ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017р. Справа № 914/1641/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АВЕ ЛЬВІВ (м. Львів)

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Львів)

про: визнання протиправними та скасування рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: Не зявився.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. № 13/08-1260 від 11.07.2017 року, ОСОБА_3 дов. № 13/08-1261 від 11.07.2017 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю АВЕ ЛЬВІВ до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 24р/к від 19 травня 2017 року у справі № 3-02-311/2013.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.08.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 17.08.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.08.2017 року відкладено розгляд справи на 22.08.2017 року, у звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.08.2017 року відкладено розгляд справи на 30.08.2017 року, у звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.08.2017 року відкладено розгляд справи на 05.09.2017 року, у звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.09.2017 року відкладено розгляд справи на 02.10.2017 року, у звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2017 року відкладено розгляд справи на 09.10.2017 року, у звязку з відсутністю представника позивача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.10.2017 року відкладено розгляд справи на 17.10.2017 року, для надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 14.08.2017 року, про відкладення розгляду справи від 17.08.2017 року, від 22.08.2017 року, від 30.08.2017 року, від 05.09.2017 року, від 02.10.2017 року, від 09.10.2017 виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписка представника позивача на бланку оголошення відкладення розгляду справи від 09.10.2017 року, що знаходиться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обовязковою.

30.08.2017 року за вх. № 29260/17 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 14.08.2017 року, про відкладення розгляду справи від 17.08.2017 року, від 22.08.2017 року, від 30.08.2017 року, від 05.09.2017 року, від 02.10.2017 року, від 09.10.2017 виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

22.08.2017 року за вх. № 28970/17 представник відповідача подав відзив на позов.

30.08.2017 року за вх. № 29679/17 представник відповідача подав доповнення до відзиву на позов.

05.09.2017 року за вх. № 30154/17 представник відповідача подав доповнення до відзиву на позов.

02.10.2017 року за вх. № 33215/17 представник відповідача подав доповнення до відзиву на позов.

05.10.2017 року за вх. № 33802/17 представник відповідача подав доповнення до відзиву на позов.

13.10.2017 року за вх. № 34861/17 представник відповідача подав доповнення до відзиву на позов.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 17.10.2017 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач, ОСОБА_4) було прийнято Рішення № 344 у справі № 3-02-311/2013 від 27 грудня 2013 року (надалі-Рішення), яким на Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕ ЛЬВІВ» (надалі - позивач, ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ», Товариство) було накладено три штрафи по 60 000 грн. кожен (сукупно - 180 000 грн.) за зловживання монопольним (домінуючим) становищем на кожному із наведених ринків надання послуг із вивезення твердих побутових відходів: у І кв. 2013 року у м. Львові, протягом 9 міс. 2013 року у м. Городку та протягом 9 міс. 2013 року у м. Кам'янка-Бузька.

Позивач ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» зазначає, що звернулося до ОСОБА_1 колегії ОСОБА_4 із заявою про перегляд цього рішення (надалі - Рішення 1).

У вищезгаданій заяві про перегляд Рішення 1 ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» просило:

1) переглянути Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 344 від 27 грудня 2013 року у справі № 3-02-311/2013;

2) змінити Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 344 від 27 грудня 2013 року у справі № 3-02-311/2013 в частині:

п. 1 резолютивної частини, яким визначено монопольне (домінуюче) становище ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові з часткою 44%, шляхом вилучення цього пункту;

п. 4 резолютивної частини, яким визнане зловживання монопольним (домінуючим) становищем ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, шляхом вилучення цього пункту;

п. 7 резолютивної частини, яким зобов'язано припинити зловживання монопольним (домінуючим) становищем ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у м. Львові, шляхом вилучення з тексту цього пункту з покликанням на п. 4;

п. 8 резолютивної частини, яким на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» накладено штраф за зловживання монопольним (домінуючим.) становищем на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, шляхом вилучення цього пункту;

п. 9 резолютивної частини, яким на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» накладено штраф за зловживання монопольним (домінуючим.) становищем на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у м. Городок в період 9 міс. 2013 року, шляхом корегування розміру штрафу у сторону його зменшення та встановлення розміру штрафу в сумі 10 000 грн.

п. 10 резолютивної частини, яким на ОСОБА_5 «ЛВЕ ЛЬВІВ" накладено штраф за зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у м. Кам'янка-Бузька в період 9 міс. 2013 року, шляхом корегування розміру штрафу у сторону його зменшення та встановлення розміру штрафу в сумі 6 000 грн.

а також відповідних обґрунтувань мотивувальної частини Рішення.

Позивач звертає увагу на те, що 19 травня 2017 року ОСОБА_1 колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України переглянула заяву ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» про перегляд Рішення-1 та постановила залишити Рішення-1 без змін, про що було прийнято Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 24р/к від 19 травня 2017 року у справі № 3-02-311/2013 (надалі - Рішення-2).

Позивач вважає, що Рішення-2 не відповідає чинному законодавству України, є необґрунтованим, необ'єктивним, поверхневим, а відтак незаконним.

Згідно ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про відходи», власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 35-1 Закону України «Про відходи», збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Така ж норма передбачена у абз. 1 п. 4 Постанови Кабінету міністрів України № 1070 від 10 грудня 2008 року «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів», згідно якої виконавець послуг з вивезення побутових відходів визначається на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 1173 від 16 листопада 2011 року «Про питання надання послуг з вивезення побутових відходів», визначено процедуру підготовки та проведення конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту.

Згідно п. 28 вищезгаданого Порядку, переможцем конкурсу визначається його учасник, що відповідає кваліфікаційним вимогам, може забезпечити надання послуг відповідної кількості та якості, конкурсна пропозиція якого визнана найкращою за результатами оцінки.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що підготовка та проведення конкурсу забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради або місцевою державною адміністрацією, у разі делегування їй повноважень відповідними радами (далі - організатор конкурсу) у порядку, встановленому законом.

Позивач зазначає, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» брало участь у конкурсах на визначення надавача послуг з вивезення твердих побутових відходів, які проводили відповідні органи місцевого самоврядування м. Львова, м. Городка та м. Кам'янка-Бузької, подало належним чином оформлену конкурсну документацію. У конкурсах на визнання перевізника, виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на відповідній території, крім ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВТВ» брали участь також інші суб'єкти господарювання, які претендували на надавача послуг з вивезення побутових відходів (у місті Львові - ОСОБА_5 «САНКОМ-Львів», ОСОБА_5 «ДВ Екосвіт», ОСОБА_5 «Спецавтотранс-Львів», ЛКП ТФ «Львівспецкомунтранс», у місті Городок - ОСОБА_5 «САНКОМ-Львів», у місті Кам'янка-Бузька - Комунальне підприємство «КЖКПІ»).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання, мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Позивач зазначає, що у вищезгаданих конкурсах ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» діяло в умовах конкуренції.

У пункті 6 та 1 Рішення-2 зазначено, що «за результатами проведеного дослідження встановлено, що: на території м. Львів, окрім ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» послугу з вивезення твердих побутових відходів надавало лише 4 суб'єкти господарювання. Отже, ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» протягом І кварталу 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Львова із часткою 44%.

Позивач вважає, що Рішення-2 в частині визначення монопольного (домінуючого) становища ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, а відповідно, і накладення штрафу за зловживання монопольним (домінуючим) становищем на вказаному ринку, є необґрунтованим з огляду на прийняття цього рішення на підставі недостовірної інформації. В заяві про перегляд Рішення-1 позивачем зазначалося, що обсяги ринку із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, а також частки суб'єктів господарювання на ньому у вартісному показнику обраховані виходячи із недостовірних даних, які щодо окремих суб'єктів господарювання включають також дані із позагеографічних меж цього ринку, а також включають оплату за послуги із захоронення, які надаються іншими суб'єктами, і складовими послуг із вивезення твердих побутових відходів не є.

Позивач зазначає, що для визначення монопольного (домінуючого) становища Товариства, ОСОБА_4 використало вартісні показники: загальний обсяг ринку 11 737 063,6 грн., обсяг наданих послуг ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» - 5 188 668,3 грн. Зазначені дані ОСОБА_4 отримало при дослідженні ринку у сфері поводження із твердими побутовими відходами. На вимогу ОСОБА_4 про надання інформації від 01 липня 2013 року за № 13/05-569, таку інформацію надало також ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ». Зокрема, було надано інформацію у формі таблиці № 5. Згідно вказівок до цієї таблиці, які були наведені у вимозі, суб'єкт господарювання повинен був вказати інформацію по категоріям споживачів за 2011 рік, 2012 рік та І кв. 2013 року у вартісних і натуральних показниках. У відповідності до цих вказівок ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» дійсно вказало дані щодо обсягу наданих послуг у вартісному показнику за І кв. 2013 року в сумі 5 188 668,3 грн. Однак, за твердженням позивача, ці дані, по-перше, включали не лише кошти, отримані від надання послуг із вивезення твердих побутових відходів з м. Львова, але і з інших населених пунктів. До таблиці № 5 не було вказівок зазначати окремо дані по різних населених пунктах, тому ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» вказало сукупні дані по підприємству. ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» по м. Львову за І кв. 2013 року становлять 4 405 134,15 грн. По-друге, на думку позивача, навіть ці дані по м. Львову також не можуть бути автоматично використані для обчислення частки на ринку, оскільки вони включають кошти, які сплачуються споживачами не тільки - за вивіз, але і за захоронення твердих побутових відходів, які отримуються ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» і до оплати за вивезення твердих побутових відходів не входять, а транзитом передаються організації, яка здійснює захоронення відходів. На суму оплати послуг із захоронення твердих побутових відходів, яка через ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» проходить транзитом, ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» не здійснює ніяких нарахувань чи націнок. Проте, споживачі оплачують послуги із захоронення разом із оплатою за вивіз твердих побутових відходів. Для різних операторів ринку частка суми, яка отримується ними від споживачів за захоронення і передається суб'єкту господарювання, який надає такі послуги, є різною, проте, згідно натурального показника, який підлягає пріоритетному застосуванню, частка ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» становить менше 35%. Крім того, позивачем у заяві про перегляд Рішення- І зазначалося, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», виходячи із даних, отриманих від ЛКП «ЗБИРАНКА», займає частку 31,58% на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові у натуральному показнику.

На думку позивача, відповідно до п. 8.1 ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р., кількісні показники Qpt та Qj, визначаються в натуральних та/або вартісних показниках. Натуральні показники застосовуються у випадках, коли можливо використовувати єдиний показник для всіх товарів, які складають товарні межі ринку. В інших випадках - використовуються вартісні показники. Таким чином, Методикою вказано, що пріоритетним у застосуванні є саме натуральний показник. І лише, у разі неможливості його застосування, можливим є застосування вартісного показника. На товарному ринку, на якому визначалася частка ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», натуральний показник (тони вивезених твердих побутових відходів) є не лише можливим до застосування, але і застосовується постійно у всіх розрахунках, розпорядчих документах, при обліку наданих послуг тощо.

Таким чином, за твердженням позивачанатуральний показник (тони вивезених ТПВ) є не лише можливим для застосування, але насправді постійно застосовується на ринку для будь-яких облікових цілей. Разом із заявою про перегляд Рішення-1 позивачем було подано інформацію, отриману із ЛКП «ЗБИРАНКА» щодо обсягів вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові без врахування самовивозу, що підтверджується копією довідки ЛКП «ЗБИРАНКА» від 25 вересня 2014 року за № 130. Виходячи із даних, вказаних у цій довідці, загальний обсяг ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові становить в натуральному показнику 43,7 тис. тон, обсяг вивезених ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові становить 13,8 тис. тон, що складає: 31,58%.

Таким чином, на думку позивача ОСОБА_1 колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла Рішення-2 в частині визначення монопольного (домінуючого) становища ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, не врахувавши інформації, наведеної у заяві про перегляд Рішення-1, що призвело до встановлення монопольного (домінуючого) становища ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові з часткою 44%

Позивач наголошує, що при визначенні розмірів штрафів за зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках вивезення твердих побутових підходів у містах Городок та Кам'янка-Бузька протягом 9 міс. 2013 року ОСОБА_1 колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не мала інформації щодо розміру доходів, отриманих ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на цих ринках, які, як вважає позивач, могли б бути взяті до уваги при визначенні розміру штрафів, особливо у порівнянні із ринком м. Львова. Так, зазначає позивач, накладені штрафи становлять по 60 000 грн. кожен, в той час, коли загальний дохід від надання послуг із вивезення твердих побутових відходів протягом часових меж ринку, визначених ОСОБА_1 колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, становить: - у м. Городку - 691 140,51 грн. - у м. Кам'янка-Бузька - 165 083,67 грн. Законом встановлено максимальну межу розмірів штрафів, надаючи право ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України самостійно, з урахуванням обставин справи, встановлювати їх розмір, що підлягає сплаті. В заяві про перегляд Рішення-1 Товариство просило врахувати наведену інформацію щодо співмірності накладених штрафів з обсягами конкретних ринків, за порушення на яких ці штрафи накладаються, але ОСОБА_4 безпідставно не врахувало цієї інформації.

Щодо п. 4 Рішення-1, згідно якого дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» визнано такими, що полягають в обмеженні прав споживачів послуг з вивезення твердих побутових відходів, зокрема, можливості зменшення розміру плати за послуги, в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачем послуг м. Львів порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Львова, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими, за умов існування значної конкуренції на ринку, то ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» просило вилучити його.

Також позивач зазначає, що статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Споживач має право: на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; на зменшення розміру плати за надані послуги, в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Таким чином, враховуючи норми законодавства України та, як вбачається з умов договору, такі умови не обмежують прав Споживачів, оскільки не містять умов про застосування до правовідносин, які виникли між Споживачем та Позивачем, неможливості застосування положень законодавства України, які регулюють ці правовідносини. Позивач наголошує, що згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Додатково позивач повідомляє, що Рішення-2 було отримано позивачем 09 червня 2017 року, тому строк для його оскарження не є пропущеним.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами перегляду органи Антимонопольного комітету України можуть залишити рішення без змін.

Згідно ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Отже, відповідно до вищенаведеного, керуючись ст. ст. 1, 12, 54 ГПК України, Законом України «Про захист економічної конкуренції», позивач просить визнати протиправним та скасувати Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 24р/к від 19 травня 2017 року у справі № 3-02-311/2013, судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» від 09.08.2017 р. (далі - позов) про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії ЛОТВ АМК України від 19.05.2017 р. № 24 р/к (далі - рішення № 24 ) зазначає, що позов підлягає до відмови, зокрема, з таких підстав.

У рішенні адміністративної колегії ЛОТВ АМК України 27.12.2013 р. № 344 (далі - рішення № 344) постановлено:

1. Визнати, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) протягом I Кварталу 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальним межах м. Львова із часткою 44%.

2. Визнати, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) протягом 9 місяців 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Кам'янка-Бузька із часткою 100%.

3. Визнати, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за результатами діяльності 9 місяців 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територгальиих межах м. Городок із часткою 100%.

4. Визнати дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598), які полягають в обмеженні прав споживачів послуг з вивезення ТПВ, зокрема, можливості зменшення розміру плати за послуги, в разі недотримання графіку вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачами послуг м. Львів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною першою статті 13 Закону України « Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Львова, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

5. Визнати дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598), які полягають в обмежені прав споживачів послуг з вивезення ТПВ, зокрема, можливості зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіку вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачами послуг м. Городок, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Городок шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

6. Визнати дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598), які полягають в обмеженні прав споживачів послуг з вивезення ТПВ, зокрема: можливості зменшення розміру плати за послуги, в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачами послуг м. Кам`янка-Бузька, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною першою статті 13 Закону України « Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Кам`янка-Бузька, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

7. Зобов'язати ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) припинити порушення, визначені пунктами 4,5,6 даного рішення шляхом переукладення договорів із споживачами послуг, про що повідомити ЛОТВ АМК України до 01.06.2014 р.

8. Згідно з абзацом другим частини другої та частиною шостою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

9. Згідно з абзацом другим частини другої та частиною шостою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за порушення, зазначене в пункті 5 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

10. Згідно з абзацом другим частини другої та частиною шостою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за порушення, зазначене в пункті 6 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

Відповідач зазначив, що за змістом пункту 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», проведення дослідження ринку, визначення становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на ринку, належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України. У свою чергу, на підставі норм законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 11 частини 1, частина 4 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», стаття 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 р. за № 317/6605) у справі № 3-02-311/2013 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції проведено дослідження становища ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Львова.

Відповідач наголошує, що об'єкти аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є:

а). суб'єкт господарювання, що надає послуги: ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ»;

б). послуги з вивезення твердих побутових відходів (далі у рішенні - ТПВ). Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги.

Відповідач зазначає, що відповідно до інформації, отриманої від Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (лист від 21.03.2013 р. № 2501-841), на території м. Львів послуги із збору та вивезення ТПВ надають такі суб'єкти господарювання: а). ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ»; б). СП ТзОВ «Ком Еко Львів»; в). ОСОБА_5 «Спецавтотранс-Львів»; г). ОСОБА_5 «Санком Львів»; д). ЛКП ТФ «Львівспецкомунтранс». В договорах, укладених ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» із споживачами м. Львів, Товариство визначило себе виконавцем послуги із збирання та вивезення твердих побутових відходів. В умовах договорів, укладених із споживачами, предметом договору є зобов'язання виконавця ОСОБА_5 «Аве Львів» надавати послуги із збирання та вивезення твердих побутових відходів, а споживач зобов'язується оплачувати послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених цим договором. Отже, споживач отримує послуги з вивезення ТПВ від ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» відповідно до умов укладеного договору та здійснює оплату за ці послуги безпосередньо на рахунок ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ».

Враховуючи вищенаведене, відповідач наголошує, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» є виконавцем послуг з вивезення ТПВ для споживачів м. Львова. Отже, об'єктами даного аналізу є ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» та послуга вивезення ТПВ.

Відповідач звертає увагу на те, що позивачем визначені переліки товарів (послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище, та основних продавців, покупців цих товарів (послуг).

2.1. Визначення переліку товарів. Перелік товарів складається з товарів (товарних груп), які обертаються на відповідній території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи). Побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення. Тверді відходи - залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням. Послуга з вивезення ТПВ - збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення ТПВ. що здійснюється у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування. Отже, товаром на зазначеному ринку є послуга з вивезення ТПВ.

2.2. Споживчі характеристики. За функціональним призначенням визначений товар спрямований на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення якісного, своєчасного вивезення твердих побутових відходів відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків та правил, згідно із законодавством, зокрема, Законом України «Про відходи» (надалі - Закон), постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» від 10.12.2008 р. № 1070 (далі - Постанова № 1070) тощо.

2.3. Умови споживання товару. Умовами споживання послуги з вивезення ТПВ є рівень обслуговування, якість виконаних робіт відповідно до вимог правил, норм та стандартів, зокрема, відповідно до пункту 4 Постанови № 1070 передбачається наявність у виконавця послуги спеціально обладнаних транспортних засобів для надання послуги з вивезення ТПВ. Крім того, графіками вивезення ТПВ та нормами їх накопичення передбачено періодичність та кількісні показники надання споживачам послуги.

2.4. Умови реалізації товару. Відповідно до пункту 3 Постанови № 1070 та статті 35-1 Закону, власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з особою, яка визначена виконавцем послуги з вивезення ТПВ. Таким чином, умовами реалізації визначеного товару - надання послуги з вивезення ТПВ, є укладання договорів між продавцем цього товару та його покупцями; надання послуг за графіком, який погоджується з місцевими органами влади, органами місцевого самоврядування та визначається угодою сторін. Споживач отримує послуги з вивезення ТПВ та здійснює оплату за ці послуги безпосередньо на рахунок ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» відповідно до умов договору, укладеного між Товариством та споживачем.

Відповідач звертає увагу на те, що постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 2006 р. № 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів» (далі - Постанова № 1010) визначений порядок формування тарифів на послугу з вивезення ТПВ, відповідно до якого: тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів - грошовий вираз витрат із збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізації, знешкодження та захоронення 1 куб. метра або 1 тонни (за наявності вагового обладнання) твердих побутових відходів, розрахований на основі економічно обґрунтованих планованих витрат з урахуванням планованого прибутку та податку на додану вартість. Пунктом 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальну послугу розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тариф на послугу з вивезення ТПВ, згідно пункту 3 розділу 2 Постанови № 1010, розраховується відповідно до річних планів надання послуги і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у плановому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін підприємства. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житло-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Ціни на послуги з вивезення ТПВ, які надає ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», були встановлені Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2010 р.

2.6. Визначення основних продавців та покупців товару. Продавець (виконавець) - юридична особа ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», яке має відповідну матеріально-технічну базу та визнано виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів органом місцевого самоврядування. Покупці (споживачі) - відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - фізичні особи - мешканці житлового фонду, який (фонд) обслуговується ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» та юридичні особи - орендарі та власники нежитлових приміщень, які отримують або мають намір отримувати житлово-комунальні послуги від ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ». Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між виконавцем послуги та споживачами здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статей 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі та виконавець зобовязані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Форма типового договору на послуги з вивезення твердих побутових відходів, затверджена Постановою № 1070.

3. Визначення товарних меж ринку. Товарними межами ринку визначається товар (товарна група), сукупність подібних, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів до споживання іншого. Товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп). Таке формування здійснюється з переліку товарів, які по показникам взаємозамінності мають для продавців, покупців ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи). Взаємозамінними товарами (товарами - замінниками) є товари, які оцінюються споживачами як замінники один одного за функціональним призначенням, споживчими якостями, ціною, експлуатаційними та іншими якісними характеристиками. Згідно статті 1 Закону, тверді відходи - залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням. Таким чином, послуга з вивезення ТПВ є однорідним товаром за своїм функціональним призначенням та не має товарів - замінників і тому межі ринку співпадають з товаром (послугою з вивезення ТПВ), визначеним у розділі 2 даного аналізу.

4. Визначення територіальних (географічних) меж ринку. Територіальні межі певного ринку товару (товарної групи) визначаються шляхом визначення мінімальної території, за межами якої, з точки зору споживача товарів (товарної групи), придбання товару є неможливим або недоцільним. Територія, в межах якої ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» надавало послуги з вивезення твердих побутових відходів є територією м. Львова. Тобто, територіальними межами ринку послуги з вивезення ТПВ є територія, в межах якої Товариство надає послуги з вивезення ТПВ у м. Львів.

5. Визначення часових меж ринку. Часові межі ринку визначаються як проміжок часу, протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками, надавачами) і споживачами утворює ринок товару із сталою структурою. Для потреб даного дослідження часовими межами ринку визначено період І квартал 2013 р., оскільки у цей проміжок часу ринок товару мав сталу структуру.

6. Установлення монопольного (домінуючого) становища. За результатами проведеного дослідження встановлено, що:

а) споживачі послуг - фізичні та юридичні особи;

б) на даному ринку відсутні товари - замінники. На території м. Львів, окрім ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», послугу з вивезення ТПВ надавало лише 4 суб'єкти господарювання.

Отже, відповідач зазначає, що згідно з рішенням № 344, ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» протягом І кварталу 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Львова із часткою 44 %.

Відповідач наголошує, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» не погодилось з рішенням № 344 та оскаржило його до системи господарських судів, натомість:

а) Господарський суд Львівської області згідно з рішенням від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ»;

б) Львівський апеляційний господарський суд відповідно до постанови від 09.09.2014 р. у справі № 914/990/14 залишив рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 без змін;

в) Вищий господарський суд України згідно з постановою від 28.10.2014 р. у справі № 914/990/14 рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 і постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 р. у справі № 914/990/14 залишив без змін.

Відповідач звертає увагу на те, що згідно з:

а) пунктом 9 резолютивної частини рішенням № 344 на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» накладено штраф у розмірі 60 000 грн.;

б) пунктом 10 резолютивної частини рішенням № 344 на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» накладено штраф у розмірі 60 000 грн.

Відповідач зазначає, що: а). штрафи за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені Законом України «Про захист економічної конкуренції», накладаються відповідно статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: згідно з абзацом 2 частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накладається штраф у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф;

б) згідно з частиною 6 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення про накладення штрафів у розмірах понад чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, понад 68 000 грн. (17x4 000 = 68 000 грн.) приймаються виключно Антимонопольним комітетом України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України на їх засіданнях;

в) у рішенні № 344 вказано: «Дохід (виручка) ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (форма 2) за 2012 р. склав 23182 тис. грн.»;

г) відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (з врахуванням частини 6 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції») максимальний розмір штрафу за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», щодо ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» у 2013 р. становить до 2 318 200 грн. (до 10 відсотків від доходу (виручки) ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2013 р.;

ґ) згідно з пунктом 9 резолютивної частини рішення № 344 ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», за порушення, що передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (пунктом 5 резолютивної частини рішення № 344), накладено штраф у розмірі 60 000 грн., тобто, накладення штрафу відповідно до пункту 9 резолютивної частини рішення № 344 здійснено з дотриманням статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

д) згідно з пунктом 10 резолютивної частини рішення № 344 ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (пунктом 6 резолютивної частини рішення № 344), накладено штраф у розмірі 60 000 грн., тобто, накладення штрафу відповідно до пункту 10 резолютивної частини рішення № 344 здійснено з дотриманням статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Отже, у визначенні розмірів штрафів у рішенні № 344 Колегія діяла у межах законодавства про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» межу розміру штрафу, тобто, підстави для корегування розмірів штрафів у сторону зменшення відсутні.

Відповідач наголошує, що Законодавство про захист економічної конкуренції:

а) не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність «протиправності порушення» та «додержання розумного балансу інтересів»;

б) не передбачає «коригування» розміру штрафу.

30.08.2017 р., 05.09.2017 р., 02.10.2017 р., 05.10.2017 р. та 13.10.2017 р. відповідачем подано доповнення № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 до відзиву на позовну заяву, у яких той наводить приклади з судової практики та просить у позові відмовити.

Відповідач у своїх доповненнях зазначає, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» не погодилось з рішенням № 344 та оскаржило його до системи господарських судів, натомість:

а) Господарський суд Львівської області згідно з рішенням від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ»;

б) Львівський апеляційний господарський суд відповідно до постанови від 09.09.2014 р у справі № 914/990/14 залишив рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 без змін;

в) Вищий господарський суд України згідно з постановою від 28.10.2014 р. у справі № 914/990/14 рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 і постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 р. у справі № 914/990/14 залишив без змін.

Як зазначено у постанові Львівського господарського суду від 09.09.2014 р. у справі № 914/990/14, «Щодо посилання скаржника на те, що розрахунок частки ТОВ «Аве Львів» на ринку м,Львова в І кв, 2013 р. порушує ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, зате, розпорядженням Антимонопольного комітету України № 49-р від 05.03.2002 р., а саме; для визначення частки позивача комітетом використано вартісний показник чим порушено п. 8.1 ОСОБА_3, якою зазначено, що пріоритетним у застосуванні є натуральний показник, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції

Згідно з п. 2.2 ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженог, розпорядженням Антимонопольного комітету України № 49-р від 05.03.2002 р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 317/6605 від 01.04.2002 р., етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, їх, кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 ОСОБА_3, можуть змінюватися залежно від фактичних, обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Відповідно до п.8.1 ОСОБА_3 кількісні показники Q PT та QJ, визначаються з натуральних, та/або вартісних показниках. Натуральні показники застосовуються у випадках, коли можливо використовувати єдиний показник для всіх товарів, які складають товарні межі ринку. В інших випадках використовуються вартісні показники.

Як вбачається із п. 15.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» № 15 від 26.12.2011 р. господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами антимонопольного комітету України відповідних, правових норм, зокрема, ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 р. № 49-р. Однак, господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певним товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції судом оглянуто оригінали додаткових документів, копії яких додані Антимонопольним комітетом до пояснення № 2 від 05.09.2014 р., з яких убачається, що при визначенні обсягу товару на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових, відходів в територіальних, межах, м. Львова Антимонопольний комітет керувався інформацією отриманою від субєктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на даному ринку. Оскільки з отриманої інформації вбачається, що у деяких субєктів господарювання відсутній облік вивезення побутових відходів у м куб., що є відповідником натурального показника на ринку, Антимонопольним комітетом правомірно застосовано вартісний показник обсягу ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Львова у звязку із неоднаковим співвідношенням м. куб. до тонни у різних субєктів господарювання.

Враховуючи вищенаведене суд погоджується із висновком суду першої інстанції та доводами викладеними у рішенні № 344 відповідача про те, що позивач протягом І кварталу 2013 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з вивезення твердих, побутових відходів в територіальних, межах міста Львова із часткою 44%, в територіальних, межах міста Кам'янка-Бузьки із часткою 100%, в територіальних межах. міста Городка з часткою 100%»;

Як зазначено у Постанові Вищого господарського суду України від 28.10.2014 р. у справі № 914/990/14, у розгляді справи в суді апеляційної інстанції останнім оглянуто оригінали додаткових документів, копії яких додано територіальним відділенням АМК до його письмових пояснень; з цих документів вбачається, що при визначенні обсягу товару на ринку надання послуг з вивезення ТПВ у територіальних межах м. Львова територіальне відділення АМК керувалося інформацією, отриманою від суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на даному ринку. Ця інформація свідчить, що у деяких суб'єктів господарювання відсутній облік вивезення побутових відходів у метрах кубічних, що є відповідником натурального показника на ринку. Тому названим відділенням правомірно застосовано передбачений Методикою вартісний показник обсягу ринку надання послуг з вивезення ТПВ у територіальних межах м. Львова в зв'язку з неоднаковим співвідношенням м. куб. до тонни у різних суб'єктів господарювання.

Додатково, відповідач наводить правову позицію щодо визначення розміру штрафу, викладену у постанові Вищого господарського суду України:

1). від 10.08.2016 р. у справі № 917/2711/15: «Щодо розміру накладеного територіальним відділенням штрафу, то як правильно встановлено місцевим господарським судом, призначаючи штраф у розмірі 68 000, 00 грн., територіальне відділення діяло відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

2). від 29.11.2016 р. у справі № 922/1540/16: «При цьому, як вірно зазначено апеляційним господарським судом, у визначенні розміру штрафу (Відділення діяло у межах чинного законодавства України про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену межу»;

3). від 17.01.2017 р. у справі № 910/6796/16: «Скаржником не обґрунтовано, що розмір застосованого ним % згідно з (Рішенням № 198-р штрафу не відповідає (виходить за межі) розміру штрафу, передбаченого Законом. Що ж до зазначеної скаржником "законодавчої невизначеності з приводу способу накладення штрафу та визначення його розміру", то це в жодному разі не свідчить про наявність встановлених. Законом підстав для визнання Рішення № 198-р недійсним»;

4). від 14.03.2017 р. у справі № 902/244/16: «У визначенні розміру штрафу (Відділення діяло у межах чинного законодавства (України про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену межу. Законодавство про захист економічної конкуренції не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність «протиправності порушення» та «додержання розумного балансу інтересів»;

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, відповідач просить Господарський суд Львівської області відмовити у позові.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Частиною 3 статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст. 40 Господарського кодексу України, державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Відповідно ч. 4 ст. 4 «Про захист економічної конкуренції», державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції до повноважень Антимонопольного комітету України належить:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами;

- проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення. ( ч. 1 п.п. 1, 2, 11 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Також, ст. 19 даного Закону визначено гарантії здійснення повноважень Антимонопольного комітету України. Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (згідно з положеннями статей 1, 6, 121 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів. Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», однією з основних засад внутрішньої політики в економічній сфері є розвиток конкуренції як основного чинника підвищення ефективності економіки, забезпечення дієвого регулювання діяльності природних монополій, недопущення проявів монополізму на державному та регіональному рівнях.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Наведене визначення дозволяє зробити висновок, що конкуренцією є таке змагання субєктів господарювання, яке призводить або може призвести до отримання такими субєктами певних економічних переваг. При цьому такі переваги забезпечуються завдяки їх власним досягненням. Наслідком такого змагання є те, що споживачі отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі субєкти господарювання (учасники конкурентного змагання) не визначають та не диктують умов реалізації товару чи послуг на ринку, чи іншим чином не обмежують конкурентне змагання.

Згідно з п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Згідно з частиною 1 статті 27, частиною 1 статті 28 Господарського кодексу України, монопольним визнається домінуюче становище суб'єкта господарювання, яке дає йому можливість самостійно або разом з іншими суб'єктами обмежувати конкуренцію на ринку певного товару (робіт, послуг). Стан товарного ринку, за якого задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв'язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю продукції в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб'єктами господарювання, не можуть бути замінені у споживанні іншими, у зв'язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на такі товари, ніж попит на інші товари (послуги), - вважається природною монополією. Аналогічне положення передбачено і статтею 1 Закону України «Про природні монополії».

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно законом (ч. 3 ст. 13 Закону).

Як убачається з підпункту 15.4 пункту 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Стаття 29 Господарського кодексу України визначає такі форми зловживання монопольним становищем на ринку:

- нав'язування таких умов договору, які ставлять контрагентів у нерівне становище, або додаткових умов, що не стосуються предмета договору, включаючи нав'язування товару, не потрібного контрагенту;

- обмеження або припинення виробництва, а також вилучення товарів з обороту з метою створення або підтримки дефіциту на ринку чи встановлення монопольних цін;

- інші дії, вчинені з метою створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) суб'єктів господарювання;

- встановлення монопольно високих або дискримінаційних цін (тарифів) на свої товари, що призводить до порушення прав споживачів або обмежує права окремих споживачів;

- встановлення монопольно низьких цін (тарифів) на свої товари, що призводить до обмеження конкуренції.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції

Згідно з п. 2.2 ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженого, розпорядженням Антимонопольного комітету України № 49-р від 05.03.2002 р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 317/6605 від 01.04.2002 р., етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, їх, кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 ОСОБА_3, можуть змінюватися залежно від фактичних, обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Відповідно до п. 8.1 ОСОБА_3 кількісні показники Q PT та QJ, визначаються з натуральних, та/або вартісних показниках. Натуральні показники застосовуються у випадках, коли можливо використовувати єдиний показник для всіх товарів, які складають товарні межі ринку. В інших випадках використовуються вартісні показники.

Як вбачається із п. 15.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» № 15 від 26.12.2011 р., господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 р. № 49-р. Однак, господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певним товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Як встановлено судом, 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач, ОСОБА_4) було прийнято Рішення № 344 у справі № 3-02-311/2013 від 27 грудня 2013 року, яким на Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕ ЛЬВІВ» (надалі - позивач, ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ», Товариство) було накладено три штрафи по 60 000 грн. кожен (сукупно - 180 000 грн.) за зловживання монопольним (домінуючим) становищем на кожному із наведених ринків надання послуг із вивезення твердих побутових відходів: у І кв. 2013 року у м. Львові, протягом 9 міс. 2013 року у м. Городку та протягом 9 міс. 2013 року у м. Кам'янка-Бузька.

У рішенні адміністративної колегії ЛОТВ АМК України 27.12.2013 р. № 344 (далі - рішення № 344) постановлено:

1. Визнати, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) протягом I Кварталу 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальним межах м. Львова із часткою 44%.

2. Визнати, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) протягом 9 місяців 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Кам'янка-Бузька із часткою 100%.

3. Визнати, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за результатами діяльності 9 місяців 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територгальиих межах м. Городок із часткою 100%.

4. Визнати дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598), які полягають в обмеженні прав споживачів послуг з вивезення ТПВ, зокрема, можливості зменшення розміру плати за послуги, в разі недотримання графіку вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачами послуг м. Львів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною першою статті 13 Закону України « Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Львова, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

5. Визнати дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598), які полягають в обмежені прав споживачів послуг з вивезення ТПВ, зокрема, можливості зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіку вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачами послуг м. Городок, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Городок шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

6. Визнати дії ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598), які полягають в обмеженні прав споживачів послуг з вивезення ТПВ, зокрема: можливості зменшення розміру плати за послуги, в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї, відповідно до договорів, укладених із споживачами послуг м. Кам`янка-Бузька, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та визначене частиною першою статті 13 Закону України « Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м. Кам`янка-Бузька, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

7. Зобов'язати ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) припинити порушення, визначені пунктами 4,5,6 даного рішення шляхом переукладення договорів із споживачами послуг, про що повідомити ЛОТВ АМК України до 01.06.2014 р.

8. Згідно з абзацом другим частини другої та частиною шостою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

9. Згідно з абзацом другим частини другої та частиною шостою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за порушення, зазначене в пункті 5 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

10. Згідно з абзацом другим частини другої та частиною шостою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накласти на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» (ідентифікаційний код: 39515598) за порушення, зазначене в пункті 6 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.

За змістом пункту 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», проведення дослідження ринку, визначення становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на ринку, належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України. У свою чергу, на підставі норм законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 11 частини 1, частина 4 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», стаття 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 р. за № 317/6605) у справі № 3-02-311/2013 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції проведено дослідження становища ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуги з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Львова.

Позивач ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ», звернулося до ОСОБА_1 колегії ОСОБА_4 із заявою про перегляд цього рішення (надалі - Рішення 1).

У вищезгаданій заяві про перегляд Рішення 1 ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» просило:

1) переглянути Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 344 від 27 грудня 2013 року у справі № 3-02-311/2013;

2) змінити Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 344 від 27 грудня 2013 року у справі № 3-02-311/2013 в частині:

п. 1 резолютивної частини, яким визначено монопольне (домінуюче) становите ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові з часткою 44%, шляхом вилучення цього пункту;

п. 4 резолютивної частини, яким визнане зловживання монопольним (домінуючим) становищем ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, шляхом вилучення цього пункту;

п. 7 резолютивної частини, яким зобов'язано припинити зловживання монопольним (домінуючим) становищем ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у м. Львові, шляхом вилучення з тексту цього пункту покликання на п. 4;

п. 8 резолютивної частини, яким на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» накладено штраф за зловживання монопольним (домінуючим.) становищем на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у І кв. 2013 року у м. Львові, шляхом вилучення цього пункту;

п. 9 резолютивної частини, яким на ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» накладено штраф за зловживання монопольним (домінуючим.) становищем на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у м. Городок в період 9 міс. 2013 року, шляхом корегування розміру штрафу у сторону його зменшення та встановлення розміру штрафу в сумі 10 000 грн.

п. 10 резолютивної частини, яким на ОСОБА_5 «ЛВЕ ЛЬВІВ" накладено штраф за зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг із вивезення твердих побутових відходів у м. Кам'янка-Бузька в період 9 міс. 2013 року, шляхом корегування розміру штрафу у сторону його зменшення та встановлення розміру штрафу в сумі 6 000 грн.

а також відповідних обґрунтувань мотивувальної частини.

19 травня 2017 року ОСОБА_1 колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розглянула заяву ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» про перегляд Рішення-1 та постановила залишити Рішення-1 без змін, про що було прийнято Рішення ОСОБА_1 колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 24р/к від 19 травня 2017 року у справі № 3-02-311/2013 (надалі - Рішення-2).

При розгляді справи судом встановлено, що Органом Антимонопольного комітету, виключно в межах своїх повноважень, досліджено ринок, визначено межі товарного ринку та монопольне (домінуюче) становище ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ».

В ході розгляду справи, судом встановлено, що при визначенні розміру штрафів відповідач керувався тим, що: а). штрафи за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені Законом України «Про захист економічної конкуренції», накладаються відповідно статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: згідно з абзацом 2 частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накладається штраф у розмірі до десяти відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф;

б) згідно з частиною 6 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення про накладення штрафів у розмірах понад чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, понад 68 000 грн. (17x4 000 = 68 000 грн.) приймаються виключно Антимонопольним комітетом України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України на їх засіданнях;

в) у рішенні № 344 вказано: «Дохід (виручка) ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (форма 2) за 2012 р. склав 23182 тис. грн.»;

г) відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (з врахуванням частини 6 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції») максимальний розмір штрафу за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», щодо ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» у 2013 становить до 2 318 200 грн. (до 10 відсотків від доходу (виручки) ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2013 р.;

ґ) згідно з пунктом 9 резолютивної частини рішення № 344 ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», за порушення, що передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (пунктом 5 резолютивної частини рішення № 344), накладено штраф у розмірі 60 000 грн., тобто, накладення штрафу відповідно до пункту 9 резолютивної частини рішення № 344 здійснено з дотриманням статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

д) згідно з пунктом 10 резолютивної частини рішення № 344 ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ», за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (пунктом 6 резолютивної частини рішення № 344), накладено штраф у розмірі 60 000 грн., тобто, накладення штрафу відповідно до пункту 10 резолютивної частини рішення № 344 здійснено з дотриманням статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Отже, у визначенні розмірів штрафів у рішенні № 344 Колегія діяла у межах законодавства про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» межу розміру штрафу, тобто, підстави для корегування розмірів штрафів у сторону зменшення відсутні.

Крім того, законодавство про захист економічної конкуренції:

а) не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність «протиправності порушення» та «додержання розумного балансу інтересів»;

б) не передбачає «коригування» розміру штрафу.

Тому, доводи позивача щодо перевищення встановленого розміру штрафу суд вважає необґрунтованими. Адже відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ» не погодилось з рішенням № 344 та оскаржило його до системи господарських судів, натомість:

а) Господарський суд Львівської області згідно з рішенням від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 «АВЕ ЛЬВІВ»;

б) Львівський апеляційний господарський суд відповідно до постанови від 09.09.2014 р у справі № 914/990/14 залишив рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 без змін;

в) Вищий господарський суд України згідно з постановою від 28.10.2014 р. у справі № 914/990/14 рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2014 р. у справі № 914/990/14 і постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 р. у справі № 914/990/14 залишив без змін.

Також, згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції судом оглянуто оригінали додаткових документів, копії яких додані Антимонопольним комітетом до пояснення № 2 від 05.09.2014 р., з яких убачається, що при визначенні обсягу товару на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових, відходів в територіальних, межах, м. Львова Антимонопольний комітет керувався інформацією отриманою від субєктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на даному ринку. Оскільки з отриманої інформації вбачається, що у деяких субєктів господарювання відсутній облік вивезення побутових відходів у м куб., що є відповідником натурального показника на ринку, Антимонопольним комітетом правомірно застосовано вартісний показник обсягу ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах м. Львова у звязку із неоднаковим співвідношенням м. куб. до тонни у різних субєктів господарювання. Враховуючи вищенаведене суд погоджується із висновком суду першої інстанції та доводами викладеними у рішенні № 344 відповідача про те, що позивач протягом І кварталу 2013 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з вивезення твердих, побутових відходів в територіальних, межах міста Львова із часткою 44%, в територіальних, межах міста Кам'янка-Бузьки із часткою 100%, в територіальних межах. міста Городка з часткою 100%.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги щодо визнання недійсним Рішення № 344. Згідно з рішенням адміністративної колегії територіального відділення АМК від 27.12.2013 р. № 344 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі № 3-02-311/2013 (далі Рішення № 344):

- визнано, що Товариство протягом І кварталу 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (далі ТПВ) у територіальних межах міста Львова з часткою 44%, у територіальних межах міста Кам'янки-Бузької з часткою 100%, у територіальних межах міста Городка з часткою 100% (пункти 1, 2, 3);

- визнано, що договори на вивезення ТПВ не містять положень про можливість зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплати вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї. Зазначені дії обмежують права споживачів та є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 2 статті 50 та визначено частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі Закон); ці дії можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (пункти 4, 5, 6);

- на Товариство накладено штраф у сумі 60 000 грн. за кожен випадок порушення (пункти 8, 9, 10).

Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області від 26.04.2012 р. № 1009 Товариство визначено виконавцем послуг з вивезення твердих та негабаритних побутових відходів (крім токсичних та особливо небезпечних) з території міста Городка від фізичних та юридичних осіб.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області від 13.05.2013 р. № 86 Товариство визначено виконавцем послуг з вивезення твердих та негабаритних побутових відходів з території міста Кам'янка-Бузька.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янка-Бузької міської ради Львівської області від 20.06.2013 р. № 153 Товариство визначено виконавцем послуг з вивезення твердих та негабаритних побутових відходів з території міста Городка від фізичних та юридичних осіб.

За договорами про надання послуг з вивезення ТПВ сторонами є виконавець та замовник.

У Рішенні № 344 зазначено, що відповідні договори не містять положень про можливість зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплати вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї. Такі дії, на думку територіального відділення АМК, не відповідають положенням Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, обмежують права споживачів та можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів.

У Рішенні № 344 зазначається також, що договори, які укладаються Товариством зі споживачами, суперечать Типовому договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 №1070, зокрема, не містять положень про можливість зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплати вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім'ї.

У розгляді справи в суді апеляційної інстанції останнім оглянуто оригінали додаткових документів, копії яких додано територіальним відділенням АМК до його письмових пояснень; з цих документів вбачається, що при визначенні обсягу товару на ринку надання послуг з вивезення ТПВ у територіальних межах м. Львова територіальне відділення АМК керувалося інформацією, отриманою від суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на даному ринку. Ця інформація свідчить, що у деяких суб'єктів господарювання відсутній облік вивезення побутових відходів у метрах кубічних, що є відповідником натурального показника на ринку. Тому названим відділенням правомірно застосовано передбачений Методикою вартісний показник обсягу ринку надання послуг з вивезення ТПВ у територіальних межах м. Львова в зв'язку з неоднаковим співвідношенням м.куб до тонни у різних суб'єктів господарювання. Судом апеляційної інстанції не беруться до уваги відповіді ЛКП "Транспортна фірма "Львівспецкомунтранс" та СП ТОВ "Ком-ЕКО-ЛЬВІВ" на адвокатський запит щодо надання ними послуг з вивезення побутових відходів у м. Львові у І кв. 2013 року, оскільки надана у відповідних листах інформація не спростовує висновків Рішення № 344.

Відповідно до приписів Закону:

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13).

У постанові Вищого господарського суду України зазначено, що у прийнятті оскаржуваних рішення і постанови господарські суди виходили з того, що незазначення Товариством в укладених ним із споживачами договорах умови щодо можливості зменшення розміру плати за послуги в разі недотримання графіка вивезення відходів, несплати вартості послуг за період відсутності споживача та/або членів сім'ї вірно кваліфіковано територіальним відділенням АМК як зловживання даного суб'єкта монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом дії, що може ущемити інтереси споживачів.

З огляду на встановлені судовими інстанціями фактичні обставини справи та з урахуванням наведених приписів Закону, а також застосованих господарськими судами положень статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і згаданих Правил надання послуг з вивезення побутових відходів і Типового договору про надання відповідних послуг даний висновок слід визнати обґрунтованим.

Доводи скаржника щодо порушення господарськими судами ОСОБА_3 та статті 36 ГПК України спростовуються змістом оскаржуваної постанови апеляційної інстанції та встановленими попередніми судовими інстанціями обставинами справи.

Отже, у визначенні становища ОСОБА_5 «Аве Львів» на ринку надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в територіальних межах міста Львова у рішенні № 344 Колегія діяла у межах законодавства про захист економічної конкуренції (стаття 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), тобто, підстави для вилучення пунктів 1, 4, 7, 8 резолютивної частини 1 рішення № 344 відсутні.

Крім того, законодавство про захист економічної конкуренції (враховуючи статтю 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України) не передбачає такого способу, як «вилучення» пунктів резолютивної частини рішення органу Антимонопольного комітету України.

Отже, у визначенні розмірів штрафів у рішенні № 344 Колегія діяла у межах законодавства про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» межу розміру штрафу, тобто, підстави для корегування розмірів штрафів у сторону зменшення відсутні.

Законодавство про захист економічної конкуренції:

а). не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність «протиправності порушення» та «додержання розумного балансу інтересів»;

б). не передбачає (враховуючи статтю 19 Конституції України згідно з якою органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України) такого способу як «коригування» розміру штрафу.

Зі змісту позовної заяви по даній справі не вбачається, що позивачем наведено будь-які обставини, що підтвердженні належними та допустимими доказами, які би вказували на те, що при прийнятті відповідачем Рішення № 24р/к від 19 травня 2017 року у справі № 3-02-311/2013, останнім не враховано будь-яких обставин, які би дозволяли задоволити вимоги позивача, що зазначені у позовній заяві № 0558 від 02.10.2014 р. щодо перегляду, ухваленого відповідачем рішення, № 344 від 27.12.2013 року у справі № 3-02-311/2013.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем не надано достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем наданий відзив та доповнення до відзиву, якими спростовано позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено обґрунтованості своїх позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Судові витрати залишаються за позивачем на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 42 Конституції України, 1, 3, 5, 7, 6, 121, 19 «Про Антимонопольний комітет України», статтями 25, 27, 28, 29, 40, 42 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 13, 50, 51, 52, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», статтями 33, 34, 35, 49, 69, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Пазичев В.М.

вний текст рішення виготовлено та підписано 20.10.2017 р.