РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017Справа №910/14247/17

За первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»

2. Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа»

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерАгро Плюс»

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуцій ний

центр»

4. Приватне підприємство «ЮТС-Агропродукт Плюс»

про стягнення 214.014.654,13 грн.

За зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

2. Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»

про визнання поруки за договором № 06.1-20/194 від 24.12.2013 припиненою

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Самокишна В.Ю., довіреність № 02-36/3391 від 20.12.2016

від відповідача-1 Чугунов М.В., довіреність № 88 від 11.08.2017

від відповідача-2 Войцеховський О.В., довіреність № 216 від 30.12.2016

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

від третьої особи-3 Шупик О.С., довіреність № 031017/01 від 03.10.2017

від третьої особи-4 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про солідарне стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (відповідач-2) 214.014.654,13 грн. заборгованості по тілу кредиту, що виникла внаслідок неналежного виконання взятих на себе відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором № 06.1-20/192 від 24.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 порушено провадження у справі № 910/14247/17 та призначено справу до розгляду на 28.09.2017.

Позивачем 28.09.2017 до відділу діловодства суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту у межах ціни позову - 214.014.654,17 грн. на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» та Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко». Заява мотивована тим, що сума боргу є досить значною, не виключається можливість того, що відповідачі аби уникнути фінансових зобов'язань можуть оголосити себе банкрутами. Складний фінансовий стан відповідачів підтверджується наявними в ЄДРСР рішеннями, які підтверджують заборгованість перед іншими контрагентами, яку відповідачі не можуть оплатити, що ставить під сумнів можливість виконання рішення по даній справі в разі задоволення позову.

Суд розглянувши подане клопотання позивача про забезпечення позову відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч. 3 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову про накладення арешту на майно не співвідноситься з предметом позову, а отже відсутній конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому заходи про накладення арешту на майно не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

При цьому, заявниками не надано достатньо обґрунтованих даних про те, що грошові суми відповідачів можуть зникнути, що зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду.

Таким чином, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем 28.09.2017 до відділу діловодства суду подано документи по справі.

Відповідачем-1 до відділу діловодства суду 28.09.2017 подано клопотання про витребування у позивача доказів, а саме виписки по рахункам ПАТ «Компанія «Райз», платіжні доручення та меморіальні ордери оформлені належним чином і які підтверджують проводки у виписках щодо здійснених банківських операцій за спірним кредитним договором № 06.1-20/192 від 24.12.2013.

Суд розглянувши дане клопотання про витребування доказів відмовив в його задоволенні, з огляду на те, що в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії вказаних документів.

Відповідачем-1 та відповідачем-2 в судовому засіданні 28.09.2017 подані клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та про продовження строк вирішення спору у справі на 15 днів.

Відповідачем-1 в судовому засіданні 28.09.2017 було подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерАгро Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» та Приватне підприємство «ЮТС-Агропродукт Плюс».

В судовому засіданні 28.09.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.10.2017.

Відповідачем-2 03.10.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про здійснення фіксування судового процесу у справі № 910/14247/17 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідачем-2 03.10.2017 до відділу діловодства суду подано заяву, в якій просить при визначені суми заборгованості застосувати статтю 258 Цивільного кодексу України та ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідач-2 у поданому 03.10.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що кредитор, яким є ПАТ «Укрсоцбанк» протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до ПАТ «Компанія «Райз-Максимко, як до поручителя, а тому порука ПАТ «Райз-Максимко» за договором № 06.1-20/192 від 24.12.2013 є припиненою в силу ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. Вважає, що жоден із наданих позивачем доказів не містить інформації щодо отримання відповідачем суми кредитних коштів. Вказує на те, що подані позивачем докази є копіями з бланків, які не містять ідентифікуючих ознак та підписів відповідальних осіб, печатки банківської установи, копії підписані невідомою особою.

Відповідач-1 у поданих в судовому засіданні 03.10.2017 поясненнях просить в задоволенні позовних відмовити. При цьому відповідач-1 вказує на те, що подані позивачем меморіальні ордери засвідчені невстановленою особою, підпис особи банківської печаткою позивача не засвідчений, повноваження даної особи не перевірені. Звертає увагу на те, що у меморіальних ордерах в графі «платник» зазначено ПАТ «Компанія «Райз», а графі «отримувач» - ПАТ «Укрсоцбанк». Зазначає. що позивач є банківською установою, а відтак всі докази щодо надання грошових коштів в якості кредиту, погашення кредиту чи його частини відповідачем, формуються та надаються односторонньо банком. А отже, у позивача є всі інструменти для подання чи приховання документів з урахуванням власної вигоди.

Відповідачем-1 в судовому засіданні 03.10.2017 подано письмові заперечення на заяву позивача про забезпечення позову, в яких зазначає, що позивач посилається на суб'єктивні побоювання, які не підтверджені належними та допустимими доказами, як-то можливість виведення грошових коштів з рахунків, оголошення банкрутства. Позивач безпідставно вказує на ряд судових процесів, оскільки з того ж ЄДРСР вбачається, що процеси надалі тривають. Позивач не володіє і не може володіти інформацією стосовно виконання рішень судів, а отже й стверджувати що такі рішення є доказами складного фінансового стану.

Відповідачем-1 в судовому засіданні 03.10.2017 подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерАгро Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» та Приватне підприємство «ЮТС-Агропродукт Плюс».

Відповідачем-2 в судовому засіданні 03.10.2017 подано письмові заперечення на заяву позивача про забезпечення позову, при цьому зазначає, що позивачем не підтверджено жодними доказами можливу загрозу невиконання судового рішення чи реальну загрозу зникнення майна та як наслідок не виконання рішення.

В судовому засіданні 03.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.10.2017.

03.10.2017 Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (відповідач-2) про визнання припиненою поруки за договором поруки № 06.1-20/194, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Компанія «Райз» та ПАТ «Райз-Максимко» 24.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 прийнято зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/14247/17.

03.10.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

ПАТ «Укрсоцбанк» у поданому в судовому засіданні 04.10.2017 відзиві на зустрічну позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що порушення грошового зобов'язання зі сторони позичальника настало з 03.01.2017 (8-й день після отримання позичальником вимоги про дострокове погашення кредиту). останні платіж позичальником здійснений 26.12.2016. На адресу поручителя відправлена вимога про виконання порушеного зобов'язання № 08.41-186/67-2557 від 13.02.2017, проте її вимоги не виконані щодо оплати 215.210.677,10 грн. (з яких 214.014.654,13 грн. тіло кредиту). Пунктом 3.8. договору поруки від 24.12.2013 сторони визначили строк дії поруки до 23.12.2019. Тобто строк, встановлений у договорі поруки закінчується 24.12.2019. Отже, відсутні обставини для застосування шестимісячного строку, оскільки в договорі поруки встановлений строк, який на теперішній час не минув.

ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні 04.10.2017 подано заяву з приводу поданої ПАТ «Райз-Максимко» заяви про застосування ст. 258 Цивільного кодексу України та ст. 2323 Господарського кодексу України, в якій зазначає, що стаття 258 Цивільного кодексу України встановлює спеціальну позовну давність, а стаття 232 Господарського кодексу України визначає порядок нарахування штрафних санкцій. Тоді як, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» ґрунтуються на стягненні лише тіла кредиту, строк позовної давності за якими є загальним у три роки.

ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні 04.10.2017 подано документи по справі.

ПАТ «Укрсоцбанк» » в судовому засіданні 04.10.2017 подано заперечення на відзиві відповідачів, в яких зазначає, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши Позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000 000,00 дол. США та 223.014.654,13 грн. Зазначені обставини підтверджено меморіальними ордерами, що містить наступні відомості: платник - ПАТ «Компанія «Райз»; отримувач - ПАТ «Компанія «Райз»; банк платника та банк отримувача - ПАТ «Укрсоцбанк»; призначення платежу - перерахування траншів згідно договору № 06.1-20/192 від 24.12.2013, а також банківськими виписками по особовому рахунку ПАТ «Компанія «Райз». Згідно преамбули кредитного договору рахунок позичальника означає поточний рахунок позичальника № 9710 (в гривні) та № 9726 (в доларах США), що відкритий у банку. На вказані рахунки і були перераховані транші за кредитним договором. зазначає, що надані позивачем меморіальні ордери повністю відповідають за формою меморіальному ордеру, визначеного додатком № 1 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, що затверджена постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004. Надані позивачем банківські виписки також оформлені у відповідності до вимог Національного банку України. вони прошиті підписані відповідальною особою та скріплені печаткою банку, а тому факт отримання позичальником грошових коштів за кредитним договором є доведеним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/14247/17 від 04.10.2017 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерАгро Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» та Приватне підприємство «ЮТС- Агропродукт Плюс».

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні 04.10.2017 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач-1 за первісним позовом в судовому засіданні 04.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Відповідач-2 за первісним позовом в судовому засіданні 04.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні 04.10.2017 зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач-1 за зустрічним позовом в судовому засіданні 04.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Відповідач-2 за зустрічним позовом в судовому засіданні 04.10.2017 заперечень проти позовних вимог не навів.

В судовому засіданні 04.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.10.2017.

ТОВ «Райз-Максимко» у поданих 17.10.2017 до відділу діловодства суду поясненнях зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» набув права вимоги всієї суми кредитних коштів з моменту порушення підпункту (h) пункту 9.1 розділу 9 кредитного договору та пункту 1.1.5 договору застави майна (сільськогосподарської продукції), що стане власністю заставодавця в майбутньому (застава майбутнього врожаю). При цьому зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» факт порушення позичальником зазначених умов договорів не доведено. Посилається на висновок Верховного Суду України, що зроблений у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2662цс15, згідно з яким закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ПАТ «Укрсоцбанк» помилково вражає умову п. 3.8 договору поруки № 06.1-20/194 від 24.12.2013 встановленням строку припинення поруки.

В судовому засіданні 17.10.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

24.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - Банк, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 06.1-20/192 (далі - кредитний договір).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами п. 1.1 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит з загальною сумою кредиту 10.000.000,00 доларів США з можливістю отримувати в доларах США та з терміном кредиту до 23.12.2016.

Додатковою угодою № 3 від 18.08.2015 внесено зміни до п. 1.1 кредитного договору та визначено, що Банк надає позичальнику кредит з загальною сумою кредиту еквівалентну 10.000.000,00 доларів США з можливістю отримувати в гривні та доларах США та з терміном кредиту до 31.12.2026.

З матеріалів справи вбачається, що Банк виконав свої договірні зобов'язання за Кредитним договором, надавши кредит, що підтверджується меморіальними ордерами, належні копії яких містяться в матеріалах справи.

У свою чергу, Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» починаючи з січня 2017 року припинило здійснювати оплати за кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджено, що остання оплата була здійснена 29.12.2016.

Відповідно до п. h) п. 9.1 розділу 9 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 18.12.2014) в забезпечення зобов'язань позичальника за договором позичальник надає/забезпечує надання Банку застави майнових прав на майбутній урожай сільськогосподарської продукції (пшениця, жито, кукурудза, ячмінь, овес, просо, соняшник, соя, ріпак тощо) відповідно до структури посівних площ на відповідний сільськогосподарський рік та середньої врожайності за останні три роки. Заставна вартість сільськогосподарської продукції визначається на рівні ринкової вартості (з урахуванням ПДВ), визначеної за даними загальнодоступних джерел інформації, а саме: АПК-Інформ або Агро-сфера, або інших аналогічних джерел за визначенням Банку. Така застава повинна становити заставу з найвищим пріоритетом обтяження. Таке заставне майно повинно бути застрахованим фінансово стабільною та надійною страховою компанією, прийнятною для Банку, проти втрати або пошкодження та інших ризиків, як буде прийнятно для Банку, та Банк повинен мати статус вигодонабувача (бенефіціара) за такими страховими договорами та полісами.

Відповідно до підпункту (іі) пункту 12 додаткової угоди № 2 від 18.12.2014 до 15.02.2015 позичальник зобов'язаний укласти з Банком договори застави майнових прав на майбутній урожай сільськогосподарської продукції, передбачені підпунктом (h) пункту 9.1 розділу 9 кредитного договору.

22.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (заставодавець), яке є майновим поручителем за зобов'язаннями Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» укладено договір застави.

Згідно з п. 1.1. договору застави заставодавець з метою забезпечення передає в заставу заставодержателю майно (сільськогосподарську продукцію), що стане власністю заставодавця в майбутньому, а саме майбутній врожай ріпаку озимого. врожай якого закінчується у 2016 році, в кількості не менше 5120,25 тон.

22.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та Приватним підприємством «ЮТС-Агропродукт Плюс» (заставодавець), яке є майновим поручителем за зобов'язаннями Публічним акціонерним товариством «Райз-Максимко», укладено договір застави.

Згідно з п. 1.1. договору застави заставодавець з метою забезпечення передає в заставу заставодержателю майно (сільськогосподарську продукцію), що стане власністю заставодавця в майбутньому, а саме майбутній врожай ріпаку озимого. врожай якого закінчується у 2016 році, в кількості не менше 5914,63 тон.

Відповідно до п. 1.1.5 договорів застави після збору врожаю вказаних вище сільськогосподарських культур предметом застави стає отримана в результаті збору врожаю вирощена сільськогосподарська продукція та/або продукція, отримана в результаті її переробки, про що сторони укладають додаткову угоду до договору.

Після збору врожаю заставодавець зобов'язаний надати заставодержателю сертифікат якості зерна та продуктів його переробки протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту збору врожаю.

Заставодавець після збору врожаю зобов'язаний передати предмет застави на зберігання зерновому складу за договором складського зберігання зерна та передати заставодержателю протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту збору врожаю заставне свідоцтво та саме свідоцтво за передавальним написом (індосаментом) відповідно до Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», а також надати витяг з реєстру складських документів на зерно, наданий зерновим складом. на якому зберігається зерно.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Однак, в порушення умов кредитного договору та договорів застави, не виконано зобов'язання щодо надання Банку застави сільськогосподарської продукції після збору врожаю.

Відповідно до підпункту (е) пункту 10 кредитного договору випадком невиконання позичальником умов кредитного договору вважається, зокрема, втрата забезпечення, а саме втрачається можливість, із будь-якої причини, звернути стягнення за будь-яким із забезпечувальних документів, або такий предмет застави перестає існувати чи іншим чином стає недоступним для Банку із будь-якої причини.

Згідно з підпунктом (іу) пункту 10.2 кредитного договору Банк має право у будь-який час після настання випадку невиконання вимагати дострокового погашення кредиту і в такому випадку кредит повинен бути достроково погашений позичальником зі сплатою всіх належних до сплати процентів та інших платежів, передбачених договором.

У зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором та за договорами застави майна (сільськогосподарської продукції), що стане власністю заставодавця у майбутньому (застава майбутнього урожаю) від 22.12.2015 щодо надання Банку застави сільськогосподарської продукції після збору врожаю, 21.12.2016 Банком надіслано вимогу від 21.12.2016 на адресу позичальника щодо дострокового погашення кредиту на загальну суму 215.779.150,68 грн. протягом 7 (семи) днів з дати отримання цієї вимоги.

Вказану вимогу позичальник отримав 26.12.2016, яка залишена позичальником без відповіді та заборгованість в повному обсязі не погашена.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи 24.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (Банк), Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (позичальник) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (поручитель) укладено договір поруки ; 06.1-20/194 (далі - договір поруки).

Згідно з п. 1.1 договору поруки у зв'язку з укладенням між Банком та позичальником кредитного договору № 06.1-20/192 від 24.12.2013 (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього) поручитель поручився перед Банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регрес них та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності кредитного договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В п. 1.2 договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов'язаний зокрема повернути кредитні кошти в сумі 10.000.000,00 доларів США, сплатити проценти за процентною ставкою в розмірі, зазначеному у кредитному договорі, а також сплати комісії, неустойку, регресні та будь-які інші суми відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель, як солідарний боржник, зобов'язався сплатити Банку всі суми, належні до сплати позичальником за кредитним договором, в разі порушення позичальником зобов'язання щодо сплати відповідної суми коштів за кредитним договором, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.

14.02.2017 Банк надіслав на адресу поручителя (ТОВ «Райз-Максимко») у відповідності до пункту 1.3 договору поруки вимогу № 08.41-186/67-2521 від 13.02.2017 про виконання порушеного зобов'язання.

Вказана вимога була залишена ТОВ «Райз-Максимко» без відповіді та оплати.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість перед Банком за тілом кредиту за кредитним договором складає 214.014.654,13 грн.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, що складається з 214.014.654,13 грн. боргу по тілу кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надали.

Заява ПАТ «Райз-Максимко» про застосування ст. 258 Цивільного кодексу України та ст. 232 Господарського кодексу України не приймається судом до уваги, оскільки стаття 258 Цивільного кодексу України встановлює спеціальну позовну давність, а стаття 232 Господарського кодексу України визначає порядок нарахування штрафних санкцій, проте позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» ґрунтуються на стягненні лише тіла кредиту, строк позовної давності за якими є загальним у три роки.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо зустрічного позову

ТОВ «Райз-Максимко» вказує на те, що договором поруки не встановлено строк поруки, і оскільки банк не пред'явив вимоги до поручителя порука є припиненою в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України зі спливом шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, за загальним правилом порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки, при цьому лише у разі якщо такий строк у договорі поруки не встановлений застосовується шестимісячний строк, що обраховується з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У свою чергу, пунктом 3.8 договору поруки сторони визначили строк - до 23.12.2019 з дня підписання договору поруки, тобто строк, встановлений у договорі поруки закінчується 26.12.2019 року.

Отже, відсутні підстави для застосування шестимісячного строку, оскільки в договорі поруки встановлений строк, який на не сплинув.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновків про відсутність у зв'язку з цим підстав для припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується ТОВ «Райз-Максимко», який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких воно звернулось до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 121В, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) 214.014.654 (двісті чотирнадцять мільйонів чотирнадцять тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 13 коп. заборгованості по тілу кредиту, 240.000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Заводське, вул. Мотросова, 10, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) 214.014.654 (двісті чотирнадцять мільйонів чотирнадцять тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 13 коп. заборгованості по тілу кредиту, 240.000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.10.2017.

СуддяВ.В.Сівакова