ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Справа № 905/507/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Корнілової Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
на рішеннягосподарського суду Донецької області від 26.04.2017 р. (суддя Левшина Я.О.)
та на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р. (судді: Москальова І.В., Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.)
у справі№ 905/507/17 господарського суду Донецької області
за позовомЗаступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України
до1.Виконавчого комітету Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області; 2.Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
провизнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області від 30.11.2011 р. № 37 "Про оформлення права власності на нерухоме майно"; визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ №343565 та САЕ №343566 від 01.12.2011 р. про право приватної власності на об'єкт нерухомого майна; визнання за державою України права власності на нерухоме майно
за участю представників:
від прокуратури Попенко О.С.,прокурор відділу ГПУ, службове посвідчення №042031, вид. 15.03.2016 р.
від позивачів 1. Штокман А. І., довіреність №7765/9/22-17 від 25.07.2017 р. 2. не з'явились
від відповідачів 1. не з'явились 2. Михайлик Л.Г., свідоцтво №904 від 25.02.2011 р., довіреність №441 від 19.06.2017 р.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.04.2017 р. у справі №905/507/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р., задоволено позов Заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України до Виконавчого комітету Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області та Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України". Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області "Про оформлення права власності на нерухоме майно" №37 від 30.11.2011 р. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії САЕ №343565 та САЕ №343566 від 01.12.2011 р. про право приватної власності на об'єкт нерухомого майна - "Легендарненський елеватор". Визнано за державою в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - майновий комплекс, розташований по вул. Елітна, 5, село Іверське, Олександрівського району, Донецької області, загальною площею 20619, 3 кв.м.

Судові рішення мотивовані тим, що спірне майно незаконно вибуло із володіння держави за відсутності рішення уповноваженого органу про зміну правового режиму та форми власності цього майна.

При цьому, клопотання відповідача 2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності попередніми судовими інстанціями відхилено, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази обізнаності позивачів про факт порушення їх прав.

Не погодившись з прийнятими судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р., рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2017 р. та передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, стверджує, що держава є власником 100% акцій відповідача 2, проте передане до статутного капіталу товариства майно належить на праві приватної власності саме відповідачу 2.

Заявник касаційної скарги також зазначає, що судами безпідставно визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії САЕ №343565 та САЕ №343566 від 01.12.2011 р. про право власності на нерухоме майно, оскільки дане свідоцтво не є актом в розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України та ст. 21 Цивільного кодексу України.

Крім того, скаржник не погоджується з відхиленням його клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.09.2017 р. касаційну скаргу відповідача 2 прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 23.10.2017 р.

До початку судового розгляду представник відповідача 2 надав суду додаткові пояснення у справі.

В судове засідання 23.10.2017 р. з'явились представники прокуратури, позивача 1 та відповідача 2.

Представники позивача 2 та відповідача 1 в судове засідання не з'явились.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в касаційній скарзі, просив її задовольнити.

Представники прокуратури та позивача 1 в судовому засіданні заперечили проти задоволення касаційної карги, просили оскаржувані судові акти залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2010 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про заходи з утворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №764.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови (зі змінами) статутний капітал державного підприємства формувався шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідуються.

За умовами установчих документів Державне підприємство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є підзвітним йому. Джерелами формування майна підприємства є, зокрема, майно, що передане йому на баланс відповідно до рішення про створення підприємства. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання (п.п. 1.1, 4.1, 5.1, 5.3 статуту).

20 січня 2011 року за актом приймання-передачі №4 комісія з ліквідації Державної акціонерної компанії "Хліб України" передала, а Державне підприємство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" прийняла, цілісний майновий комплекс "Легендарненський елеватор".

В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 р. погоджено пропозицію Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у державне Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Згідно з вказаною Постановою повноваження з управління корпоративними правами товариства здійснює зазначене Міністерство. 100 % акцій державного Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України. Державне Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Поряд з цим, 18.11.2011 р. затверджено та зареєстровано Статут Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", в п. 1.4 якого зазначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Згідно з п. 1.6 даного Статуту товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Крім того, відповідно до додатку №2 до акту від 18.11.2011 р., підписаного комісією з корпоратизації Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та затвердженого міністром Мінагрополітики України, необоротні акти (у тому числі нерухоме майно, що знаходяться за адресою: Донецька область с. Іверське) передані як вклад (внесок) до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Надалі, на підставі рішення виконавчого комітету Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області від 30.11.2011 р. Комунальним підприємством "Олександрівське бюро технічної інвентаризації" видано свідоцтво про право приватної власності Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на спірний комплекс - "Легендарненський елеватор".

На думку прокурора, у зв'язку з вищенаведеними обставинами державне майно вибуло з володіння держави без її волі та згоди. При цьому, Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, які не підлягають приватизації" "Легедарненський елеватор" включений до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, а до "Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані" даний об'єкт не внесено.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Статтею 326 цього кодексу передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Як зазначено в ч. 3 ст. 145 Господарського кодексу України, правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону.

За приписами ч. 9 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

З огляду на викладене, попередні судові інстанції обґрунтовано зауважили в своїх рішеннях, що спірне майно не передавалось у власність Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", а лише надавалось йому для здійснення статутної діяльності.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що рішення про зміну правового режиму та форми власності спірного майна уповноваженим на це органом держави не приймалося, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком місцевого та апеляційного господарських судів про те, що відповідне майно є державною власністю, а оспорюване рішення виконавчого комітету Іверської сільської ради порушує інтереси держави, як власника майна, у зв'язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

При цьому, з метою відновлення становища, яке існувало до порушення, також підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серії САЕ №343565 та САЕ №343566 від 01.12.2011 р., виданого на виконання незаконного рішення виконавчого комітету.

Доводи відповідача 2 про відсутність правових підстав для розгляду господарським судом вимоги про визнання недійсним свідоцтва є помилковими.

Так, відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Окрім того, свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності, а тому, як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Відповідна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 р. у справі №911/3396/14.

Крім того, судова колегія Вищого господарського суду України звертає увагу скаржника на те, що господарськими судами попередніх інстанцій досліджено докази надані відповідачем 2 в обґрунтування того, що позивачі знали про порушення їх прав, однак, своєчасно не звернулись за їх захистом до суду. Такі докази попередніми інстанціями визнано неналежними. В свою чергу, господарський суд касаційної інстанції, в силу приписів ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, позбавлений права додатково перевіряти докази вже досліджені та оцінені місцевим та апеляційним господарськими судами.

Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та для зміни чи скасування оскаржуваних рішення та постанови.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р. та рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2017 р. у справі №905/507/17 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Ж.О. Корнілова