ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 жовтня 2017 року Справа № 904/8327/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ
на ухвалувід 05.04.2017 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/8327/15 господарського суду Дніпропетровської області
про банкрутствотовариства з обмеженою відповідальністю "Актив-Агро", м. Дніпропетровськ
ліквідаторЧерненченко Д.А., м. Дніпропетровськ

ВСТАНОВИВ:

Подана публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" (далі - заявник) касаційна скарга не може бути розглянута Вищим господарським судом України з наступних підстав.

Як вбачається, предметом касаційного оскарження є ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 у справі №904/8327/15 про повернення апеляційної скарги заявника на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 про зупинення провадження у справі.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI, далі - Закон про банкрутство) визначають спеціальний порядок оскарження судових рішень місцевого господарського суду у справі про банкрутство в апеляційному та в касаційному порядку.

Так, згідно з ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство, якими врегульовані питання щодо касаційного оскарження судових рішень у справі про банкрутство, у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Враховуючи те, що окрім судових рішень у формі постанов, у разі повернення апеляційної скарги (відмови в прийнятті апеляційної скарги, залишення її без розгляду) судом апеляційної інстанції виносяться ухвали, касаційне оскарження таких ухвал відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

При цьому за змістом ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження процесуального документа суду апеляційної інстанції визначальним є саме судовий акт суду першої інстанції, а не результат його перегляду в апеляційному порядку та, відповідно, зміст резолютивної частини постанови (ухвали) суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому положення частини третьої статті 8 цього Закону слід розуміти як такі, що встановлюють деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, що полягають, зокрема, у завершенні розгляду питання про зупинення провадження у справі про банкрутство із завершенням відповідного апеляційного провадження.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі про банкрутство, можливість оскарження якої не передбачена ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство.

Відповідна правова позиція щодо порядку касаційного оскарження судових рішень у справі про банкрутство викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 07.12.2016 у справі № 922/952/13-г, від 27.01.2016 у справі №Б11/009-12, від 04.11.2015 у справі № 916/2019/13, від 18.11.2015 у справі № 910/15007/14, від 23.12.2015 у справі № 903/33/15 та згідно зі ст. 11128 ГПК України повинна враховуватись всіма судами України.

За таких обставин заявник позбавлений права на касаційне оскарження вказаної ухвали суду апеляційної інстанції.

У зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, тому в її прийнятті необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 1 ч. 1 ст. 62, ст.ст. 1115, 1117, 11113 , 11128 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству "Банк Кредит Дніпро" в прийнятті касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 у справі № 904/8327/15.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

В.Я. Погребняк