РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017Справа №910/13558/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Прінт»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Арт Крафтс Паблішинг»
простягнення 147 638,11 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

позивача:Сафронов В.І.;
відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм-Прінт» (надалі - ТОВ «Прайм-Прінт») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Крафтс Паблішинг» (надалі - ТОВ «Арт Крафтс Паблішинг») про стягнення 147 638,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконане зобов'язання з оплати виготовленої продукції за договором про виготовлення поліграфічної продукції № 060314 від 06.03.2014, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 114 118,80 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 7 876,96 грн., 3 % річних у розмірі 4 369,03 грн. та інфляційних у розмірі 21 273,32 грн. за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.08.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 02.10.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2017 розгляд справи відкладено на 23.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02218, м. Київ, вул. Райдужна, будинок 4, на яку було відправлено ухвали суду, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29.09.2017, який міститься в матеріалах справи.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2014 між ТОВ «Прайм-Прінт» (виконавець) та ТОВ «Арт Крафтс Паблішинг» (замовник) було укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 060314 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується протягом строку дії цього договору за завданням замовника вчасно виготовляти якісну поліграфічну продукцію, далі - «Продукція», згідно з затвердженими сторонами листами-замовленнями та згідно вимог до оригінал-макетів продукції, після чого у встановленому цим договором порядку передавати її замовнику за плату у власність.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що прийом-передача виготовленої продукції здійснюється сторонами після її виготовлення, за місцем знаходження виконавця. Під час прийому-передачі виготовленої продукції сторонами підписується видаткова накладна.

Згідно з п. 3.2 Договору оплата вартості робіт з виготовлення продукції здійснюється замовником в два етапи:

3.2.1 перший етап: замовник зобов'язаний сплатити виконавцю аванс у розмірі 60% від загальної вартості продукції, затвердженої відповідним листом-замовленням, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту належного оформлення сторонами листа-замовлення шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на поточний рахунок виконавця, на підставі виставленого рахунку-фактури. До виконання замовником оплати першого етапу, закупівля витратних матеріалів на виготовлення продукції не здійснюється.

3.2.2 другий етап: замовник зобов'язаний сплатити виконавцю інші 40 %, що залишилися від загальної вартості продукції, протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту прийому-передачі сторонами виготовленої продукції (підписана сторонами видаткова накладна), шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок виконавця, на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури, але в будь-якому разі до моменту надходження від замовника, замовлення нового (наступного) тиражу, шляхом належного оформлення сторонами листа-замовлення на виготовлення продукції.

На виконання умов Договору, на підставі замовлень відповідача, позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури № ПМ-0001754 від 19.10.2015 на суму 55 224,00 грн., № ПМ-0001926 від 18.11.2015 на суму 47 952,00 грн. та рахунки на оплату № 201 від 04.02.2016 на суму 65 520,00 грн., № 825 від 15.03.2016 на суму 56 016,00 грн., № 1267 від 13.04.2016 на суму 66 960,00 грн., № 1850 від 23.05.2016 на суму 62 722,80 грн. та № 2423 від 06.07.2016 на суму 61 596 грн.

В свою чергу, на виконання п. 3.2.1 Договору відповідачем здійснено авансові платежі на загальну суму 261 524,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Виконуючи свої зобов'язання за Договором, позивачем виготовлено та передано відповідачу поліграфічну продукції на загальну суму 415 990,80 грн., що підтверджується видатковими накладними № від 30.10.2015 на суму 55 224,00 грн., № від 25.11.2015 на суму 47 952,00 грн., № 200 від 23.02.2016 на суму 65 520,00 грн., № 344 від 25.03.2016 на суму 56 016,00 грн., № 499 від 25.04.2016 на суму 66 960,00 грн., № 658 від 27.05.2016 на суму 62 722,80 грн., № 866 від 18.07.2016 на суму 61 596,00 грн.

На виконання вимог п. 3.2.2 Договору, відповідачем здійснено оплати на загальну суму 40 348,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 114 118,80 грн.

Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи з виготовлення поліграфічної продукції на загальну суму 415 990,80 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № від 30.10.2015 на суму 55 224,00 грн., № від 25.11.2015 на суму 47 952,00 грн., № 200 від 23.02.2016 на суму 65 520,00 грн., № 344 від 25.03.2016 на суму 56 016,00 грн., № 499 від 25.04.2016 на суму 66 960,00 грн., № 658 від 27.05.2016 на суму 62 722,80 грн., № 866 від 18.07.2016 на суму 61 596,00 грн.

В свою чергу, відповідачем здійснено оплати таких робіт за Договором на загальну суму 301 872,00 грн. (261 524,00 грн. - авансу, 40 348,00 грн. - 40 %, що залишилися від загальної вартості продукції), що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 114 118,80 грн., а з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України п. 3.2.2 Договору строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 114 118,80 грн. на підставі Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Прайм-Прінт» про стягнення з ТОВ «Арт Крафтс Паблішинг» заборгованості у розмірі 114 118,80 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 7 876,96 грн., інфляційних у розмірі 21 273,32 грн. та 3% річних у розмірі 4 369,03 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 08.08.2016 по 13.07.2017.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по оплаті виконаних робіт не виконав, а тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що у випадку порушення замовником строків оплати передбачених п. 3.2.2 Договору замовник зобов'язується сплатити виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення без обмеження будь-яким строком.

Різниця між заявленим позивачем до стягнення розміром пені та встановленою судом сумою пені, стягнення яких буде правомірним, зумовлена тим, що позивачем невірно встановлена дата з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання, оскільки ним не враховано, що останній день виконання зобов'язання з оплати за видатковою накладною № 866 від 18.07.2016 перепадає на вихідний.

Крім того, при здійсненні розрахунку позивачем допущено арифметичні помилки, що призвело до необґрунтованого її збільшення.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає правомірним та обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 7 839,92 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача, становить 21 223,58 грн. В іншій частині (49,74 грн.) інфляційні втрати обраховані невірно, оскільки під час їх обрахування позивач допустив арифметичні помилки.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та вважає за можливе задовольнити цю вимогу у розмірі 4 369,03 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Арт Крафтс Паблішинг» на користь ТОВ «Прайм-Прінт» заборгованості у розмірі 114 118,80 грн., пені у розмірі 7 839,92 грн., інфляційних у розмірі 21 223,58 грн. та 3% річних у розмірі 4 369,03 грн. В іншій частині (пеня у розмір 37,04 грн. та інфляційні у розмірі 49,74 грн.) в задоволені позовних вимог необхідно відмовити з викладених обставин.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Прінт» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Крафтс Паблішинг» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, будинок 4; ідентифікаційний код 37653174) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Прінт» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; ідентифікаційний код 37445112) заборгованість у розмірі 114 118 (сто чотирнадцять тисяч сто вісімнадцять) грн. 80 коп., пеню у розмірі 7 839 (сім тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн. 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 21 223 (двадцять одна тисяча двісті двадцять три) грн. 58 коп., 3% річних у розмірі 4 369 (чотири тисячі триста шістдесят дев'ять) грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 2 213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн. 27 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.10.2017.

Суддя В.П. Босий