ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 жовтня 2017 року Справа № 920/1312/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Палія В.В.,

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
провинесення додаткового рішення
у справі№920/1312/15 господарського суду Сумської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
простягнення 577 611 грн. 79 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2016 р. у справі №929/1312/15 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.15 р. скасовано, матеріали справи скеровано для нового розгляду до Харківського апеляційного господарського суду.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до Вищого господарського суду України з заявою про винесення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, а саме: покладення на позивача витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Дослідивши зміст поданої відповідачем заяви щодо винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат, судова колегія Вищого господарського суду України приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

При цьому, розподіл сплачених сум судового збору між сторонами здійснюється господарським судом за загальними правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на результати розгляду спору по суті.

Так, в частині шостій вказаної статті зазначено: якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вказаний припис кореспондується з п. 11 ч. 2 ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, в якому закріплено, що за наслідками розгляду касаційної скарги суд приймає постанову, у якій має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Крім того, з цього приводу в п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р. роз'яснено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Коли ж приймається нове судове рішення апеляційної інстанції після скасування судового рішення місцевого господарського суду або судом касаційної інстанції після скасування судових рішень судів нижчих інстанцій, то розподіл сум судового збору здійснюється постановою відповідно апеляційної або касаційної інстанції, який прийняв нове рішення.

Отже, з аналізу чинного процесуального законодавства, вбачається, що новий розподіл судових витрат суд касаційної інстанції здійснює лише у разі скасування судових актів попередніх інстанцій та прийняття нового рішення по суті заявлених вимог або скасування постанови апеляційного господарського суду та залишення в силі рішення господарського суду першої інстанції.

У разі ж залишення без змін судових рішень місцевого та апеляційного господарських судів або скасування рішення першої інстанції чи постанови апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд, судові витрати підлягають розподілу тим судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду, тобто, місцевим господарським судом або апеляційним господарським судом.

Таким чином, враховуючи, що у даному випадку постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2016 р. у справі №929/1312/15 касаційною інстанцією нового рішення не приймалось, постанову апеляційної інстанції було скасовано, а справу було передано на новий розгляд до апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що заява відповідача про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 88, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови у справі №920/1312/15.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

В.В. Палій