017 на суму 13229,61 грн., завірені копії яких додані позивачем до матеріалів позовної заяви, поставив відповідачу сировину, за яку останній не розрахувався в повному обсязі, в звязку з чим за ним рахується борг в розмірі заявленої до стягнення суми 32881,79 грн.

Враховуючи наявність у відповідача зазначеної заборгованості позивач надіслав на його адресу претензію з вимогою погасити вказаний борг в розмірі 32881,79 грн. за поставлену сировину по товарно-транспортним накладним № 045871 від 18.01.2017 на суму 6900,00 грн., КВБ № 073116 від 18.01.2017 на суму 12993,90 грн., КВБ № 752777 від 18.01.2017 на суму 13229,61 грн., що підтверджується чеком ПАТ «Укрпошти» від 19.04.2017 та описом вкладення до цінного листа від 19.04.2017, завірені копії яких залучені до матеріалів справи. Разом з тим відповідач залишив зазначену вимогу позивача без відповіді та задоволення, в звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзаців 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в редакції яка діяла на час виникнення спірних відносин, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Порядок заповнення та ведення документів, що пов'язані з перевезенням лісопродукції визначається положеннями Інструкції щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс), затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 № 961/707 (далі Інструкція)

Відповідно до п. 17 Інструкції у графі товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) «Деревину одержав»: за дорученням від ___ 20__ року N __" від руки записуються номер доручення, дата, прізвище та ініціали особи, що прийняла деревину за товарно-транспортною накладною, проставляється підпис.

Судом досліджені вищезазначені товарно-транспортні накладні на які посилається позивач в якості доказу поставки відповідачу сировини на спірну суму, завірені копії яких залучені до матеріалів справи, та встановлено, що вони не відповідають вищезазначеним вимогам законодавства, позаяк в них не міститься підпису повноваженої посадової особи відповідача на прийняття товарно-матеріальних цінностей, зразок якого (підпису) міститься на довіреності від 01.01.2017 № 1, яка видана ТОВ «Управляюча компанія «І ОСОБА_1 Інжиніринг» директору ОСОБА_3 на отримання від ДП «Макарівське лісове господарство» цінностей дров в кількості 3000 кв.м. за договором від 20.03.2014 № 79. В більшості товарно-транспортних накладних взагалі відсутній підпис особи, яка отримала від позивача передбачену договором сировину. В деяких товарно-транспортних накладних містяться підписи невідомих осіб про отримання вказаної в них сировини, проте зазначені підписи, за виключенням двох накладних не скріплені печаткою відповідача, та в них у всіх без винятку взагалі не зазначені імя, прізвище та посада уповноваженого представника відповідача на здійснення господарської операції з отримання товарно-матеріальних цінностей за вказаним договором.

Суд зазначає, що обовязковою умовою, що може бути доказом здійснення господарської операції з конкретними контрагентами є наявність у первинному документі даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції з боку саме цих контрагентів та дані, що дають змогу визначити повноваження таких осіб на вчинення вказаних дій.

З вказаних товарно-транспортних накладних не вбачається хто саме отримував зазначену сировину, зокрема, неможливо встановити осіб та їх повноваження, що отримували вказану в них сировину та визначити їх правовий зв'язок з відповідачем у справі, а відтак зазначені документи не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, які підтверджують передачу позивачем відповідачу сировини на спірну суму заборгованості у спірному періоді на виконання умов зазначеного договору.

Актів прийому-передачі, складання та підписання яких, згідно з умовами укладеного сторонами договору, свідчить про перехід права власності на сировину та про виникнення у відповідача зобовязання щодо оплати сировини на спірну суму боргу, позивачем до суду не подано.

При цьому, враховуючи відсутність інших доказів поставки, з огляду на вказані приписи законодавства, надані суду товарно-транспортні накладні не можуть підтверджувати поставку позивачем та отримання відповідачем сировини, позаяк, вони не відповідають встановленим законодавством вимогам до їх складання та заповнення.

Наявні в матеріалах справи банківські виписки по особовому рахунку позивача містять проплати відповідача з призначенням платежу «оплата за відходи лісового господарства згідно дог. 79 від 20.03.2014 в т.ч. ПДВ 20%», однак враховуючи період існування договору та відсутність посилання на конкретні товарно-транспортні накладні в призначенні платежу, виключає можливість встановити, сплату заборгованості саме за сировину по товарно-транспортним накладним за спірний період.

Позивач в позовній заяві зазначає, що звертався до відповідача листом від 13.03.2017 № 06-41/114 з вимогою про сплату 32881,79 грн. заборгованості з доданим до нього актом звірки взаєморозрахунків станом на 13.03.2017, однак вказаний лист повернуто позивачу без відповіді та виконання, акт звірки взаєморозрахунків не підписано відповідачем, позаяк за твердженням позивача відповідач не звертався до відділення поштового звязку за отриманням даного відправлення.

Судом досліджено, що вказаний лист разом з актом звірки взаєморозрахунків направлено відповідачу на адресу: 01033, м. Київ, вул. Володимирівська, 77а, офіс 309, яка не відповідає юридичній адресі відповідача, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а доказів того що відповідач знаходиться та отримує кореспонденцію за зазначеною адресою позивач суду не надав, відтак суду не надано належних доказів відправки листа відповідачу.

Крім того, судом не приймаються до уваги інші докази надані позивачем в підтвердження наявності заборгованості відповідача в розмірі заявленої до стягнення сумі, зокрема: акт звірки взаєморозрахунків, позаяк він не підписаний повноваженою особою з боку відповідача; акт наданих послуг від 31.01.2017 № 4, оскільки він складений стосовно іншого договору від 31.01.2017 № 70; листи від 10.08.2017 № 06-41-307, від 14.08.2017 № 01-888, від 10.08.2017 № 06-41/308, від 11.08.2017 № 10-02/393, позаяк вони не стосуються спірних відносин.

З огляду на зазначене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів поставки відповідачу сировини на заявлену до стягнення суму боргу у спірному періоді, суд приходить до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог, а відтак відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 13.10.2017.