ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017р. Справа № 914/1737/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Синчука М.М.,

при секретарі судового засідання Карась Х.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицький край», м. Львів,
про: стягнення 1.828,63 грн. заборгованості.
За участю представників:
позивача:не зявився,
відповідача:не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицький край» про стягнення 1.828,63 грн. заборгованості. Ухвалою суду від 28.08.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.09.2017 р. В судовому засідання 25.09.2017 р. розгляд справи відкладався на 09.10.2017 р. та на 17.10.2017 р.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення Договору на права тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд №Ф-576-15 від 28.10.2015 р. не повністю сплатив орендної плати, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в розмірі 1.828,63 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про неможливість прибуття в судове засідання у звязку з зайнятістю в іншому судовому засіданні та просив відкласти розгляд справи.

В судове засідання представник відповідача повторно не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, вимоги попередніх ухвал суду не виконав, проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено Договір на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд №Ф-576-15 від 28.10.2015 р. (надалі Договір).

Згідно з п. 1 Договору предметом є надання Орендодавцем (позивач у справі) Орендареві (відповідач у справі) права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових споруд (надалі обєкт) на умовах оренди на термін відповідно до ухвал Львівської міської ради від 23.04.2015 №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» та від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові».

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Орендодавець зобовязаний надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 90.00 кв.м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення ТС за адресою: м. Львів, вул. В.Великого, 63.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору встановлено, що Орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати Орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення.

Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Обєктом площею 90,00 кв.м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі (35*90,00*27*10*0,0084)/12*1,2=714,42 грн. за місяць, у тому числі ПДВ 119,07 грн. (п. 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено що, ставка плати за користування Обєктом та розміри орендованої площі встановлюються сторонами при укладенні цього Договору і не можуть бути нижчими від розрахункових ставок та розмірів площі, визначених у п. 3.2. цього Договору. Розрахункові ставки орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначаються шляхом коригування розміру розрахункової ставки попереднього року на рівень інфляції за цей рік. У разі зміни розрахункових ставок та розмірів орендованої площі, внесення плати Орендарем здійснюється у розмірі нових ставок з дати набрання ними чинності і Орендар зобовязаний не пізніше 3-х днів з цієї дати підписати з Орендодавцем зміни до цього Договору. Відсутність або не підписання змін Орендарем не звільняє його від внесення плати у розмірі і за ставками згідно з цим пунктом, у тому числі за зміненими, як це встановлено цим абзацом.

01 грудня 2016 року ухвалою №1273 Львівська міська рада затвердила Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення.

Так, Методикою розрахунку розміру орендної плати за оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності м. Львова, зокрема п. 2 встановлено, що базова вартість 1 кв.м. орендованого конструктивного елемента благоустрою комунальної власності, назначена для розміщення обєктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення становить 75,72 грн. на 2016 рік.

Так, позивачем за грудень 2016 року виставлено відповідачу орендну плату в розмірі 3.271,10 грн., про що надіслано відповідний рахунок для оплати.

Довідкою №4-2302-956 від 25.07.2017 р. встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати становить 1.828,63 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобовязання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Сторонами встановлено у пункті 3.3. Договору, що у разі зміни розрахункових ставок та розмірів орендованої площі, внесення плати Орендарем здійснюється у розмірі нових ставок з дати набрання ними чинності і Орендар зобовязаний не пізніше 3-х днів з цієї дати підписати з Орендодавцем зміни до цього Договору. Відсутність або не підписання змін Орендарем не звільняє його від внесення плати у розмірі і за ставками згідно з цим пунктом, у тому числі за зміненими, як це встановлено цим абзацом.

Так, судом встановлено, що 01.12.2016 р. ухвалою №1273 Львівська міська рада затверджено Методику розрахунку розміру орендної плати за оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності м. Львова, згідно з п. 2 якої встановлено, що базова вартість 1 кв.м. орендованого конструктивного елемента благоустрою комунальної власності, назначена для розміщення обєктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення становить 75,72 грн. на 2016 рік.

Відтак, як убачається із матеріалів справи, орендодавець правомірно нарахував за грудень 2016 орендну плату в розмірі 3.271,10 грн.

Таким чином, відповідач допустив порушення умов Договору на права тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд №Ф-576-15 від 28.10.2015 р., яке полягало у несвоєчасній сплаті орендних платежів. За таких обставин вимоги позивача про стягнення 1.828,63 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 32, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицький край» (адреса: АДРЕСА_1, 79058; ідентифікаційний код 37965358) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса: площа Галицька, будинок 15, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25558625) 1.828,63 грн. заборгованості з орендної плати, та 1.600,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Синчук М.М.