ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 920/1262/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго", м. Суми (далі - Товариство),

на рішення господарського суду Сумської області від 07.03.2017 та

постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.05.2017

зі справи № 920/1262/16

за позовом Товариства

до публічного акціонерного товариства виробничо-енергетичної компанії "Сумигазмаш", м. Суми (далі - Компанія),

про врегулювання розбіжностей до договору.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Жулавського С.А.,

відповідача - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про врегулювання розбіжностей по договору постачання електричної енергії від 22.11.2016 № 171255 (далі - Договір) з викладенням спірних пунктів цього договору в редакції позивача "згідно з прохальною частиною позовної заяви".

Рішенням господарського суду Сумської області від 07.03.2017 (колегія суддів у складі: Жерьобкіна Є.А. - головуючий, Яковенко В.В. і Соп'яненко О.Ю.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 (колегія суддів у складі: Медуниця О.Є. - головуючий, Білецька А.М. і Гребенюк Н.В.): позов задоволено частково, з викладенням у резолютивній частині зазначеного рішення умов Договору в певній редакції та виключенням деяких його умов; це стосується пункту 2.1, пункту 2.3.3 пункту 2.3, підпункту 3.1.5. пункту 3.1, абзацу другого підпункту 4.1.3 пункту 4.1, підпункту 4.1.5 пункту 4.1, пункту 4.5, абзацу другого пункту 5.1, абзацу третього пункту 5.1, абзаців третього і четвертого пункту 5.3, пункту 5.5, пункту 5.6, підпункту 6.1.3 пункту 6.1, пункту 6.2, пункту 6.3, пункту 7.3, пункту 7.6, пункту 7.7, підпункту 8.1.4 пункту 8.1, пункту 8.4, пункту 9.5, розділу 9, абзацу першого пункту 2 додатка № 4 до Договору, абзацу третього пункту 2 додатка № 4 до Договору; з Компанії стягнуто на користь Товариства 689 грн. витрат зі сплати судового збору.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить:

Скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи у частині виключення з редакції Договору пунктів 8, 9; підпункту 4.1.5 пункту 4.1; пункту 4.5; абзацу другого пункту 5.1 та слів "і більше" в абзаці третьому пункту 5.1; викладення пункту 6 підпункту 6.1.3 пункту 6.1 Договору в новій редакції без зазначення "(в т.ч. автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії (далі - АСКОЕ) або локального устаткування збору та обробки даних (далі - ЛУЗОД)"; виключення з редакції Договору абзацу другого пункту 6.3 та виключення підпункту 7.7 пункту 7 Договору в новій редакції без зазначення "(в тому числі впроваджених у встановленому порядку АСКОЕ (ЛУЗОД)", і в цій частині прийняти нове рішення, яким викласти зазначені спірні пункти Договору в редакції Товариства, а саме:

"Пункт 8) підпункту 4.1.5 пункту 4.1 Договору перервами в передачі електричної енергії на час, який встановлений ПУЕ для відповідної категорії з надійності електропостачання струмоприймачів споживача, зазначеної в Договорі;

Пункт 9) підпункту 4.1.5 пункту 4.1 Договору припинення постачання електричної енергії Споживачу, здійсненим основним споживачем без попередження та погодження з Постачальником, за умови дотримання Постачальником та Споживачем вимог ПКЕЕ;

Пункт 4.5 Договору У разі порушень Споживачем п. 22 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 та п. 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, а саме: порядку реєстрації виписаних розрахунків коригування на зменшення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених статтею 192 Податкового кодексу України, які призвели до втрати Постачальником права на зменшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, Споживач зобов'язаний сплатити на користь Постачальника, згідно з його письмовою вимогою, штраф у розмірі надміру сплаченого до бюджету податку на додану вартість протягом 5 (п'яти) календарних днів.

Абзаци 2, 3 пункту 5.1 Договору Обсяг очікуваного споживання електричної енергії повинен не перевищувати максимально дозволеного до використання обсягу споживання електричної енергії, обчисленого, як добуток дозволеної потужності, кількості годин роботи електроустановок на добу та кількості календарних днів у відповідному розрахунковому періоді.

У разі відхилення від обсягів фактичного споживання за минулий рік на 15% і більше, обсяги очікуваного споживання електричної енергії обґрунтовуються Споживачем за даними запланованої до використання потужності та режиму роботи електроустановок відповідно до умов Договору.

Пункт 6) підпункту 6.1.3 пункту 6.1 Договору невиконання обґрунтованих вимог електропередавальної організації (постачальника електричної енергії) щодо приведення розрахункового обліку (в т.ч. автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії (далі - АСКОЕ) або локального устаткування збору та обробки даних (далі - ЛУЗОД)) в технічний стан відповідно до вимог нормативних документів.

Абзац 2 пункту 6.3 Договору Повне відключення чи обмеження Споживача в постачанні електроенергії не звільняє його від сплати пені за кожний день прострочення терміну сплати платежів по цьому Договору.

Підпункт 7.7 пункту 7 Договору На підставі показів засобів обліку електричної енергії (в тому числі впроваджених у встановленому порядку АСКОЕ (ЛУЗОД)) та умов додатка 4 "Порядок розрахунків" оформляються такі документи:

- акт прийняття-передавання електричної енергії, за формою зразка додатку 2 до договору;

- акт результатів замірів електричної потужності.

За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку";

- в іншій частині зазначені рішення та постанову залишити без змін;

- стягнути з Компанії на користь Товариства судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального права та за невідповідності їх вимогам статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу Компанія зазначає, що доводи Товариства, викладені в касаційній скарзі є безпідставними, та просить рішення попередніх судових інстанцій в їх оскаржуваній частині залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

У розгляді справи судові інстанції виходили, зокрема, з такого.

20.12.2011 сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії № 255с, відповідно до якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а останній оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

У вересні 2016 року сторонами укладено Договір з протоколом розбіжностей; у подальшому сторони не дійшли згоди щодо врегулювання наявних між ними розбіжностей, і 23.12.2016 Товариство звернулося до суду з позовом про врегулювання розбіжностей за Договором.

Спірними, згідно з позовною заявою та протоколом узгодження розбіжностей від 16.12.2016, залишилися редакції таких умов Договору: пункту 2.1, підпункту 2.3.3 пункту 2.3, підпункт 3.1.5 пункту 3.1, абзацу другого підпункту 4.1.3 пункту 4.1, підпункту 4.1.5 пункту 4.1, пункту 4.5, абзаців другого і третього пункту 5.1, абзаців третього і четвертого пункту 5.3, пункту 5.5, пункту 5.6. (друге та третє речення), підпункту 6.1.3 пункту 6.1, пункту 6.2, пункту 6.3, пункту 7.3, пункту 7.6, пункту 7.7, підпункту 8.1.4 пункту 8.1, пункту 8.4, пункту 9.5, розділу 9 (доповнення пунктом 9.10), абзацу першого пункту 2 додатка № 4, абзацу третього пункту 2 додатка № 4 до Договору.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно із статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електронної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі - Правила).

Відповідно до Правил:

- договір про постачання електричної енергії на основі Типового договору (додаток № 3 до Правил; далі - Типовий договір) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (пункт 1.6);

- укладення, внесення змін, подовження чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог законодавства та цих Правил. (пункт 1.13);

- при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі Типового договору (пункт 5.2).

Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 і 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладання договору про постачання електричної енергії.

Попередні судові інстанції з огляду на з'ясований ними зміст Договору, розбіжності, які виникли між сторонами при його укладенні, та керуючись наведеними в судових рішеннях зі справи приписами Господарського кодексу України, Закону України "Про електроенергетику", Правил, а також положеннями Типового договору дійшли висновків про необхідність часткового задоволення позову, з викладенням певних пунктів (умов) Договору та додатка № 4 до нього у редакції, яка узгоджується із зазначеними законодавчими та іншими нормативно-правовими актами.

Доводи касаційної скарги відповідного висновку попередніх судових інстанцій не спростовують, а суд касаційної інстанції з ними погоджується через відсутність визначених законом підстав для їх спростування.

Отже, встановлених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, у тому числі в їх певній частині, так само не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Сумської області від 07.03.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 зі справи № 920/1262/16 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Студенець