ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 922/3026/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Управління поліції охорони в Харківської області, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Дублянка
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Крашенінніков В.В., довіреність № 2188/43/40/01/2016 від 01.12.2016;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Харківській області звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 55521,70 грн., з яких: 8333,33 грн. - основна заборгованость за Договором № 022-55125, 2537,24 грн. - пеня, 41666,67 грн. - неустойка, 289,73 грн. -3% річних, 481,37 грн. - збитки від інфляціії, 1109,00 грн. - основна заборгованість за Договором № 022-55126, 338,52 грн. -пеня, 690,60 грн. - неустойка, 38,45 грн. 3% річних та 36,49 грн. збитки від інфляції. Судові витрати у сумі 1600,00 грн. позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору про надання послуг контролю за несенням служби персоналу охорони замовника № 022-55125 від 01.01.2017 та Договору про спостереження за станом засобів тривожної сигналізації об'єкта та їх технічне обслуговування № 022-55126 від 01.01.2017 в частині своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.09.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд на 27.09.2017 об 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2017 відкладено розгляд справи на 17.10.2017 о 11:30.

В призначене судове засідання 17.10.2017 з'явився представник позивача, який повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 11.09.2017, яка була направлена на адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження відповідача - 62052, Харківська область, Краснокутський район, с. Дублянка, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовна заява.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

01.01.2017 між Управлінням поліції охорони в Харківській області (позивачем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) був укладений договір № 022-55125 про надання послуг контролю за несенням служби персоналу охорони замовника.

Відповідно до п. 1.1. Договору сторони погодили, що охорона приймає на себе зобов'язання в будь-який час на власний розсуд здійснювати контроль за несенням служби персоналу Замовника (далі -Охоронниками) під час виконання ними заходів по охороні території комплексу виробничих приміщень розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Для виконання цих заходів Охорона залучає поліцейського (молодшого інспектора) Валківського МВ УПО Харківської області.

Даний Договір не є договором охорони у розумінні ст. 978 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.1. Договору Ціна послуг Охорони по цьому Договору є договірною, узгоджується на підставі Протоколу узгодження договірної ціни (додаток 1) та визначається сторонами незалежно від фактичної кількості здійснених Охороною перевірок порядку охорони Об'єкту охоронниками.

Згідно протоколу узгодження договірної ціни (Додатку № 1 до Договору) сторонами досягнута домовленість про договірну ціну за надання послуг по Договору від 01.01.2017 № 022-55125, яка становить 15000,00 грн. за місяць, та 2500,00 грн. (в тому числі ПДВ -20%) за кожний окремий календарний місяць, незалежно від фактичної кількості здійснених охороною перевірок порядку охорони Об'єкта Охоронниками.

Відповідно до п. 2.2. Договору, оплата послуг Охорони по цьому Договору здійснюється замовником кожного місяця на умовах попередньої оплати шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок Охорони до 25 числа кожного поточного календарного місяця на наступний місяць.

Згідно п. 2.3. Договору, датою оплати (датою виконання Замовником зобов'язань) по цьому Договору є дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Охорони.

Відповідно до п. 2.4. Договору сторони погодили, що Замовник своєчасно надсилає до Охорони свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату, актів виконаних робіт та інших необхідних йому фінансових документів. Будь-яке недотримання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором, не є підставою для зміни ним розміру та строків оплати за цим Договором.

Пунктом 6.3. Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати охоронних послуг Замовник сплачує охороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої оплати за кожний день прострочення платежів.

Відповідно до п. 6.4. Договору, у разі порушення Замовником зобов'язань, визначених в п. 2.2. цього Договору, він сплачує Охороні (рім пені) погоджену Сторонами неустойку у формі штрафу у розмірі 50 відсотків від суми невиконаного своєчасно зобов'язання, за умов що простроченя оплати послуг становить більше 10 календарних днів.

Згідно п. 8.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року включно.

В подальшому, 15.06.2017 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору від 01.01.2017 № 022-55125.

Вказаною Додатковою угодою п. 1.1. договору викладено у новій редакції : Охорона зобов'язується в будь-який час (не менше 3-х разів на тиждень) на власний розсуд здійснювати контроль за несенням служби персоналу Замовника (далі Охоронниками) під час виконання ними заходів по охороні території комплексу виробничих приміщень розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Пункт 1 Додатку 1 також викладено в новій редакції: сторонами досягнута домовленість про договірну ціну за надання послуг по Договору від 01.01.2017 № 022-55125, яка становить 2500,00 грн. за місяць, та 416,67 грн. (в тому числі ПДВ -20%) за кожний окремий календарний місяць, незалежно від фактичної кількості здійснених охороною перевірок порядку охорони Об'єкта Охоронниками.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 01.01.2017 між сторонами був укладений Договір № 022-55126 про спостереження за станом засобів тривожної сигналізації об'єкта та їх технічне обслуговування, відповідно до умов якого Замовник доручає, а виконавець зобов'язується здійснювати: спостереження за станом сигналізації Об'єкта за допомогою ПЦС у визначений додатком № 1 до Договору час; технічне обслуговування сигналізації Об'єкта за заявками Замовника; повідомлення Замоника або його уповноважених осіб про спрацювання сигналізації об'єкта.

Відповідно до п. 2.1. вказаного вище Договору, ціна охоронних послуг за цим Договором є договірною і визначається сторонами в Розрахунку та Протоколі узгодження договірної ціни (Додатки № 2, 3 до Договору), які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору, вартість охоронних послуг по Договору за кожний окремий місяць розраховується сторонами на підставі Дислокації послуг в кожному окремому місці та їх вартості. Оплата охоронних послуг Виконавця здійснюється Замовником кожного місяця на умовах попередньої оплати, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок виконавця до 01 числа кожного поточного календарного місяця за такий місяць.

Відповідно до п. 2.8. Договору сторони погодили, що Замовник своєчасно надсилає до Виконавця свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату, актів виконаних робіт та інших необхідних йому фінансових документів. Будь-яке недотримання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором, не є підставою для зміни ним розміру та строків оплати за цим Договором.

Пунктом 4.2.2. Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної (неповної) оплати послуг по Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої оплати за кожний день прострочення платежів без обмежень строку нарахування і сплати пені. У випадку порушення Замовником зобов'язань, визначених умовами цього Договору, він сплачує Виконавцю (крім пені) погоджену сторонами неустойку (штраф) у розмірі 10% від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кожний випадок несвоєчасного виконання своїх зобов'язань.

Згідно п. 8.1. Договору № 022-55126, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, починає свою дію з 01.01.2017 року та діє по 31.12.2017 року включно.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач виконував частково та несвоєчасно свої зобов'язання за Договором № 022-22125 та Договором № 022-55215 в частині оплати за послуги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість яка за Договором № 022-55125 складає 8333,33 грн., а за Договором № 022-55125 - 1109,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом, в якому позивач просить стягнути на свою користь 55521,70 грн., з яких: 8333,33 грн. - основна заборгованость за Договором № 022-55125, 2537,24 грн. - пеня, 41666,67 грн. - неустойка, 289,73 грн. -3% річних, 481,37 грн. - збитки від інфляціії, 1109,00 грн. - основна заборгованість за Договором № 022-55126, 338,52 грн. -пеня, 690,60 грн. - неустойка, 38,45 грн. 3% річних та 36,49 грн. збитки від інфляції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З метою досудового врегулювання спору, позивач 11.07.2017 надсилав на адресу відповідача вимогу за вих. № 2905/43/40/03-2017 щодо погашення існуючої заборгованості, докази направлення даної вимоги містяться в матеріалах справи.

Жодних доказів, які б спростовували викладені в позові обставини або свідчили про сплату заборгованості до суду відповідачем також надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача заборгованості Договором № 022-55125 у розмірі 8333,33 грн. та за Договором № 022-55125 у розмірі 1109,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунку позивача, за Договором № 022-55125 від 01.01.2017 року 3% річних за період з 25.01.2017 по 04.09.2017 складають 289,73 грн. та інфляційні втрати - 481,67 грн.

За підрахунками позивача, за Договором № 022-55126 від 01.01.2017 3% річних за період з 03.01.2017 по 04.09.2017 складають 38,45 грн. та інфляційнв втрати - 36,49 грн.

Перевіривши нарахування надані позивачем, 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що надані розрахунки не суперечать вимогам чинного законодавства, нараховані вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованої позивачем пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.3. Договору № 022-55125 від 01.01.2017 сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати охоронних послуг Замовник сплачує охороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої оплати за кожний день прострочення платежів.

Відповідно до п. 6.4. вищевказаного Договору, у разі порушення Замовником зобов'язань, визначених в п. 2.2. цього Договору, він сплачує Охороні (рім пені) погоджену Сторонами неустойку у формі штрафу у розмірі 50 відсотків від суми невиконаного своєчасно зобов'язання, за умов що простроченя оплати послуг становить більше 10 календарних днів.

Враховуючи вказане, позивачем до стягнення за Договором № 022-55125 від 01.01.2017 були заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 2537,24 грн. за період з 25.01.2017 по 04.09.2017 та штраф у розмірі 41666,67 грн.

Окрім того, пунктом 4.2.2. Договору № 022-55216 від 01.01.2017 сторони погодили, що у разі несвоєчасної (неповної) оплати послуг по Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої оплати за кожний день прострочення платежів без обмежень строку нарахування і сплати пені. У випадку порушення Замовником зобов'язань, визначених умовами цього Договору, він сплачує Виконавцю (крім пені) погоджену сторонами неустойку (штраф) у розмірі 10% від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кожний випадок несвоєчасного виконання своїх зобов'язань.

Позивачем до стягнення за Договором № 022-55126 від 01.01.2017 були заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 338,52 грн. за період з 03.01.2017 по 04.09.2017 та штраф у розмірі 690,60 грн.

Перевіривши нарахування надані позивачем, пені та штрафу, суд приходить до висновку, що надані розрахунки не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам Договорів.

Разом з цим, варто звернути увагу, що розмір штрафу за Договором № 022-55125 від 01.01.2017, який складає 41666,67 грн., значно перевищує суму основної заборгованості.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приписами частини 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Суд об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги, що сума штрафу, який нарахований за Договором № 022-55125 від 01.01.2017 майже в 5 разів перевищує існуючу на даний час у відповідача заборгованість. Відповідач на протязі дії вказаного договору, хоч і не вчасно, проте розраховувався за послуги надані позивачем. Також слід прийняти до уваги, що незважаючи на порушення відповідачем грошових зобов'язань, Договір № 022-55125 від 01.01.2017 продовжує свою дію.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (штрафу), який заявлений до стягнення за невиконання умов Договору №022-55125 на 50 % та в цій частині позовних вимог позов задовольнити частково.

За таких обставин, стягненню з відповідача за Договором № 022-55125 від 01.01.2017 на користь позивача підлягає пеня у розмірі 2537,24 грн. та неустойка (штраф) у розмірі 20833,33 грн. В частині стягнення неустойки (штрафу) у розмірі 20833,33 грн. слід відмовити.

За Договором № 022-55126 від 01.01.2017 стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 338,52 грн. та неустойка (штраф) у розмірі 690,60 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог з урахуванням зменшення судом суми неустойки, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 193, 216, 217, 230 Господарського кодексу України, статтями 6, 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 901, 903, Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Управління поліції охорони в Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20, р/р 9 в ПАТ " Банк "ГРАНТ" м. Харкова, МФО 351607, ) основну заборгованість за Договором № 022-55125 у розмірі 8333,33 грн., пеню у розмірі 2537,24 грн., неустойку (штраф) у розмірі 20833,33 грн., 3% річних у розмірі 289,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 481,37 грн., основну заборгованість за Договором № 022-55126 у розмірі 1109,00 грн., пеню у розмірі 338,52 грн., неустойку (штраф) у розмірі 690,60 грн., 3% річних у розмірі 38,45 грн. , інфляційні втрати у розмірі 36,49 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 19.10.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк

справа № 922/3026/17