РІШЕННЯ

11.10.2017Справа №910/14407/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14407/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Карго», м. Київ,

про стягнення 54 045,02 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Пиркова П.О. (довіреність від 07.08.2017 №14).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Карго» (далі - Товариство) 54 045,02 грн. боргу, який утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору перевезення вантажу від 13.03.2017 №DC-1703-027 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 26.09.2017.

18.09.2017 позивач подав суду заяву на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі; документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними в ній матеріалами.

22.09.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні 26.09.2017 представник відповідача заявив про намір укласти мирову угоду та повідомив про те, що мирову угоду було надіслано на електронну адресу позивача.

У судовому засіданні 26.09.2017 було оголошено перерву до 04.10.2017 відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

28.09.2017 та 04.10.2017 відповідач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи проекту мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 розгляд справи відкладено на 11.10.2017.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.10.2017 надав пояснення у справі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, 18.09.2017 подав суду клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати без участі представника за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 і від 04.10.2017 було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. До матеріалів справи долучено конверти повернення з юридичних адрес сторін з відмітками відділення поштового зв'язку «за незапитом» та прописом «т/зберіг».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.03.2017 Підприємцем (перевізник) і Товариством (експедитор) укладено Договір, за умовами якого:

- за Договором перевізник зобов'язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а експедитор зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (пункт 1.1 Договору);

- ціна Договору та загальна сума плати за послуги за кожним конкретним перевезенням визначається сторонами в заявці (пункт 3.1 Договору);

- оплата здійснюється на підставі оригіналів таких документів: заявки, рахунку перевізника, виставлених згідно з умовами Договору, акта наданих послуг та оригіналу CMR (пункт 4.2 Договору);

- оплата здійснюється через 5-20 днів після отримання експедитором оригіналів документів, вказаних в пункті 4.2 і підпункті 2.2.16 пункту 2.2 Договору (пункт 4.3 Договору);

- Договір укладається на календарний рік і набуває чинності з моменту його підписання (пункт 8.1 Договору).

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Згідно із частинами першою та другою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до умов Договору відповідачем було подано заяви на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11.05.2017 №DC-1705-056І, від 26.05.2017 №DC-1705-062І і від 12.04.2017 №DC-1704-051І.

Згідно з актами приймання-передачі робіт (надання послуг) від 21.04.2017 №0000595, від 16.05.2017 №ОУ-0000779 і від 31.05.2017 №ОУ-0000843 позивачем було здійснено перевезення на загальну суму 64 050 грн.

Товариством було частково сплачено борг у сумі 10 000 грн.

У зв'язку з викладеним, сума боргу Товариства перед Підприємцем становить 54 050 грн.

Разом з тим, позивач зазначив, що відповідно до графи 24 CMR вартість перевезення становить 1 000 євро. Станом на 16.05.2017 1 євро за курсом Національного банку України становить 29,045020 грн.

Отже, вартість перевезення за 16.05.2017 становить 29 045,02 грн.

Відповідач про задоволення позовних вимог не заперечив, визнав суму заборгованості у сумі 54 045,02 грн. 9відзив на позовну заяву від 22.09.2017 № 2209/01).

Згідно з частиною першою статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, позивач у позовній заяві просить суд покласти на Товариство 5 400 грн. витрат з оплати послуг адвоката, в обґрунтування чого господарському суду подано договір доручення від 10.08.2017, укладений позивачем та адвокатом ОСОБА_2, копію свідоцтва НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.08.2017 та квитанцію до прибуткового касового ордера від 18.08.2017 №б/н на суму 5 400 грн.

У пунктах 6.3 і 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 1.1 договору доручення від 10.08.2017 повірений зобов'язується від імена і за рахунок довірителя здійснити такі дії: 1) надати правову дорогу у спорі, що виник з Товариство; з цією метою, здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням (4 год.); 2) провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (1 год.); 3) підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (6 год.); 4) вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді, в тому числі готувати процесуальні документи на виконання ухвал суду, надавати письмові пояснення, тощо (8 год.).

Відповідним актом підтверджено виконання зобов'язань.

Господарський суд міста Києва з урахуванням обставин даної справи дійшов висновку про те, що розмір витрат з оплати послуг адвоката у сумі 5 400 грн. є співрозмірними заявленим позовним вимогам, а тому вбачає за можливе відповідні витрати покласти на відповідача, при цьому, витрати позивача на сплату судового збору слід за приписами статті 49 ГПК України покласти також на Товариство.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Карго» (04080, м. Київ, вул. Юрківська, буд. 34-А; ідентифікаційний код 40447099) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1): 54 045 (п'ятдесят чотири тисячі сорок п'ять) грн. 02 коп. боргу; 5 400 (пять тисяч чотириста) грн. витрат на послуги адвоката і 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Згідно з частиною п'ятою статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 19.10.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук