ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Справа № 917/1529/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Кохан Ю,В.

за участю представників сторін:

позивача не зявився

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вх.№3045П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 у справі № 917/1529/17,

за позовом Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, м. Глобине Полтавської області

до 1. Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районної державної адміністрації, м. Глобине Полтавської області

2. ОСОБА_1 міської ради, м. Глобине Полтавської області

про визнання неправомірними дії державного реєстратора, скасування рішення державного реєстратора, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобовязання державного реєстратора провести належним чином державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулося до господарського суду Полтавської області із позовною заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районної державної адміністрації та до ОСОБА_1 міської ради про визнання неправомірними дії державного реєстратора, скасування рішення державного реєстратора, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобовязання державного реєстратора провести належним чином державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 у справі №917/1529/17 (суддя Ореховська О.О.) повернуто позовну заяву Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та додані до неї документи.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 у справі №917/1529/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги управління.

19.10.2017 на адресу Харківського апеляційного господарського суду за допомогою факсу надійшли заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 районної державної адміністрації Полтавської області, в яких остання просила ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, 2-й відповідач просив розглянути справу за відсутності свого представника, у звязку з неможливістю його явки для розгляду даної справи.

Також, 19.10.2017 до початку судового засідання від Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області шляхом електронного звязку надійшло клопотання з проханням провести засідання без участі представника заявника апеляційної скарги.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що сторони своїх представників у судове засідання 19.10.2017 не направили, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 позовну заяву було повернуто Головному обєднаному управлінню ПФУ Полтавської області без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 63 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд в своїй ухвалі зазначив, що питання про оскарження дій чи бездіяльності державного реєстратора належить до компетенції адміністративних судів і розглядається в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. З урахуванням чого, суд першої інстанції дійшов висновку, що сумісний розгляд заявлених позивачем 4 позовних вимог за різними формами судочинства є неможливим.

Позивач, Головне обєднане управління ПФУ Полтавської області, звертаючись до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, зазначає, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

А відповідно до статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено підвідомчість або предметну компетенцію, господарського суду, під якою розуміється коло справ, віднесених законом до розгляду і розвязання системою господарських судів. Підвідомчість дозволяє відмежувати господарські справи від усіх інших справ, віднесених до ведення інших органів.

Так, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обовязками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правило об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

При об'єднанні позовних вимог необхідно звертати увагу на те, що вони мають бути пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Пов'язаними між собою підставою виникнення є ті вимоги, які випливають з одних і тих же правовідносин. Не впливають на об'єднання позовних вимог ті обставини, що зміст об'єднуваних вимог за характером різний - одних про визнання, других про присудження.

Зв'язок однорідних вимог, які можуть бути об'єднані, обумовлюється особливостями спірних матеріальних правовідносин. Такі вимоги можуть випливати з одних цивільних правовідносин. Коли вимоги випливають з різних правовідносин, урегульованих різними галузями права, і спрямовані на досягнення різної мети, особливо коли їх розгляд пов'язаний з різними методами дослідження, які ускладнюють процес розгляду та вирішення справи, тоді об'єднання видається недоцільним.

Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Таким чином, право на об'єднання кількох позовних вимог мають як позивач, так і суддя, але останній ще додатково має право на об'єднання кількох справ. Якщо позивач порушив правила поєднання вимог, або поєднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, чи може суттєво ускладнити вирішення спору, суддя має право згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України повернути позовну заяву.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_1 об'єднане управління ПФУ Полтавскої області подав до суду позовну заяву, в якій просить:

1. Визнати неправомірними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районної державної адміністрації щодо відмови в проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

2. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 07.06.2017 №35555487 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

3. Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №169281 від 04.08.2005, видане ОСОБА_1 міською радою.

4. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районної державної адміністрації провести належним чином державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме частини будівлі готелю «Берізка», що знаходиться за адресою м.Глобине вул. Центральна (Леніна), 269/7 в частці 35/100, відповідно до Рішення сесії ОСОБА_1 міської ради від 10.04.2003 №209 «Про передачу з комунальної власності територіальної громади міста Глобине в особі ОСОБА_1 міської ради, в державну власність управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі частини будівлі готелю «Берізка» по вул. Леніна, 269/7», розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №674-р «Про передачу будівель (частини будівель) із власності (спільної власності) територіальних громад у державну власність», наказу Пенсійного фонду України №1-госп «Про утворення комісії по прийманню-передачі нерухомого майна» від 11.01.2005 та акту прийняття-передачі основних засобів від 14.03.2005 за ОСОБА_1 об'єднаним управлінням ПФУ Полтавської області, яке є правонаступником усіх прав і обов'язків управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі та видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

В пункті 8 Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст.9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, питання про оскарження дій чи бездіяльності державного реєстратора належить до компетенції адміністративних судів і повинно розглядатися в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, як це вірно встановив суд першої інстанції.

Оскільки, позивачем в позовній заяві заявлено вимоги, частина з яких, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, то суд апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду що сумісний розгляд заявлених позивачем чотирьох позовних вимог за різними формами судочинства є неможливим.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянуто всі доводи, наведені в позовній заяві, правомірно, із дотриманням всіх процесуальних норм ГПК України повернуто позовну заяву без розгляду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 року по справі №917/1529/17 залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.09.2017 у справі №917/1529/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Пелипенко Н.М.