ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 жовтня 2017 р. Справа №903/732/17

за позовом: Житлово-комунального підприємства №3

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 4251,15 грн.

Суддя Шум М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк О.М., довіреність №200/2-2 від 12.06.2017р.;

від відповідача: н/з

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Житлово-комунальне підприємство №3 звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4251,15 грн., з них 2616,24 грн. - основна заборгованість за надані послуги, 1378,90 грн. - пеня, 128,78 грн. - 3% річних, 127,23 грн. - інфляційні втрати, судові витрати просять покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем договору №57/1 від 16.085.2013р. та на норми ст.625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 22.09.2017р. розгляд справи призначено на 24.10.2017р..

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задоволити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

16.08.2013р. між ЖКП № 3 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №57/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з додатком №1 до нього(далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 останнього, предметом Договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_2, а споживачем забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах передбачених Договором та іншими нормативно-правовими актами у сфері житло-комунальних послуг.

Згідно п.2.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги вноситься на пізніше 10 числа, що йде за розрахунковим.

Згідно п.3.2.1 Договору, споживач оплачувати послуги в установлений цим Договором строк.

Згідно додатку №1 до Договору, вартість наданих послуг станови 109,01 грн. в місяць.

В наслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, в частині оплати за надані послуги, утворилася заборгованість в розмірі 2616,24 грн.(згідно розрахунку позивача в період січень 2015р. - грудень 2016р.).

Позивач (ЖКП №3) звертався до відповідача з претензією про сплату борг(№250/2-2 від 06.09.2017р.). Остання залишена відповідачем без відповіді та виконання..

Згідно ст.901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1-2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В даному випадку, відносини між позивачем та відповідачем носять договірний характер, укладений між останніми Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Беручи до уваги підписання сторонами Договору, отримання відповідачем на його виконання послуг, не проведення при цьому розрахунку за них, господарський суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення 2616,24 грн. - основного боргу та вважає за необхідне позовні вимоги в даній частині задоволити

Щодо стягнення з відповідача 1378,90 грн. - пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.2.1. Договору, споживач несе відповідальність згідно із законом і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені.

Згідно п.2.4. Договору, за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в розмірі 1 % за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки НБУ за увесь період такого прострочення до моменту стягнення.

Пунктом 3.3.3 Договору, передбачено право виконавця нараховувати у разі несвоєчасного внесенням споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі 1 % за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки НБУ за увесь період такого прострочення до моменту стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

За прострочення виконання грошових зобов'язань по оплаті послуг, відповідачу, згідно розрахунків позивача, нараховано 1378,90 грн. пені, яка є підставною та підлягає до стягнення.

Щодо стягнення 128,78 грн. - 3% річних та 127,23 грн. - інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За прострочення виконання грошових зобов'язань відповідачу, згідно перевірених розрахунків позивача, нараховано 128,78 грн. - 3% річних та 127,23 грн. - інфляційних втрат, які є підставними та підлягають до стягнення.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір до суду було доведено з вини відповідача, судові витрати в порядку ст.ст.44,49 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(43005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Житлово-комунального підприємства №3(43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 39, ) 4251,15 грн., у тому числі заборгованість за надані послуги у сумі 2616,24 грн., пеня у сумі 1378,90 грн., 3% річних у сумі 128,78 грн., інфляційні втрати у сумі 127,23 грн. та 1600 грн. витрат позивача по оплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

30.10.2017

Суддя М. С. Шум