РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/15355/17

За позовом Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської

області

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 1 108,21 грн

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Андріїшина Н.П. (довіреність № 8224-К-Н-О від 23.08.2017)

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 1 108,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 11 від 29.12.2009 в частині повернення коштів перерахованих на виплату пенсії за травень 2015 року ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим позивач зазначає, що залишок неповернутих коштів у розмірі 1 108,21 грн. має бути повернутий відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15355/17 та призначено її до розгляду на 10.10.2017.

Відповідач у поданому 06.19.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що на момент звернення позивача з листом № 2604/04 від 07.05.2015 про повернення пенсійних коштів, нарахованих на ім'я ОСОБА_2 за травень 2015 року в розмірі 1 136,27 грн., залишок коштів на рахунку пенсіонера становив 28,06 грн., які були повернуті банком. Також відзначив, що банк не є набувачем цих коштів, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку пенсіонера.

Позивач в судове засідання 10.10.2017 не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судовому засіданні 10.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Проте ухвала суду не була отримана відповідачем та повернулась до суду з наступної причини: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2009 між Управлінням Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області (далі - Управління) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк, відповідач) укладено договір № 11(далі - Договір).

Відповідно до п. 1 ст. 1 розділу 1 Договору Банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (з наступними змінами) (далі - Порядок).

Банк виконує зазначені вище функції в Одеській області (п. 2 ст. 1 розділу 1 Договору).

Відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 1055 від 16.12.2015 Управління Пенсійного фонду України України в Овідіопольському районі Одеської області реорганізовано шляхом злиття у Іллічівське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області.

31.08.2016 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2015 №454 «Про перейменування деяких територіальних органів Пенсійного фонду України» Іллічівське об'єднане управління пенсійного фонду України Одеської області було перейменоване в Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Спір виник внаслідок того, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором в частині повернення у повному обсязі коштів перерахованих на виплату пенсії, у зв'язку з чим підлягають поверненню кошти у розмірі 1 108,21 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 1 розділу 1 Договору взаємовідносини між органами Фонду, Управлінням та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються Порядком, цим договором, а також при необхідності відповідними спільними наказами Сторін та додатковими угодами до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п.2.3. Договору Банк зобов'язується забезпечити, зокрема:

- відкриття для зарахування коштів від органів Фонду та Управління окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком № НОМЕР_2 "Державні позабюджетні фонди" без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів органів Фонду та управління;

- укладання з одержувачами пенсій та грошової допомоги договорів про відкриття та обслуговуваня поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у Банку, так і з доставкою додому;

- зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від органів Фонду;

- повернення Управлінню та Фонду не пізніше ніж через два робочих дні після останньої дати виплати у кожному виплатному періоді завірених списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описів до них у кількості і за формою згідно з Порядком;

- проводити нарахування за залишками коштів на поточних рахунках пенсіонерів, відсотків у порядку та розмірах, визначених договором між Банком та одержувачем пенсій та грошової допомоги;

- надання за письмовим запитом Фонду або Управління інформації щодо зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки про їх закриття.

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє до 01.01.2012 (п. 6.1 Договору з урахуванням Додаткової угоди №9/1 від 04.01.2011 до Договору).

В Додатковій угоді п.6. Договору було доповнено підпунктом 6.4 відповідно до якого Сторони погодили, що Договір може бути пролонгований на тих же умовах на наступний рік у разі визнання Банка переможцем конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги на цей період, та якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення строку дії Договору не висловила бажання його розірвати.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору до матеріалів справи сторонами не долучено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), перебувала на обліку в Чорноморському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області та отримувала пенсію за віком через установу банку - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та на її рахунок № НОМЕР_1 було перераховано пенсію за період з 30.04.2015 по 27.05.2015 у розмірі 1 136,27 грн.

Між позивачем та відповідачем велася переписка з приводу повернення грошових коштів з рахунку ОСОБА_2 та надання інформації щодо руху коштів на рахунку зазначеної особи.

Листом №2604/04 від 07.05.2015 позивач звернувся до відповідача про повернення пенсійних коштів, які були зараховані на рахунок ОСОБА_2 за травень 2015 року в розмірі 1 136,27 грн, у зв'язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначений лист-вимога був отриманий відповідачем 08.05.2015.

Листом від 27.05.2015 № 20.1.0.0.0/7-20150526/4334 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, повідомивши, що лист про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_2 банком виконано в межах наявного залишку у сумі 28,06 грн, що не заперечується позивачем. Також позивачу повідомлено, що відповідно до Договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця наступного за місяцем його смерті, установи банку повертають відповідно органам Фонду або Міністерства, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Згідно з пунктом 2 Порядку виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Відповідно до пункту 13 Порядку у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Аналогічні норми передбачені п.5.4. Договору, відповідно до якого суми пенсій та грошової допомоги зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи Банку повертають відповідно органам Фонду або Управління, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Отже, сторонами у Договорі чітко визначені основні умови для повернення коштів установами Банку відповідача: 1) зарахування пенсійних коштів в місяцях наступних за місяцем смерті пенсіонера, 2) надходження письмового розпорядження від управління ПФУ із повідомленням про смерть пенсіонера; 3) наявність коштів на поточному рахунку померлого пенсіонера.

За наявності вказаних вище умов відповідач повинен повернути позивачу суми пенсій та грошової допомоги, які зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками.

З банківської виписки по рахунку пенсіонерки ОСОБА_2, наданої відповідачем, вбачається, що станом на день оброблення листа-вимоги позивача про повернення коштів (27.05.2015) на рахунку ОСОБА_2 перебували кошти у розмірі 28,06 грн., які і були повернуті відповідачем позивачу.

Як свідчать матеріали справи 05.11.2014 ОСОБА_2 підписала анкету-заяву, згідно якої вона приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "Приватбанк". Пенсіонерка погодилася, що вказана заява разом із Умовами та правилами є договором про надання банківських послуг в ПАТ КБ "Приватбанк".

Крім того, власником коштів, виплачених особі, яка отримує пенсію, є безпосередньо одержувач виплат, а не банківська установа, у якій відкрито банківський рахунок одержувача цих виплат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 27.02.2014 у справі № 904/6364/13, від 23.12.2014 у справі № 904/3025/14.

Спірні правовідносини виникли між трьома особами, а саме: між позивачем, особою, яка є одержувачем пенсії (ОСОБА_2.) та банківською установою, яка знаходиться у договірних відносинах, із обома цими особами, тому мають регулюватися як законодавством у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, так і цивільним законодавством та законодавством про банківську діяльність, яке було чинним на момент перерахування спірної суми коштів.

Згідно ч. 5 ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Положеннями п. п. 1.4, 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 передбачено, що власником рахунку в банку є особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому. Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з положеннями глав 5, 12 Інструкції стягувачами, що мають право ініціювати списання коштів з рахунків клієнтів без їх відома, є органи державної виконавчої служби (на підставі виконавчих документів, установлених законами України) та органи державної податкової служби (щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою чи територіальною громадою).

Відповідно до п. п. 1.3, 1.39, 1.40 ст. 1, п. 7.1.2 ст. 7 та ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" грошові кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача; примусовим списанням є списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом; стягувачем вважається особа, яка може бути ініціатором переказу коштів з рахунка платника на підставі виконавчих документів, визначених законом; банк на договірній основі повинен здійснювати зберігання коштів на поточному рахунку, проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Положеннями п. 22.9 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту, у разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Отже, суд вважає, що відповідачем був виконаний, п. 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, п. 22.9 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та перераховано позивачу залишок коштів на рахунку отримувача пенсії.

Суд відзначає, що оскільки позивач повідомив відповідача про факт смерті пенсіонерки ОСОБА_2 тільки 08.05.2015, відповідач діяв в межах діючого законодавства та укладеним між сторонами Договору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо не повернення коштів в сумі 1 108,21 грн.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.10.2017.

Суддя Л.Д.Головатюк