номер провадження справи 35/117/14-7/50/15-18/7/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 справа № 908/3938/14

за позовом Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 97)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Почерк (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, 138-а)

про стягнення 2420,84 грн. основного боргу, 6750,83 грн. пені, 258,63 грн. 3% річних, 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Суддя Носівець В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 537 від 02.02.2017; в судове засідання 12.10.2017 о 15-00 год після оголошеної перерви - не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3, директор; в судове засідання 12.10.2017 о 15-00 год після оголошеної перерви - не зявився;

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 16072,50 грн. основного боргу за договором № 224 від 01.06.2011, 4332,80 грн. пені, 35,61 грн. 3% річних, 35,37 грн. інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2015 скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 27.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 у справі № 908/3938/16 та справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

На підставі до ст. 2-1 ГПК України, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2017, справу передано на розгляд судді Кутіщевій-Арнет Н.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.06.2015 провадження у справі № 908/3938/14 зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/2664/15 за позовом ТОВ Почерк до КП Бердянськводоканал.

У відповідності до ст. 2-1 ГПК України, в звязку з звільненням з посади судді Кутіщевої-Арнет Н.С., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 справу передано на розгляд судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 12.01.2017 прийнято матеріали справи № 908/3938/14, провадження у якій зупинено, присвоєно справі номер провадження 35/117/14-7/50/15-18/7/17.

Ухвалою суду від 18.08.2017 провадження у справі № 908/3938/14 поновлено, судове засідання призначено на 27.09.2017. В судовому засіданні оголошувалися перерви на 09.10.2017, на 12.10.2017. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 12.10.2017.

В судовому засіданні 09.10.2017 позивачем заявлено про зменшення розміру позовних вимог. Згідно заяви про зменшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 2420,84 грн. основного боргу, 6750,83 грн. пені, 258,63 грн. 3% річних, 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів. У відповідності до ст. 22 ГПК України заяву задоволено судом.

Розглядаються позовні вимоги про стягнути з відповідача 2420,84 грн. основного боргу, 6750,83 грн. пені, 258,63 грн. 3% річних, 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Позивач підтримав вимоги з підстав, викладених в позові та заяві про зменшення розміру позовних вимог від 05.10.2017 № 6101. В обґрунтування вимог вказав, що на виконання умов договору № 224 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, укладеного з відповідачем 01.06.2011., у період липень серпень 2014 року надавав останньому послуги з водопостачання та водовідведення. Протягом липня 2014 року відповідачу надано послуги з водопостачання та водовідведення в обсязі 223 м3 на загальну суму 4420,75 грн., що підтверджується актом зняття показів від 26.07.2014. Відповідачу вручено для оплати рахунок № 105291 від 29.07.2014. Відповідно до п. 4.6 договору термін сплати зазначеного рахунку - до 12.08.2014. Згідно платіжного доручення № 99 від 08.08.2014 зазначений рахунок оплачено, у звязку чим позивачем не заявляється до стягнення сума боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період липня 2014 у розмірі 4420,75 грн. та нарахування на зазначений борг: пеня 1493,61 грн. 3% річних 12,27 грн., інфляційні втрати - 35,37 грн. Тому у цій частині позивач зменшив розмір позовних вимог. Протягом серпня 2014 року відповідачу надано послуги з водопостачання та водовідведення в обсязі 677 м3 на загальну суму 13420,84 грн., що підтверджується актом зняття показів від 26.08.2014, листом відповідача № 107 від 25.09.2014, актом надання послуг № ОУ-105292 від 29.08.2014. Відповідачу 02.09.2014 вручено для оплати рахунок № 105292 від 29.08.2014. Відповідно до п. 4.6 договору термін сплати зазначеного рахунку до 09.09.2014. Зазначений рахунок оплачений відповідачем згідно платіжних доручень № 1289 від 03.10.2014 (5000,00 грн.), № 135 від 13.10.2014 (4000,00 грн.), № 199 від 12.12.2014 (2000,00 грн.). В поясненнях № 6180 від 11.10.2017, наданих суду 12.10.2017, позивач зазначив, що в рахунку № 105292 від 29.08.2014 додатково нараховано плату за послуги водопостачання (5 куб. м.) та водовідведення (5 куб. м.) офісу відповідача на загальну суму 82,6 грн. без ПДВ (99,12 з ПДВ). Зазначена плата нарахована помилково у звязку тим, що такі послуги у серпні 2014 року не надавалися, тому сума в розмірі 99,12 грн. позивачем не заявляється до стягнення. Таким чином, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період серпень 2014 року складає 2420,84 грн.

Відповідно до п. 5.5 договору, у разі прострочення оплати виставленого рахунку абонент зобовязаний сплатити виконавцю пеню в розмірі, встановленому діючим законодавством. Позивачем збільшено розмір позовних вимоги у частині стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції грошових коштів. У звязку простроченням оплати рахунку № 105292 від 29.08.2014 відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі 6750,83 грн. за період з 10.09.2014 по 18.12.2014. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 258,63 грн. за період з 10.09.2014 по 05.10.2017 та 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів за січень 2015 року - вересень 2017 року. Позивач просив стягнути з відповідача 2420,84 грн. основного боргу, 6750,83 грн. пені, 258,63 грн. 3% річних, 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказав, що надані позивачем акти не відповідають вимогам п.2.10, п.2.11 договору та ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні як для документів первинного бухгалтерського обліку та не можуть застосовуватись для розрахунків між ТОВ Почерк та КП Бердянськводоканал БМР. Згідно умов договору акт про зняття показань лічильника складає представник виконавця (водопостачальника) у присутності представника абонемента (покупця) 16 числа кожного місяця. У спірний період представник виконавця в порушення умов договору взагалі не зявлявся. Представник абонента для зняття показань та складання акту представником виконавця очікував на нього протягом робочого дня та після неприбуття 16 числа виконавця на прохання незаінтересованих свідків ними у присутності представника абонента складений акт про знімання показників водолічильників та визначення фактичного збросу у каналізацію (на виконання договору № 224 від 01.06.2011), що не заборонено законом, та зафіксований факт не прибуття представника виконавця. Тому предявлений позивачем рахунок не є первинним бухгалтерським документом та не має функції обовязкової його оплати, так як виписується односторонньо. Відповідачем складно акт взаєморозрахунків за період відносин з позивачем, з якого вбачається, що сальдо на користь ТОВ «Почерк» складає 84436,74 грн. На підставі актів зняття показань зроблено ТОВ «Почерк» переплату на суму 372910,90 грн. У звязку з тим, що позивач не надав первинних бухгалтерських документів, тобто актів виконаних робіт, для взаєморозрахунків переплата склала 81140,61 грн. на 16.07.2014, а на 16.09.2014 переплата склала 80504,50 грн. згідно умов договору з урахуванням п.п. 2.10, 2.11, 3.6 договору.

В поясненнях № 96 від 26.09.2017 (вх. № 08-06/22770 від 27.09.2017) відповідач зазначив, що за спірний період наявна переплата в розмірі 5004,94 грн. Враховуючи той факт, що спір між сторонами виник у тому числі і з приводу встановлення обсягу стоків, які слід оплачувати ТОВ «Почерк», то послуг з надання 100% обєму стічних вод позивачем не могло надаватись, так як ТОВ «Почерк» виготовляє лід з отриманої води для потреб виробництва та передає його на судно. Відповідач додатково звертав увагу на судову практику та встановлені факти в справах № 908/369/15-г та № 908/3974/14.

В поясненнях № 103 від 04.10.2017 (вх. № 08-06/23715 від 09.10.2017) відповідач зазначив, що спірний період охоплюється висновком № 4432/4433-15 судово-економічної експертизи у справі № 908/2664/15. Відповідач вважає, що у звязку наявністю на початок та кінець спірного періоду, заявленого у даній справі, сальдо на користь ТОВ «Почерк» складає: на 01.07.2014 - 65466,15 грн., на 31.08.2014 71988,36 грн. Виходячи з цього відповідач вказував, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не передбачено законодавством нарахування штрафів і пені при наявності невикористаних грошей споживача на рахунках виконавця як постачальника послуг. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Комунальним підприємством «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (позивач у справі, виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Почерк» (відповідач у справі, абонент) 01.06.2011 укладено договір № 224 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, за умовами якого виконавець зобов'язався забезпечувати об'єкти абонента питною водою, яка відповідає державним санітарним нормам та правилам «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» або дозволу Держспоживстандарту України, згідно з графіком водопостачання в об'ємі встановленого ліміту, а також приймати від нього стічні води в об'ємі встановленого ліміту та в межах встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

Відповідно до п. 1.2. договору абонент зобов'язався своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення та належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також виконувати інші умови Договору та нормативних актів стосовно водопостачання та водовідведення.

Знімання показань водолічильників представником виконавця здійснюється 16 числа кожного місяця, про що складається акт у присутності представника абонента, який повинен сприяти представникові виконавця у цьому, а також в забезпеченні безперечного проведення робіт, а також підписати акт. У разі відсутності представника абонента при складанні акту, Виконавець складає акт з будь-яким робітником абонента, зазначаючи у акті його прізвище та посаду. У цьому разі цей акт є дійсним (п. 2.10 Договору).

У разі відмови або відсутності представника абонента підписати акт, він підписується виконавцем у присутності не менш як двох осіб і робиться напис "Відмова від підпису". Оформлений таким чином акт є дійсним і тому є підставою для проведення взаєморозрахунків. Абонент має право оскаржити цей акт в адміністрацію виконавця або до суду у встановленому законодавством України порядку (п. 2.11 Договору).

За умовами пункту 2.12 договору кількість води, використаної абонентом, визначається за показниками повірених водолічильників та інших приладів обліку, які мають бути опломбовані та зареєстровані у виконавця.

Обов'язок своєчасно оплачувати надані відповідачу послуги передбачено п. 2.17.3 договору.

Відповідно до п. 3.4 договору кількість стічних вод, що надходять до каналізації, визначається за кількістю води, що надходить з комунального водопроводу або місцевих та власних джерел, згідно з показаннями водолічильників.

Відповідно до п. 3.15.12 договору ТОВ «Почерк» зобов'язалося своєчасно оплачувати рахунки, виставлені виконавцем в установленому порядку за скид стічних вод у межах відведених нормативів.

Порядок оплати послуг сторонами узгоджений у розділі 4 Договору.

Відповідно до п.п. 4.4 договору об'єми поданої води та об'єми прийнятих стоків щомісяця встановлюються підписаним сторонами договору актом. Порядок визначення об'ємів наданих послуг визначається цим Договором, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Бердянська. Акт підписується уповноваженими особами виконавця та абонента. У разі відсутності уповноваженої особи абонента при складанні акту, виконавець складає акт у присутності будь-яких двох осіб, зазначаючи у акті «Відмова від підпису». Оформлений таким чином акт є дійсним і обов'язковим до взаєморозрахунків.

На підставі акту абоненту виставляється рахунок за надані йому послуги. Рахунок вручається уповноваженій особі абонента за місцезнаходженням виконавця в період з 01 по 03 число місяця, наступного за звітним. У реєстрі вручення рахунків представник виконавця робить запис про те, кому вручено рахунок та дату вручення (п. 4.5 Договору).

Пунктами 5.1., 5.5 Договору, передбачено, що за порушення умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до норм діючого законодавства. У разі прострочення оплати виставленого рахунку абонент зобов'язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі, встановленому діючим законодавством.

За умовами п. 7.1. договору, договір вступає в силу після його підписання та діє до 31.12.2012 із умовою щорічного продовження якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї зі сторін про відмову від даного договору або його перегляду.

Звертаючись з позовом у даній справі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначав, що на виконання умов договору ним надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення в серпні 2014 року в обсязі 677 куб. м. на загальну суму 13420,84 грн., з яких оплачено відповідачем 11000 грн., залишок заборгованості складає 2420,84 грн. При цьому, позивач пояснив, що плата за послуги водопостачання (5 куб. м.) та водовідведення (5 куб. м.) на суму в розмірі 99,12 грн. з ПДВ помилково нарахована та зазначена в рахунку № 105292 у звязку тим, що такі послуги у серпні 2014 року не надавалися та ця сума не заявлена до стягнення.

Предметом даного судового розгляду є стягнення з відповідача на користь позивача 2420,84 грн. заборгованості за надані у серпні 2014 року послуги, а також стягнення пені та компенсаційних санкцій за невчасну оплату послуг за серпень 2014 року.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України № 37 від 19.02.2002 та Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Бердянська, затверджених рішенням виконкому Бердянської міської ради № 561 від 13.12.2011.

Положеннями ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, серпень 2014 року) встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору зокрема з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною або фізичною особою і споживачем. Порядок надання споживачам послуг з питного та водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 20 названого Закону визначено істотні умови договору про надання послуг з питного водопостачання, а саме: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обовязки сторін договору; відповідальність сторін договору. У договорі про надання послуг з питного водопостачання повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання. За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2015 скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 27.11.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 у даній справі, справу № 908/3938/14 передано на новий розгляд. В постанові ВГСУ зазначено, що судами попередніх інстанцій при розгляді спірних правовідносин не було надано належної правової оцінки, у відповідності до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, наданим відповідачем документам, а саме: технологічній інструкції по виробництву риби у льоді охолодженої, акту виготовлення льоду № Деп-000239 від 16.08.2014, акту списання № 00561 від 16.08.2014, акту про знімання показників водолічильників та визначення фактичного збросу у каналізацію від 16.09.2014, статуту відповідача, довідці АБ №466273 з ЄДРПОУ, свідоцтву про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість №100190331 НБ №021654, а також твердженням викладеним у відзиві на позов щодо неправильності у спірний період визначення позивачем обсягів стічних вод, що надходять до централізованих мереж водовідведення та відповідно невірне визначення розміру заборгованості відповідача заявленої до стягнення за вказаним договором.

Відповідно ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для господарського суду під час нового розгляду справи.

Судом встановлено, що відповідач згідно зі Статутом є підприємством сільськогосподарського значення; одним з основних видів діяльності підприємства є виробництво та реалізація сільгосппродукції; ловля, приймання та переробка риби і морепродуктів; виробництво (заготівля), переробка, розфасовка, замороження, зберігання і реалізація продукції сільськогосподарського, рослинного, тваринного та біологічного походження. Згідно з наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України «Про затвердження Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів» від 11.11.2005 №623/404, технологічний процес - це сукупність технологічних операцій, які виконуються при вилученні риби та інших водних живих ресурсів з наступним виготовленням з них продукції (розробляється і затверджується користувачем відповідно до чинних ДСТУ і технічних умов). Одним із елементів технологічного процесу є охолодження та замороження водного біологічного ресурсу. Для цього підприємством виготовляється та безпосередньо використовується лід для підтримання низької температури виловленого водного біологічного ресурсу для подальшого перероблення.

Таким чином, встановленим підтверджується, що підприємство відповідача у своїй виробничій діяльності використовує воду для виготовлення технологічної продукції - льоду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 26.08.2014 представником КП «Бердянськводоканал» в присутності представника абонента складено акт, відповідно до якого абоненту відпущено 677 куб.м. води за період з 26.07.2014 по 26.08.2014 та зазначено 100% - процент водоспоживання для каналізації, відповідно до показань водолічильника від підписання якого відповідач відмовився, про що на акті зроблена відповідна відмітка в присутності двох свідків.

Позивачем на підставі акту від 26.08.2014 надано відповідачу рахунок № 105292 за отримані послуги за серпень 2014 року. Згідно рахунку №105292 від 29.08.2014, показання спожитої води відповідно до водолічильника 677 куб.м. та нараховані на цей же обсяг стоки до каналізації на загальну суму 13420,85 грн. з ПДВ (13519,97. 99,12 = 13420,85).

Як вбачається, рахунок № 105292 від 29.08.2014 містить нарахування в обсязі 5 куб.м. спожитої води та 5 куб.м. стоків, на загальну суму 82,60 грн. без ПДВ - як зазначено в рахунку "офіс, норма", та 677 куб. м. спожитої води на загальну суму 11184,10 грн. без ПДВ за водоміром.

Відповідач вказав про відсутність в спірному договорі умов щодо оплати за спожиту воду та стоки по офісному приміщенню. Позивач пояснив, що нарахування за водопостачання та водовідведення на обєкт «офіс» ним зроблено помилково, та відповідне нарахування не входить до суми, заявленої до стягнення у даній справі.

Згідно до платіжних доручень № 129 від 03.10.2014, № 135 від 13.10.2014 та № 199 від 12.12.2014 відповідач перерахував позивачу 5000,00 грн., 4000,00 грн. та 2000,00 грн., відповідно, із зазначенням призначення платежів «оплата за воду згідно акту №105292». Таким чином, відповідачем здійснено оплату за надані послуги водопостачання у серпні 2014 року згідно рахунку № 105292. Залишок суми в розмірі 2420,84 грн. є предметом спору у даній справі.

На вимогу суду позивач не надав пояснення щодо того, за які саме послуги (водопостачання чи водовідведення) залишилася заборгованість, заявлена до стягнення у даній справі. Враховуючи, що платником при здійсненні оплати за послуги водовідведення зазначалося призначення платежу виконавець послуг зобовязаний зарахувати кошти згідно вказаного призначення, а також те, що розрахунки за воду здійснюються за приладом обліку, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума в розмірі 2420,84 грн. нарахована позивачем за послуги водовідведення.

Пунктами 3.1, 3.14 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України № 37 від 19.02.2002, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що розрахунки за спожиту питну воду та скидання стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку; у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Пунктом 5.30 Правил № 37 визначено, що у разі коли питна вода входить до складу продукції споживачів і згодом не потрапляє до централізованих мереж водовідведення, оплата за скидання стоків визначається за різницею обсягу води, одержаної підприємством з усіх видів джерел, і обсягу води, що увійшла до складу продукції. Для споживачів харчової промисловості, де питна вода є не тільки напівфабрикатом, а й компонентом для виготовлення продукції, обсяг стічних вод, що надходить до централізованих мереж водовідведення, обчислюється як різниця між кількістю води, одержаної підприємством з усіх видів джерел, та обсягом води, яка входить до складу продукції і не потрапляє до централізованої мережі водовідведення. Споживач надає відповідні розрахунки виробнику.

Відповідно до пункту 5.31 Правил № 37 виробник має право шляхом обстеження на місці перевіряти подані споживачем дані про кількість та якість стічних вод, що скидаються до централізованих мереж водовідведення, відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 7.2 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України підприємства зобов'язані систематично (відповідно до місцевих Правил приймання) подавати до водоканалу інформацію про об'єми та якісний склад стічних вод, які вони скидають до міської каналізації. Інформацію підписують керівник підприємства та особа, відповідальна за водовідведення. Керівник підприємства несе відповідальність за достовірність інформації.

Таким чином, обовязок здійснення розрахунку стічних вод в даному випадку покладений саме на абонента, яким є відповідач у даній справі.

Як зазначено вище, одним з основних видів діяльності підприємства відповідача є ловля, приймання та переробка риби і морепродуктів; що відповідач у своїй господарській діяльності використовує воду для виготовлення технологічної продукції (льоду) з метою підтримання низької температури виловленого водного біологічного ресурсу для подальшого його перероблення.

Суд зазначає, що факти, встановлені рішенням господарського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших справ, в яких беруть участь ті самі сторони (ст. 35 ГПК України).

Так, згідно акту списання № 00561 від 16.08.2014 та акту виготовлення льоду № Деп.-000239 від 16.08.2014, для забезпечення потреб виробництва за період з 16.07.2014 по 16.08.2014 ТОВ «Почерк» отримано 642 куб. м. води, з якої виготовлено 699,7 куб. м льоду. Тому, з урахуванням витрат на технологічні потреби щодо виготовлення льоду в літній період (серпень 2014), ТОВ «Почерк» ні за яких обставин не могло скинути у каналізацію міста Бердянська весь без виключення обсяг отриманої від позивача води в об'ємі 677 куб. м. Викладені факти встановлені у рішенні господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 у справі № 908/3974/14, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2015. Постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2015 постанова Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2014 у зазначеній справі залишена без змін.

Судом встановлено, що відповідач надавав у спірному періоді (серпень 2014 року) відповідачеві розрахунки кількості використаної води на технологічні потреби з виготовлення льоду, проте такі позивачем не враховано при обчисленні вартості спірних послуг та виставленні рахунків на їх оплату. Позивач в обґрунтування заперечень зазначав, що відповідачем надані відповідні документи з запізненням, а саме лише в березні 2015 року. Суд зазначає, що за наявності зазначених позивачем обставин можуть бути внесені коригування в предявлені раніше рахунки, проте такі обставини не є підставою для оплати за послуги, які не надавалися відповідачу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт надання відповідачу послуг з водовідведення у серпні 2014 року, отже позовні вимоги в частині стягнення 2420,84 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів відповідача про здійснення ТОВ «Почерк» переплати в розмірі 65466,15 грн. станом на 01.07.2014 та в розмірі 71988,36 грн. станом на 31.08.2014, суд зазначає, що предметом даного судового розгляду є правовідносини сторін у справі щодо заборгованості за надані послуги у серпні 2014 року згідно рахунку № 105292 від 29.08.2014. Виконання сторонами договору № 224 про надання послуг з водопостачання та водовідведення в іншій періоди не досліджувалися судом, оскільки по-перше, сторонами надані платіжні документи з зазначенням призначення платежу саме за цим рахунком № 105292 від 29.08.2014, по-друге, для з'ясування наявності переплати необхідні спеціальні знання, дослідження яких відноситься до компетенції судового експерта. В даному випадку в предмет доказування не входить встановлення фактичних даних наявності переплати ТОВ «Почерк» за послуги, які надавалися позивачем.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати послуг, наданих у серпні 2014 року, позивач, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача 258,63 грн. 3% річних за період з 10.09.2014 по 05.10.2017 та 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів за січень 2015 року - вересень 2017 року. Також, посилаючись на приписи ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 6750,83 грн. за період з 10.09.2014 по 18.12.2014.

Щодо заявлених до стягнення 6750,83 грн. пені, 258,63 грн. 3% річних, 1791,44 грн. втрат від інфляції грошових коштів суд зазначає наступне:

По-перше, зазначені суми пені, 3% річних та інфляційних є похідними від основного боргу, в задоволенні якого відмовлено, як необґрунтованого.

По-друге, при розгляді спору у даній справі судом встановлено, що при складанні документів, які стали підставою для предявлення рахунку № 105292 від 29.08.2014, зокрема акту від 26.08.2014, позивачем допущено порушення умов договору № 224, а саме перелік послуг, про надання яких зазначено в даному рахунку, та їх вартість не відповідають дійсності. Сума боргу в розмірі 13420,84 грн., з якої здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат не підтверджено та не доведено позивачем в установленному законом порядку належними та допустимими доказами. Таким чином, розрахунок пені, 3% річних та втрат від інфляції грошових коштів, заявлених до стягнення, суд не знаходить обґрунтованими, внаслідок чого в задоволенні цих вимог відмовляється.

Згідно з частиною першою статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою статті 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі письмові докази, пояснення представників сторін та встановлені обставини, судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 24 жовтня 2017 року

Суддя В.В.Носівець