ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2017 Справа № 904/11220/15

За первісним позовом: Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», м. Сєвєродонецьк, Луганська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар», м. Дніпро

про стягнення 123695,40грн

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "ОСКАР", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ", м. Сєвєродонецьк, Луганська область

про стягнення 77 612,37 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_1- довіреність від 02.01.17;

від відповідача за зустрічним позовом: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» про стягнення 123695,40 грн. неустойки за порушення строків поставки товару.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» про стягнення 78465,25 грн. пені за порушення строків оплати товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017, залишеного в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2017, первісний позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» 123695,40 грн. - неустойки за порушення строків поставки товару, 1855,43 грн. витрат зі сплати судового збору. Зустрічний позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» 77612,37 грн. пені за порушення строків оплати товару, 1378 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017 скасовано в частині задоволення зустрічного позову та розподілу судових витрат, і справу № 904/11220/15 в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій в частині задоволення зустрічного позову, Вищий господарський суд України зазначив, що факт готовності товару до відвантаження судами попередніх інстанцій не досліджувався та правова оцінка такій умові договору виходячи з того чи є така подія неминучою не надавалася. Суди помилково ототожнили наявний у матеріалах справи зазначений лист постачальника з доказом, що свідчить про настання строку оплати решти 70% вартості товару, тим більше, що договором не встановлено умов визначення факту готовності товару до відвантаження.

Розпорядженням заступника керівника апарату суду від 18.08.2017 № 657 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/11220/15.

Ухвалою суду від 22.08.2017 справу № 904/11220/15 прийнято до свого провадження суддею Ніколенко М.О. та призначено її до розгляду в частині зустрічного позову у засіданні на 27.09.2017.

На електронну адресу суду, 26.09.2017 від відповідача за зустрічним позовом надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 27.09.2017 розгляд справи відкладено на 18.10.2017.

Представник позивача за зустрічним позовом зявився у судове засідання, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача за зустрічним позовом у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення цінного листа з ухвалою суду (а.с. 59 том 3).

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 18.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» (далі позивач, постачальник) 15.08.2013 було укладено договір поставки № П26СН/40/84 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник передає, а покупець приймає та оплачує нижче перерахований товар: труба 25х2 довжина 2000мм -0/+5мм ст.08Х17Н15М3Т ГОСТ 9941-81 в кількості 0,7 т всього на суму 145992грн. Загальна сума договору складає 145992,00 грн., з урахуванням ПДВ (п. 1.2 договору). Строк дії договору з моменту підписання та до 31.12.2013 (розділ 7 договору).

Додатковою угодою № 1 від 25.12.2013 розділ 1 договору доповнено п. 1.1.1 наступного змісту: постачальник передає, а покупець приймає і оплачує трубу 25x2x6000 ст.10Х17Н13М3Т ГОСТ 9941-81 у кількості 0,650т, за ціною 173800 грн. за 1т, на суму 112970 грн.; трубу 25x2x3000 ст.10Х17Н13М3Т ГОСТ 9941-81 у кількості 1,720т за ціною 173800 грн. на суму 298936 грн. на загальну суму 494287,20 грн. в тому числі ПДВ 82381,20грн. Змінено п. 1.2 договору і викладено його в наступній редакції: «Загальна сума договору № П26СН/40/84 від 15.08.2013 збільшується на 494287,20грн з урахуванням ПДВ і складає 640279,20 грн. з урахуванням ПДВ». Доповнено п. 3.1 договору положенням такого змісту: «Строк поставки товару, зазначеного в п. 1.1.1 складає 90 календарних днів з дня 30% попередньої оплати». Пункт 7 договору викладено в наступній редакції: «Строк дії договору з моменту його підписання і до 31 грудня 2014, а в частині невиконаних зобов'язань за договором - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань» (а.с. 37 том 2).

Додатковою угодою № 2 від 23.01.2014 розділ 1 договору: доповнено п. 1.1.2 наступного змісту: постачальник передає, а покупець приймає і оплачує трубу 25x2 довжина 2000мм -0/+5мм ст.08Х17Н15М3Т ГОСТ 9941-81 у кількості 0,1135т за ціною 173800 грн. за 1тн, на суму 23671,56грн, в тому числі ПДВ 3945,26 грн. Змінено п. 1.2 договору і викладено його в такій редакції: «Загальна сума договору № П26СН/40/84 від 15.08.2013 збільшується на 23671,56 грн. з урахуванням ПДВ і складає 663950,76грн з урахуванням ПДВ». Доповнено п. 3.1 договору положенням наступного змісту: «Строк поставки товару, зазначеного в п. 1.1.2 складає 90 календарних днів з дня 30% попередньої оплати» (а.с. 38 том 1).

Додатковою угодою № 3 від 06.08.2014 пункт 1.1 договору доповнено підпунктом 1.1.3 наступного змісту: постачальник передає, а покупець приймає і оплачує трубу 25х2х4100 ст.03Х18Н11 ГОСТ 9941-81 у кількості 4,250 т, за ціною 134000 грн за 1т, на суму 683400 грн, в тому числі ПДВ 113900грн. Змінено п. 1.2 договору і викладено його в наступній редакції: Загальна сума договору № П26СН/40/84 від 15.08.2013 збільшується на 683400 грн з урахуванням ПДВ і складає 1347350,76 грн. з урахуванням ПДВ.; доповнено п. 3.1 договору інформацією наступного змісту: «Строк поставки товару, зазначеного в п. 1.1.3 складає 90 календарних днів з дня 30% попередньої оплати» (а.с. 12 том 1).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 2.1 договору, покупець здійснює оплату за товар в гривнях України, на підставі виставленого рахунку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника в розмірі 30% від суми заявленого товару, 70% - за фактом готовності товару до відвантаження.

Ціна є фіксованою і зміні не підлягає з моменту виставлення платіжних документів постачальником і до завершення розрахунків з боку покупця (п. 2.2 договору).

Відповідач за зустрічним позовом здійснив передплату товару у розмірі 30%, що склало 205020,00 грн., відповідно до платіжних доручень від 19.08.2014 № 9807 на суму 140000,00 грн. та від 01.10.2014 № 9808 на суму 65020,00 грн. (а.с. 13-14 том 1).

Позивач за зустрічним позовом, листом від 29.12.2014 № 22, повідомив відповідача за зустрічним позовом про готовність здійснити відвантаження трубної продукції у кількості 4250 кг, згідно договору № П26СН/40/48 від 15.08.2013. Та пропонував відповідачеві, у відповідності до вимог п. 2.1 договору, здійснити оплату 70% вартості продукції у розмірі 478380,00 грн. протягом 10 днів з дати відправлення цього листа (а.с. 65 том 1). Цей лист був отриманий відповідачем 16.01.2015, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення цінного листа (а. с. 66 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки умовами договору не визначено строк здійснення оплати 70% вартості продукції готової до відвантаження, то у спірних правовідносинах слід керуватись положеннями статті 530 ЦК України.

Отже, беручи до уваги отримання відповідачем 16.01.2015 повідомлення про готовність продукції до відвантаження та положення п. 2.1 договору, слід дійти висновку, що оплату 70% вартості продукції він мав здійснити у семиденний строк від дня отримання листа № 22 від 29.12.2014, тобто у строк до 23.01.2015 включно.

Відповідач за зустрічним позовом порушив умови договору, оплату 70% вартості товару у розмірі 478380,00 грн. у строк до 23.01.2015 не здійснив.

У звязку із порушенням відповідачем за зустрічним позовом строків здійснення оплати 70% вартості товару готового до відвантаження, позивач за зустрічним позовом, на підставі п. 5.3 договору, нарахував відповідачу пеню у розмірі 77612,26 грн. за період з 10.07.2015 по 07.01.2016.

Згідно приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.3 договору, у випадку порушення покупцем строків оплати товару, останній сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, встановив, що останній не відповідає вимогам чинного законодавства України, дійсним обставинам справи, неправильно враховує періоди нарахувань та містить арифметичні помилки.

Позивач визначає початок періоду прострочення оплати 70% вартості товару, згідно п. 2.1 договору, приймаючи до уваги лист від 26.06.2015 № 04 про готовність 3927,00 кг товару (а.с. 36 том 1), який було отримано відповідачем 08.07.2015 (а.с. 241 том 1).

При цьому, позивачем за зустрічним позовом залишено поза увагою лист від 29.12.2014 № 22, яким він раніше повідомив відповідача за зустрічним позовом про готовність здійснити відвантаження трубної продукції у кількості 4250 кг (а.с. 65 том 1), та який був отриманий відповідачем 16.01.2015. Доказів відклику та/або анулювання цього листа сторонами до суду не надано.

Крім того, досліджуючи факт готовності товару до відвантаження, судом прийнято до уваги, що згідно довідки ТОВ «ВО «ОСКАР» (а.с. 61 том 3), станом на 29.12.2014 продукція була виготовлена та перебувала на складі у кількості 4250 кг, як-то було визначено п. 1.1.3 договору в редакції додаткової угоди № 3. Тоді як, станом на 26.06.2015 продукція була виготовлена та перебувала на складі лише у кількості 3927 кг (а.с. 62 том 3).

Так, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 77612,26 грн. за період з 10.07.2015 по 07.01.2016. Тоді як фактично прострочення зобовязання щодо сплати 70% вартості товару, як встановлено судом вище, почалось з 24.01.2015. З урахуванням положень ст. 232 ГК України, нарахування пені слід припинити 24.07.2015.

Отже, з урахуванням заявленого позивачем періоду, не виходячи за його межі, суд здійснив перерахунок пені на суму заборгованості 426441,60 грн. за період з 10.07.2015 по 24.07.2015, яка слала 10515 грн.

Тому, зустрічний позов слід задовольнити частково.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача за зустрічним позовом пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5; ідентифікаційний код 33270581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «ОСКАР» (49044, м. Дніпро, бул. Катеринославський, 2, офіс 500; ідентифікаційний код 35495711) пеню у розмірі 10515 грн. та 186,69 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті зустрічного позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 20.10.2017

Суддя М.О.Ніколенко