ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.10.2017 Справа № 21/5005/179/2012

Розглядається заява: Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

У справі

За позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 17 765 696,19 грн. за договором поставки природного газу від 20.12.2010 р. № 06/10-2471ТЕ-4

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від заявника: ОСОБА_1- представник за довіреністю № 1826 від 18.08.2017

Від стягувача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про стягнення 17 765 696,19 грн. за договором поставки природного газу задоволено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2012 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 у справі №21/5005/179/2012 змінено в частині стягнення пені і резолютивну частину рішення в цій частині викладено в наступній редакції:

Стягнути з комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ пеню в розмірі 873 996,97 грн.

В решті рішення залишити без змін.

16.05.2012 на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2012 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 видано наказ.

Ухвалою від 13.06.2012 відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2012 у справі № 21/5005/179/2012 на два місяці до 15.08.2012.

Ухвалою від 17.09.2012 відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2012 у справі № 21/5005/179/2012 до 10.11.2012.

02.10.2017 від Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради надійшла заява про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2012 по справі № 21/5005/179/2012 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 873 996,97грн., 3% річних в розмірі 275 206,33 грн. та інфляційних втрат в розмірі 290 316,00 грн.

05.10.2017 справа була отримана з архіву Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 05.10.2017, заява Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради прийнята судом до розгляду на 17.10.2017.

17.10.2017 заявник (відповідач) підтримав заяву у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Стягувач (позивач) в призначене судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду заяви.

Відповідно до частини 3 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Враховуючи встановлені ст. 117 ГПК України строки розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає підстав для задоволення заяви стягувача та відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав:

Обґрунтовуючи заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, боржник з посиланням на вимоги статті 117 Господарського процесуального кодексу України вказав, що сума основного боргу фактично сплачена до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті носії", а відповідно до частини третьої статті 7 вказаного вище Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

На підтвердження наведених обставин заявник надав докази про сплату основного боргу за рішенням в сумі 15 951 606,21 грн.: платіжне доручення №104 від 07.12.2012 та акт звіряння взаєморозрахунків станом на 17.12.2014.

Частиною першою статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За змістом частини четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відтак, визначений статтею 117 Господарського процесуального кодексу України правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не обмежено переліком таких обставин, а пов'язується з існуванням самого обов'язку.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 вказаного вище Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно зі статтею 2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Частиною першою статті 3 цього Закону унормовано, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Водночас, частина третя статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, цією нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сфері теплопостачання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Відповідно виконання цієї норми також не потребує включення підприємства до Реєстру, оскільки за змістом Закону до реєстру включаються та процедурі врегулювання заборгованості підлягають не погашені суми боргу перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

У п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 зазначено, що ч. 4 ст. 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Судом встановлено, що стягнуті з Комунального підприємства "Теплоенерго" інфляційні, 3% річних та пеня за рішенням суду у даній справі, були нараховані на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", суд приходить до висновку про наявність правових підстав для списання нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені за фактичних обставин справи, у зв'язку з чим заява Комунального підприємства "Теплоенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 873 996,97грн., 3% річних в розмірі 275 206,33 грн. та інфляційних втрат в розмірі 290316,00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2012 у справі № 21/5005/179/2012 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради пені в розмірі 873 996,97грн. (вісімсот сімдесят три тисячі девятсот девяносто шість грн. 97 коп.), 3% річних в розмірі 275 206,33 грн. (двісті сімдесят пять тисяч двісті шість грн. 33 коп.) та інфляційних втрат в розмірі 290 316,00 грн. (двісті девяності тисяч триста шістнадцять грн. 00 коп.).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через господарський суд Дніпропетровської області.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

Суддя ОСОБА_2