РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017Справа №910/10985/17
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Златобанк»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватного підприємства «Профіт Плюс 2015» (третя особа-1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа-2)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа» (третя особа-3)

про визнання недійсним та скасування протоколу електронних торгів

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача: Баранніков І.В. (дов. б/н від 08.08.2017);

Салов О.Г (дов. №1 від 23.05.2017)

від відповідача 1: Ільчук В.О. (дов. №84 від 13.07.2017);

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи 1: Салов О.Г. (дов. №2 від 19.07.2017);

від третьої особи 2: Шилець А.Р. (дов. 27-14964/17 від 19.07.2017 р.)

від третьої особи 3: не з'явився;

встановив :

05.07.2017 Товариство з додатковою відповідальністю «Технотранссервіс» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання недійсними електронних торгів з реалізації лоту, що складався з права вимоги за кредитним договором №72/13/13-KL та договорами забезпечення та скасувати протокол електронних торгів №UA-EA-2017-06-13-000015- b від 26.06.2017.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.07.2017 порушено провадження у справі №910/10985/17 та призначено її до розгляду на 10.08.2017.

02.08.2017 та 08.08.2017 третя особа-2 через загальний відділ діловодства суду подала письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2017 залучено до участі у справі №910/10985/17 третю особу 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Профіт Плюс 2015», третю особу 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та третю особу 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2017 розгляд справи відкладено на 31.08.2017.

28.08.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі, а також додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

28.08.2017 третя особа-1 через загальний відділ діловодства суду подала письмові пояснення по справі.

31.08.2017 відповідач-2 через загальний відділ діловодства суду подав заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити у задоволенні позову.

Судове засідання призначене на 31.08.2017 не відбулось у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2017, враховуючи те, що суддя Демидов В.О. вийшов з лікарняного, розгляд справи №910/10985/17 призначено на 21.09.2017.

21.09.2017 відповідач-1 через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, а також клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.09.2017 у зв'язку із неявкою представника відповідача, а також враховуючи необхідність витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 03.10.2017.

03.10.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про зміну підстав позову, яка фактично є додатковими письмовими поясненнями позивача по суті спору та була прийнята судом до розгляду.

03.10.2017 представник відповідача-1 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Також 03.10.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про витребування доказів у відповідача-2 або уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону - позивача, а саме: договір відступлення права вимоги №3 від 31.12.2014, укладений між АТ «Златобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Домініон»; акт прийому-передачі кредитної справи від 31.12.2014 до договору відступлення права вимоги №3 від 31.12.2014; договір застави майнових прав №3 від 31.12.2014, укладений між АТ «Златобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Домініон».

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.10.2017 відкладено розгляд справи на 17.10.2017.

06.10.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

17.10.2017 представник відповідача-1 через загальний відділ діловодства суд подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

17.10.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі.

У судове засідання 17.10.2017 з'явилися представники позивача, відповідача-1, третіх осіб 1,2, надали пояснення по справі.

Представники відповідача-2 та третьої особи-3 у судове засідання 17.10.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Розглянувши у судовому засіданні 17.10.2017 клопотання позивача про витребування доказів у відповідача-2, а саме: договору відступлення права вимоги №3 від 31.12.2014, укладеного між АТ «Златобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Домініон»; акту прийому-передачі кредитної справи від 31.12.2014 до договору відступлення права вимоги №3 від 31.12.2014; договору застави майнових прав №3 від 31.12.2014, укладеного між АТ «Златобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Домініон», суд дійшов висновку, що предметом даного спору є визнання недійсними електронних торгів та скасування протоколу електронних торгів, а документи, які просить витребувати позивач, не стосуються предмета даного спору і матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті, у зв'язку із чим у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 17.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

22.03.2013 між АТ «Златобанк» та ПП «КІРОВОГРАДСПЕЦСТАНДАРТ», що в подальшому змінило свою назву на ПП «Профіт Плюс 2015», було укладено кредитний договір №72/13/13-KL та в подальшому договори про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 500 000, 00 грн зі сплатою 25% річних строком до 19.09.2015.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АТ «Златобанк» та ПАТ «Технотранссервіс», правонаступником якого є ТзДВ «Технотранссервіс», уклали договір поруки № 72/13/13-Р3 від 22.03.2013, відповідно до п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Порукою за цим договором забезпечено виконання боржником боргових зобов'язань також в разі їх дострокового виконання, як це передбачено в кредитному договорі, а також у випадку зміни будь-яких умов кредитного договору (зокрема, але не виключно, зміна розміру кредиту, процентної ставки, строків повернення кредиту тощо). Підписанням цього договору поручитель погоджується з тим, що порукою забезпечуються зобов'язання боржника за кредитним договором також у разі зміни будь-яких умов кредитного договору, в тому числі і у випадку збільшення обсягу відповідальності поручителя, без внесення змін до цього договору.

22.03.2013 між АТ «Златобанк» та ПАТ «Технотранссервіс», правонаступником якого є ТзДВ «Технотранссервіс», укладено договір застави №72/13/13-S1 та в подальшому договори про внесення змін до договору застави, відповідно до п. 1.1 якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань, визначених у ст. 2 цього договору, заставодавець підписанням цього договору надає заставодержателеві у заставу майно, визначене у статті 3 цього договору. В силу цього договору заставодержатель має право у разі невиконання боржником боргових зобов'язань, задовольнити свої вимоги за кредитним договором за рахунок предмета застави, переважно перед іншими кредиторами заставодавця та/або боржника.

Згідно п. 2.1 договору застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо плати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, зі змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами в майбутньому.

Додатком №1 до договору застави визначено перелік рухомого майна (виробниче обладнання), яке передається в заставу.

Відповідно до п. 3.3 договору застави, заставна вартість предмета застави відповідає ринковій вартості та складає 1 029 460,00 грн. При цьому сторони погоджуються, що при зверненні стягнення та реалізації предмета застави заставодержатель не буде будь-яким чином обмежений зазначеною вартістю предмета застави.

Крім того, 22.03.2013 між АТ «Златобанк» та ПАТ «Технотранссервіс», правонаступником якого є ТзДВ «Технотранссервіс», укладено договір іпотеки та в подальшому договори про внесення змін до договору іпотеки, відповідно до п. 1.1 якого цей договір забезпечує виконання зобов'язань, що випливають з: укладеного між боржником та іпотекодержателем кредитного договору №72/13/13-KL від 22.03.2013, та додаткових угод до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти, надані у формі кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 2 500 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 19.09.2014, чи в інші строки, встановлені у кредитному договорі, сплатити нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 25% річних, а також комісії, неустойки (пені, штрафи), всі без виключення інші платежі/суми, в розмірах, строки, у випадках та на умовах, передбачених основним зобов'язанням, відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки та витрати, що можуть виникнути у іпотекодержателя у зв'язку з укладенням, виконанням основного зобов'язання та цього договору, в тому числі, але не виключно, витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, його реалізацію, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, тощо, які забезпечуються іпотекою відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п. 1.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі (майновий комплекс), що знаходяться за адресою: місто Кіровоград, вул. Генерала Родимцева, 100-а, який складається з перелічених будівель та споруд.

Відповідно до п. 1.2.1.1 предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 20.09.2011, згідно з рішенням від 30.08.2011 за №874.

Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 2,5141 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, і має цільове призначення - для розміщення автопідприємства, і належить іпотекодавцю на праві користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії НОМЕР_2, виданого 21.11.2000 Кіровоградською міською радою Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1424.

Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами на рівні фактичної ринкової вартості та становить 3 598 000,00 грн.

26.06.2017 відбулися електронні торги з реалізації лоту, що складався з права вимоги за кредитним договором №72/13/13-KL та договорами забезпечення.

Реалізація лоту відбулася за ціною 577252,00 грн., що підтверджується протоколом електронних торгів №UA-EA-2017-06-13-000015-b від 26.06.2017.

14.07.2017 між АТ «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонди гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славкіної М.А. та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено: договір про відступлення прав вимоги №У-72/13/13- KL та додаток №1 до даного договору; договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки та додаток №1 до даного договору; акт прийому-передачі та додаток №1 і додаток №2.

Банк листом за вих. №2062 від 18.07.2017 повідомив позивача про укладення 14.07.2017 між АТ «Златобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» договору про відступлення прав вимоги №У-72/13/13- KL та зміну кредитора в зобов'язанні.

Звертаючись до суду з цим позовом та обгрунтовуючи свої вимоги про недійсність електронних торгів та скасування протоколу електронних торгів позивач посилався на: недопустимість зміни кредитора в односторонньому порядку; продаж права вимоги на електронних торгах є факторинговою операцією, що в свою чергу носить удаваний характер та спрямований на приховання фактичних відносин між сторонами; у зв'язку із тим, що під час торгів прийняли участь компанії, які мають особу і саму особу як засновника, порушують основний принцип проведення торгів- змагальність та конкретність.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Златобанк» запроваджено строком на три місяці з 14.02.2015 по 13.05.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015 № 99, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 строком на 1 рік з 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 до 12 травня 2016 включно.

З метою виконання всіх заходів, пов'язаних з ліквідацією ПАТ «Златобанк», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 24 березня 2016 р. № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» на два роки до 13 травня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1977 від 15.05.2017 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Златобанк».

Відповідно до п. 1, 2, 3 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку.До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси. За наявності у складі майна банку майна, виключеного з обороту, Фонд зобов'язаний передати його відповідним особам в установленому порядку. Фонд, виявивши частку, яка належить банку в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки. Майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб'єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

У відповідності до Постанови Правління Національного банку України №114 від 20.03.1998 «Про затвердження положення про організацію внутрішнього аудиту в комерційних банках України», активи банку - це накопичені протягом діяльності банку ресурси, які в майбутньому приносять економічну вигоду і призводять до припливу грошових коштів у банківську установу.

Таким чином кошти, надані в кредит, є активом банку та відповідно, включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку.

Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012, визначено, що порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку (кількох банків), затверджується виконавчою дирекцією Фонду (п. 5.1).

Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку за найвищою вартістю.

Відповідно до 5.2 вказаного Положення Фонду заборонено відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду способу, порядку, складу та умов відчуження майна такого банку, що включено до його ліквідаційної маси, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодженню, а також у випадках, передбачених Законом.

У разі якщо планом врегулювання неплатоспроможного банку передбачено виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом ліквідації неплатоспроможного банку з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку перехідному банку, норми абзацу першого цього пункту застосовуються з наступного дня, що настає за днем відчуження зазначених активів і зобов'язань.

За вимогами п. 5.5 Положення Виконавча дирекція Фонду або колегіальний орган Фонду з питань консолідації та продажу активів (у разі делегування йому відповідних повноважень) приймає рішення про: затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу; об'єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об'єктів; строки та заходи передпродажної підготовки майна; затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу; обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об'єкти або пули активів; проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.

Абзацем 5 пункту 5.6 та пунктом 5.11 Положення про виведення неплатоспроможного банку передбачено, що інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умов, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого реалізується.

Відповідно до п. 6 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Пунктом 1 Розділу VI Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, визначено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги за кредитними договорами.

Пунктом 2 Розділу VI цього Положення визначено, що продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі, у тому числі через електронну торгову систему.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015, у справі №3-198гс15.

За таких обставин посилання позивача на недопустимість зміни кредитора в односторонньому порядку, є необґрунтованими.

Що стосується договору факторингу, то відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу у нормі згаданої статті Цивільного кодексу України визначено як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов'язання під фінансування.

За наведеним визначенням договору факторингу цей договір спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Виходячи з наведеного, можна зробити висновок, що придбання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги за кредитним договором на електронних торгах не є договором факторингу, оскільки за вказаним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про безпідставність твердження позивача про те, що проведення продажу на електронних торгах прав вимоги за кредитним договором фактично є факторинговою операцією.

Також суд відхиляє і твердження позивача про те, що у зв'язку із тим, що під час торгів прийняли участь компанії, які мають особу і саму особу як засновника, порушують основний принцип проведення торгів- змагальність та конкретність.

Суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Позика» жодним чином не впливало на кількість бажаючих учасників у торгах зазначеного лоту, оскільки примати участь у торгах щодо продажу активів банку, може будь-ка юридична та фізична особа, а реєстрація на участь у певних торгах, передбачена відповідним положенням.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене та підписане 23.10.2017.

Суддя В.О. Демидов