КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Справа№ 910/6473/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Славський М.Г., дов. № 3369/18 від 19.12.2016р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія

"АХА Страхування"

на рішення Господарського суду м. Київ

від 27.06.2017 р.

у справі № 910/6473/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія

"АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове

товариство "Домінанта"

про стягнення 19 623,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АХА Страхування" звернулась до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 19 623,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО 5+" від 04.07.2016 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія транспортного засобу - "ЗАЗ 1102", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі полісу серії АЕ/9197750 позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.06.2017р. у справі № 910/6473/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" 13 817 (тринадцять тисяч вісімсот сімнадцять) грн 05 коп - суму страхового відшкодування та 1126 (тисячу сто двадцять шість) грн 54 коп - витрати по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АХА Страхування" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва 27.06.2017р. у справі № 910/6473/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 19.623,94 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.08.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі № 910/6473/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 19.09.2017 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.09.2017 р. для розгляду справи № 910/6473/17 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 р. у справі № 910/6473/17 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Зубець Л.П. у названому складі та призначено розгляд справи на 19.09.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 р. у справі № 910/6473/17 відкладено розгляд справи на 17.10.2017р.

12.10.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2017р. у справі № 910/6473/17 без змін.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

04.07.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №19903а6ка від 04.07.2016, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

08.12.2016 року в м. Києві по проспекту П. Григоренкав, 43 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №073519 та постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23.01.2017 року у справі №753/23872/16-п, згідно якої винним у даній ДТП був визнаний ОСОБА_4

Згідно Ремонтної калькуляції системи "Audatex" вартість ремонту транспортного засобу "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 20 401,39 грн. Згідно

Рахунку на оплату №12530 від 19.12.2016 року, складного ТОВ "Авто-Мотив Лтд", вартість ремонту транспортного засобу "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 20 107,02 грн.

Страховим актом №АХА2182942 від 22.12.2016р. пошкодження транспортного засобу "Daewoo Matiz", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування 19 623,94 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 23 грудня 2016 року № 293 317 страхове відшкодування у розмірі 19 623,94 грн перераховано ТОВ «Авто-Мотив ЛТД».

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне зазначено і в ст. 27 Закону України від 07.03.96 № 85/96 "Про страхування", згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004р. № 1961-IV, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Отже, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак спеціальні норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (100 000,00 грн) і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей (24 589,28 грн.), та за мінусом франшизи (0.00 грн.)

За таких обставин суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, місцевий суд прийняв до уваги розрахунок відповідача, але наданий відповідачем розрахунок був складений із порушенням діючого законодавства, а саме згідно п. 5.1 Методики визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Представниками відповідача не проводився огляд пошкодженого автомобіля, а розрахунки складенні по формулах вказаних в методиці, які застосовуються для визначення коефіцієнту фізичного зносу оцінювачем чи експертом при проведенні оцінки.

Отже наданий відповідачем розрахунок не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ, адже складений із порушенням норм матеріального права зазначених вище.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки Методикою як спеціальним нормативним актом у сфері оцінки колісних транспортних засобів передбачено нарахування зносу для складників КТЗ, строк експлуатації яких перевищує 7 років, то знос під час визначення суми збитків, що підлягають відшкодуванню відповідачем, вирахуванню підлягав, та був визначений та розрахований згідно встановленого законодавства у Звіті від 03.03.2017 року № 1507, складеному суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 в порядку, встановленому законодавством на підставі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у сумі 24 589.28 грн,. яка не перевищує розмір фактичного виплаченого страхового відшкодування у сумі 19 623,94 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 19 623,25 грн., оскільки позивач виплатив страхове відшкодування з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Постанови Верховного суду України від 22 березня 2017 року у справі 3-1344гс16 та Постанови Верховного суду України від 22 березня 2017 року у справі 3- 1304гс16, у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виникає обов'язок відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності страхової компанії за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В процесі перегляду справи судом апеляційної інстанції доводи представника відповідача, наведені в апеляційній скарзі та з урахуванням уточнень до апеляційної скарги, підтвердились, що свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" підлягає часткому задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2017 року у справі № 910/6473/17 слід скасувати частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 5 806,89 грн., в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 0727.06.2017 року у справі № 910/6473/17 скасувати частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 5 806,89 грн., в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

3. Викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, будинок 119, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" (04070, м.Київ, вул.Іллінська, будинок 8, ) 19 623,94 грн. суму страхового відшкодування».

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, будинок 119, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" (04070, м.Київ, вул.Іллінська, будинок 8, ) судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 473,45 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 517384 грн..

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/6473/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

Л.П. Зубець