ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.10.2017 р. Справа № 5015/4738/12

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Кітаєвої С.Б. суддів Бортник О.Ю., Горецької З.В., розглянув матеріали заяви від 17.10.2017 року заявника: Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал, м.Львів

про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. по справі №5015/4738/12

За позовом: Першого заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі: Державна екологічна інспекція у Львівській області, м. Львів
до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, м. Львів
про: відшкодування збитків заподіяних державі, внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства. Ціна позову: 1451 488,14 грн.

За участю представників:

Прокурор: Труш О.Б.;

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представники (довіреності в матеріалах справи);

Від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність в матеріалах справи).

Права та обов»язки, передбачені ст..ст.20,22 ГПК України, суд роз»яснив. В порядку ст.20 ГПК, заяви до суду не надходили.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. по справі №5015/4738/12 за позовом Першого заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів, до Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал, м. Львів, про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства в розмірі 1 451 488,14 грн., на 60 місяців з листопада 2017 року по жовтень 2022 року (включно) рівними частинами.

Ухвалою суду від 20.10.2017р. заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.10.2017р.

Заявник (відповідач) в судове засідання 24.10.2017р. зявився, вимоги заяви підтримав та просив, у звязку із складним фінансовим становищем, з метою запобігання блокування роботи підприємства та можливого його банкрутства, можливості виконання боржником судового рішення за умови надання розстрочки його виконання, заяву задоволити повністю. Заявник посилається на те, що є єдиним виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області, забезпечує щоденне постачання питної води цим споживачам та відведення і очистку їх стічних вод. Для належного функціонування об»єктів централізованого водопостачання та водовідведення та, відповідно, надання послуг належної якості і в необхідній кількості, ЛМКП «Львівводоканал» несе значні матеріальні збитки, джерелом покриття яких є оплата споживачів за отримані послуги, серед яких, зокрема населення і бюджетні організації та установи. Серед матеріалів, що необхідно регулярно закуповувати ЛМКП «Львівводоканал» є необхідні для виробництва складові, без яких постачання води та очищення стічних вод є неможливим. Непогашення заборгованості перед постачальниками може призвести до припинення постачання необхідних для виробництва матеріалів. Стверджує, що ЛМКП «Львівводоканал» робить все можливе для того, щоб зберегти робочі місця, забезпечити своєчасну оплату праці, сплачувати передбачені законодавством податки та збори, здійснювати своєчасні розрахунки за електроносії та виконувати зобов»язання перед споживачами по наданню послуг водопостачання та водовідведення. Надання ж розстрочки ЛМКП «Львівводоканал» дозволить розрахуватись з позивачем, без загрози зупинення основної діяльності підприємства у разі відключення електроенергії, тоді як негайне виконання рішення суду в частині стягнення збитків призведе до ще більшого погіршення економічної ситуації на підприємстві, зупинки діяльності, що може, в свою чергу, унеможливити належне виконання ЛМКП «Львівводоканал» зобовязань перед споживачами по наданню послуг з водопостачання та водовідведення загалом й, відповідно, виконання рішення суду.

Фінансовий стан підприємства ЛМКП «Львівводоканал» відображений у звіті про фінансові результати за 1 півріччя 2017 року та у балансі підприємства станом на 30 червня 2017 року, де збитки підприємства значно перевищують його доходи.

В судове засідання 24.10.2017р. представник прокуратури та позивача зявилися, проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду заперечили посилаючись на те, що заявник є господарюючим суб»єктом.

Заслухавши пояснення представників прокуратури, стягувача та заявника (боржника) , оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ЛМКП «Львівводоканал». При цьому суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", від 02.06.2016 № 1404-VIII, який діє з 05.10.2016року (далі Закон України "Про виконавче провадження"), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Суд зазначає, що Законом України "Про виконавче провадження", який набрав чинності 05.10.2016 року, не передбачено надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 29.09.2017 р. у справі №5015/4738/12 позов задоволено повністю. Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал (79000, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 64, ідентифікаційний код 03348471) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026 м.Львів, вул.Стрийська,198; ) збитки в розмірі 1451488,14 грн. на спеціальний рахунок для платників Львівської області (№0006, УДКСУ, , МФО 825014, код платежу 24062100), в рахунок відшкодування збитків державі, внаслідок порушено вимог природоохоронного господарства. Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал (79000, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 64, ідентифікаційний код 03348471) в дохід Державного бюджету України 29029,76 грн. судового збору.

Рішення набрало законної сили, відповідно, на його примусове виконання судом видано в порядку ст.116 ГПК України накази.

У відповідності до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки чи розстрочки.

Також у законі відсутнє обмеження щодо можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення. Відповідно, суд, який приймає рішення, має повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

Оскільки стаття 121 ГПК не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право боржника на повторне звернення з відповідною заявою.

Згідно з пунктом 7.1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Розстрочка означає виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. При цьому, розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками, декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до пункту 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Приписами частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Заявник наголошує на тому, що не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем, проте звертається з проханням розстрочити їх виконання для уникнення настання негативних наслідків.

На підтвердження викладених у заяві обставин відповідачем надано Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2017 року, баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30 червня 2017 року , зведені основні показники ЛМКП «Львівводоканал» на 1 півріччя 2017 року, аналіз оплати праці станом на 01.07.2017 року, відповідно до яких: за 1-е півріччя 2017 року збитки ЛМКП «Львівводоканал» становлять 21 877 000,00 грн. Станом на 30.06.2017 року непокриті збитки становлять 611 882 000,00 грн. Непокриті збитки підприємства більші чим річний товарооборот (393 214,0 тис. грн. без ПДВ).

Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги (код рядка Балансу 1125) станом на 30.06.2017 року становила 91 444 000,00 грн. Кредиторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги (код рядка Балансу 1615) станом на 30.06.17 становила 31 269 000,00 грн. При цьому кошти на рахунках в банках станом на 30.06.2017 року 1015,0 тис.грн.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується скрутне фінансове становище Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал».

Суд враховує, що ЛМКП «Львівводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке в розумінні ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» здійснює експлуатацію об»єктів централізованого питного водопостачання та централізованого водопостачання.

Питне водопостачання, в свою чергу, це діяльність пов»язана з виробництвом , транспортуванням та постачанням питної води, охороною джерел та систем питного водопостачання.

Суд також враховує, що ЛМКП «Львівводоканал» є єдиним виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області, забезпечує щоденне, безперебійне постачання питної води цим споживачам та відведення та очистку їх стічних вод.

Відповідно, для належного функціонування об»єктів централізованого водопостачання та водовідведення та, надання послуг належної якості і в необхідній кількості, ЛМКП «Львівводоканал» несе значні матеріальні витрати, які включають в себе також і витрати на закупівлю необхідних для виробництва складових без яких постачання води та очищення стічних вод є неможливим, тоді як джерелом покриття таких матеріальних витрат є оплата споживачів за отримані послуги, серед яких, зокрема, населення та бюджетні установи та організації.

Суд враховує, що має місце низька платоспроможність споживачів послуг, зокрема населення, за отримані від ЛМКП «Львівводоканал» послуги з водопостачання та водовідведення, що спричинено в першу чергу інфляційними процесами в економіці держави.

Як вбачається із документів справи, на підприємстві «Львівводоканал» працює 1940 працівників і виплата їм заробітної плати є першочерговим завданням підприємства. Тобто, підприємство забезпечує зайнятість на виробництві та доходність досить значної кількості жителів міста. Незважаючи на важкий фінансовий стан, підприємство вживає заходів до недопущення заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам,що підтверджують долучені до заяви документи. Станом на 01.07.2017 року заборгованість по заробітній платі перед працівниками у підприємства відсутня.

Розглядаючи питання щодо розстрочки виконання рішення суду, господарський суд враховує майновий стан відповідача та причини неналежного виконання ним зобов'язань перед позивачем, дослідив та зважив на негативні наслідки негайного виконання рішення суду.

При цьому, судом прийнято до уваги те, що відповідач не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем та не ухиляється від виконання судового рішення, а звертається з проханням розстрочити його виконання з метою надання можливості боржнику за цей час вжити заходів для реального виконання своїх зобов'язань. Але на даний час, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем відповідача, негайне виконання рішення суду є неможливим та автоматично призведе до визнання боржника банкрутом, повного припинення його господарської діяльності і, як наслідок, звільнення працівників.

Зважаючи на загальний характер впливу інфляційних процесів у економіці держави на діяльність усіх суб'єктів господарювання у країні, на платоспроможність населення, об'єктивно існуючу неможливість боржнику виконати судове рішення у даній справі у строк, є підстави для висновку про наявність виняткового випадку відповідно до ст.121 ГПК України.

Негайне ж виконання рішення суду, яке настане за відсутності розстрочки, призведе до тяжких матеріальних наслідків, позбавить відповідача можливості продовжувати здійснення господарської діяльності, тобто наявна загроза банкрутства відповідача, що в свою чергу матиме негативний вплив на споживачів його послуг, у т.ч. і на населення міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області.

При цьому слід зазначити, що прокурор на позивач заперечуючи проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду з тих мотивів, що відповідач є суб»єктом господарювання, не довели суду , що існує створений інший господарюючий суб»єкт відповідно до законодавства України ( який має відповідні ліцензії і дозволи) та замість ЛМКП «Львівводоканал», єдиного виробника послуг централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області, забезпечуватиме щоденне, безперебійне постачання питної води цим споживачам та відведення і очищення їх стічних вод.

Крім того, відсутність грошових коштів в результаті заходів одномоментного примусового стягнення за рішенням суду призведе до несвоєчасних платежів за електроенергію, що , як наслідок, спричинить блокування рахунків боржника, відключення постачання електроенергії, а це буде критичним для забезпечення процесу виробництва боржника і надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів. В умовах відключення електроенергії виробництво, а відповідно, і надходження виручки, неможливо.

Оцінивши доводи відповідача, викладені у заяві про розстрочку виконання рішення суду та долучені до заяви документи, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини ускладнюють негайне виконання рішення суду та зроблять неможливим його виконання пізніше через наявність загрози банкрутства відповідача, яке за умови початку примусового виконання невідкладно настане

При цьому, за переконання судової колегії, заявником доведено наявність скрутного становища долученими до заяви документами.

На переконання суду, обставини, наведені відповідачем, здатні суттєво ускладнити виконання рішення, а в разі банкрутства відповідача зробить неможливим виконання рішення суду в повному обсязі. Дані обставини суд розцінює як виключні.

Факт звернення відповідача із заявою про розстрочку виконання рішення не є свідченням його ухилення від виконання грошового зобов»язання, розстрочка виконання рішення суду буде в інтересах обох сторін по справі , оскільки надасть можливість боржнику частинами ( реально) погашати борг.

Крім того, кошти , які присуджені до стягнення за рішенням суд, є збитками , заподіяними державі внаслідок порушення вимого природоохоронного законодавства,тобто, не є обов»язковими платежами (податками чи зборами).

У відповідача не виникає перед позивачем обов»язку сплатити суму коштів, яка присуджена до стягнення і яка є відшкодуванням збитків, з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов»язань, а з інших підстав. Про зазначене вказує і Вищий господарський суд України у п.5.2 Постанови пленуму від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань».

Тобто, у даному випадку не йдеться про можливість відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Водночас, з урахуванням принципів розумності та забезпечення збалансованості інтересів як боржника, так і стягувача, суд дійшов висновку заяву ЛМКП «Львівводоканал» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. у справі №5015/4738/12 задоволити частково та розстрочити виконання рішення суду, в частині стягнення 1 451 488,14 грн. збитків , на 30 місяців, починаючи з листопада 2017 року і по квітень 2020 року, рівними частинами, зі сплатою упродовж перших 29 (двадцяти дев»яти місяців) по 48 382,94 грн. в місяць, та впродовж 30-го (тридцятого місяця) зі сплатою решти суми -48382,88 грн.

Стосовно сплати судового збору в розмірі 29029,76 грн., то суд не вбачає, що в цій частині є доцільним розстрочувати виконання рішення суду, оскільки заявник, як він сам вказує у заяві, зобов»язується сплатити присуджену до стягнення суму судового збору у жовтні 2017 року.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. по справі №5015/4738/12 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. у справі №5015/4738/12 в частині стягнення 1 451 488,14 грн. збитків на 30 місяців: з листопада 2017 по квітень 2020 року включно:

- рівними частинами до сплати, по 48382,94 грн. щомісяця, впродовж перших 29-ти (двадцяти дев»яти ) місяців розстрочки ( з листопада 2017 року по березень 2020 року включно);

- впродовж 30-го (тридцятого) місяця, квітня 2020 року,- зі сплатою решти суми за рішенням суду - 48382,88 грн.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Горецька З.В.

Суддя Бортник О.Ю.