УХВАЛА

24.10.2017Справа № 910/23359/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про стягнення 104 293 747,30 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Бережок С.І.

від відповідача: Шимко Л.М.

від відповідача: Лебедев Ю.В.

від третьої особи: Бєлячкова О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (відповідач) 104293747,30 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-325-Н від 08.01.2013, з яких: 67246327,69 грн. основного боргу за отриманий природний газ, 23131987,81 грн. пені, 11065752,94 грн. інфляційних втрат, 2849678,86 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/23359/15 (суддя Усатенко І.В.) позов частково задоволено. Припинено провадження в частині розгляду вимог про стягнення із Публічного акціонерного товариства "Київгаз" 5920289,94 грн. боргу. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 46592798,17 грн. основного боргу, 2806124,97 грн. 3% річних, 11065752,94 грн. втрат від інфляції, 5820418,89 грн. пені, 50595,26 грн. витрат з оплати судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 у справі №910/23359/15 (у складі колегії суддів: Зубець Л.П.- головуючий, Мартюк А.І., Горбунова М.Є.) рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/23359/15 залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 03.07.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 у справі № 910/23359/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу № 910/23359/15 передано на розгляд судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 суддею Турчин С.О. прийнято справу № 910/23359/15 до свого провадження та призначено її до розгляду на 07.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 розгляд справи №910/23359/16 відкладено на 26.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/23359/15 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 19.10.2017.

19.10.2017 від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової експертизи.

У судовому засіданні 19.10.2017 судом оголошено перерву до 24.10.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

20.10.2017 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо призначення у справі судової експертизи.

20.10.2017 та 24.10.2017 від позивача та третьої особи надійшли письмові заперечення щодо клопотання про призначення у справі експертизи.

24.10.2017 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення щодо призначення у справі судової експертизи.

У судовому засіданні 24.10.2017 представник відповідача підтримав клопотання про призначення у справі судової експертизи, просив суд його задовольнити.

Суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

У судовому засіданні 24.10.2017 представник відповідача заявив відвід судді Турчин С.О.

В силу приписів ч. 4 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Заява відповідача про відвід судді Турчин С.О. мотивована тим, що у ході розгляду справи суддею вчиняються дії, що свідчать про необ'єктивність та упередженість судді.

Так, за твердженням відповідача, на клопотання відповідача суддя не вчиняє процесуальних дій, які направлені на встановлення фактичних обставин справи, вказує на те, що має заздалегідь визначені позиції щодо правомірності вимог позивача. Суддею порушено принцип рівності сторін та об'єктивного розгляду, зокрема відповідачем заявлені клопотання про витребування доказів та призначення судової експертизи, у задоволенні яких судом відмовлено, а тому виникли сумніви щодо неупередженості судді.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, при наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

У пункті 1.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів (ч. 5 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про відвід судді Турчин С.О. від розгляду справи № 910/23359/15 суд не встановив будь-яких обставин, що викликають сумніви у неупередженості судді Турчин С.О., обов'язкова наявність яких необхідна для відводу судді з підстав визначених ст. 20 ГПК України.

Так, щодо твердження відповідача про безпідставну відмову у клопотання про витребування доказів, то суд зазначає, що згідно заявленого клопотання відповідач просив суд витребувати у позивача первинні документи, а саме - договори купівлі-продажу природного газу у третіх осіб, акти приймання-передачі природного газу, накладні з податку на додану вартість, які підтверджують та існують належним чином дати набуття права власності позивачем на обсяги природного газу, які були подані позивачем відповідачу у січні 2013, березні 2013, листопаді 2013, січні 2013 та березні 2014 по договору № 13-325-Н від 08.01.2013 в наступних обсягах: 32951,042 тис.м.куб власного видобутку за січень 2013 року; 29310,972 тис.м.куб власного видобутку за березень 2013 року; 21353,106 тис.м.куб. імпортного походження, спожитий у листопаді 2013 року; 34019,097 тис.м.куб. власного видобутку, спожитий у січні 2014 року; 6870,073 тис.м.куб. спожитий у березні 2014 року.

Однак, станом на момент заявлення відповідачем вказаного клопотання сума основного боргу вже була сплачена останнім, при цьому, судом також встановлено, що обов'язковість ідентифікації газу не визначена договором і не впливає на наявність або відсутність заборгованості, відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліку не впливає на вирішення спору в даній справі.

Таким чином, судом правомірно було відхилено клопотання відповідача.

Щодо клопотання відповідача про призначення експертизи, то суд також правомірно відхилив його, оскільки питання, які відповідач просив поставити на вирішення судової експертизи є правовими, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Більше того, судом враховано, що відповідачем під час первісного розгляду справи у судді апеляційної інстанції вже заявлялось клопотання про призначення експертизи з подібних питань, яке було задоволено судом апеляційної інстанції та зупинено провадження у справі до проведення експертизи та отримання висновку експерта. Однак, судом касаційної інстанції скасовано зазначену ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.06.2009 зі справи "Термобетон" проти України" (заява № 22538/04) дійшов висновку щодо наявності необґрунтованої затримки у справі заявника з огляду на те, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника.

Слід звернути увагу, що заявлення відповідачем вказаного клопотання спрямоване на затягування розгляду справи та свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, оскільки розгляд справи здійснюється з серпня 2015 року, на новий розгляд справа надійшла 16.08.2017, і лише 19.10.2017, тобто через 2 місяці після початку нового розгляду справи відповідачем заявлено відповідне клопотання про призначення експертизи.

Таким чином, суд обґрунтовано, після повного дослідження обставин справи, відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України правомірність, повнота та об'єктивність прийнятого судового рішення, вірне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному господарському суді або касаційному господарському суді, та не є підставою для відводу судді.

За таких обставин, викладені заявником у заяві про відвід обставини не підтверджують упередженість та необ'єктивність судді Турчин С.О. при розгляді даної справи і неможливість приймати участь суддею Турчин С.О. у розгляді даної справи та не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, для відводу судді Турчин С.О. від розгляду справи № 910/23359/15. З огляду на наведене, підстави для відводу судді Турчин С.О. відсутні.

Враховуючи викладене вище, заява Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про відвід судді Турчин С.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 20, 22, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про відвід судді Турчин С.О. - відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи

Суддя С.О. Турчин