ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 жовтня 2017 року Справа № 916/1979/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого, суддіСтратієнко Л.В.
суддівКондратової І.Д., Нєсвєтової Н.М.
розглянувши касаційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області
нарішення Господарського суду Одеської області від 18 червня 2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09 серпня 2017 року
у справі№ 916/1979/15
за позовом прокурора Приморського району міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради
доОдеської міської ради, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент комунальної власності Одеської міської ради
про визнання незаконним рішення, недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна
ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Одеської області подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 18 червня 2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09 серпня 2017 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

При цьому, відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Зазначений конституційні принципи закріплені в статті 4-2 (рівність перед законом і судом), згідно з якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

До касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Вимоги до форми і змісту касаційної скарги визначено статтею 111 Господарського процесуального кодексу України і, зокрема встановлено, що до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

За ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакцій чинній на момент звернення з касаційною скаргою) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1 827,00 грн) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73 080,00 грн).

При цьому, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону (в редакції чинній на момент звернення з позовною заявою) із позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1 218,00 грн - МЗП станом на 01 січня 2015 року).

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (пп. 2 п. 3 ст. 6 Закону).

Статтею 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір справляється за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Оскільки прокурор звернувся з позовом до суду у травні 2015 року і просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18 червня 2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09 серпня 2017 року, якими у позові прокурора про визнання незаконним рішення, недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна було відмовлено, то при подачі цієї касаційної скарги останній повинен був сплатити судовий збір як за двома вимогами немайнового характеру - 2 923,20 грн (визнання незаконним рішення -1 461,60 грн (120 % від 1 218,00 грн - МЗП станом на 01 січня 2015 року), недійсним договору купівлі-продажу - 1 461,60 грн), так і за вимогою майнового характеру (витребування майна) - 4 161,60 грн (120 % від 3 468,00 грн (173 400,00 грн - вартість майна (а.с. 32, 36, т. 1)* 2% / 100 %), а всього 7 084,80 грн.

Проте, прокурором за платіжними дорученнями № 1467, № 1468 від 06.09.2017 було сплачено лише 4 384,80 грн, тобто на 2 700,00 грн менше від суми судового збору, що підлягає сплаті у даному випадку.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 18 червня 2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09 серпня 2017 року у справі № 916/1979/15 повернути Першому заступнику прокурора Одеської області.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя І. Кондратова
Суддя Н. Нєсвєтова