РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/13917/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова

компанія «Оранта»

про стягнення 5.299,68 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Корнілов Л.О., довіреність № 1103 від 11.05.2017

від відповідача Собоцька Я.Ю., довіреність № 08-03-05/77-17 від 23.05.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 5.299,68 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 107691 від 26.05.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Geely MR, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, якою скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/9771150), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача. Згідно звіту № 312 PZU № 2520/16 від 07.09.2016 вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження автомобіля склала Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 склала 31.798,07 грн. проте відповідач відшкодував лише 26.498,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13917/17 та призначено її до розгляду на 21.09.2017.

Позивачем 30.08.2017 до відділу діловодства суду подано витребувані судом документи.

Відповідач у поданому 19.09.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. В зв'язку з перерахуванням суми страхового відшкодування фізичній особі, яка не є платником податку на додану вартість, сума страхового відшкодування зменшується на дану суму (на 20%-ПДВ): 31.798,07 грн. - 5.299,68 грн. (ПДВ) = 26.498,39 грн. Вказана сума 24.03.2017 була перерахована на рахунок позивача як страхове відшкодування за вимогою в порядку суброгації № 100/2017 відповідно до полісу № АК/0348149 за страховим випадком від 18.08.2016. Оскільки страхувальник позивача, який отримав страхове відшкодування від позивача з врахуванням ПДВ, не є платником податку на додану вартість та позивачем не надано доказів сплати цих коштів за проведення ремонтних робіт та придбання запчастин у організації, яка є платником податку на додану вартість, то розмір виплаченого страхового відшкодування є перевищенням розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник, тому підстави для стягнення з відповідача коштів в розмірі 20% - ПДВ від суми матеріального збитку відсутні.

Позивач в судовому засіданні 21.09.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 21.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 21.09.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 10.10.2017.

В судовому засіданні 10.10.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Деснянського районного суду міста Чернігова області від 13.09.2016 у справі № 750/8030/16-п вбачається, що 18.08.2016 о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_4, у м. Чернігові на перехресті вул. Кільцева - вул. Захисників України, керуючи транспортним засобом Geely MR, державний номер НОМЕР_2, проїхав вищезазначене перехрестя на заборонений сигнал світлофора (червоний), в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим ОСОБА_5 порушив вимоги п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_5 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Пошкоджений автомобіль марки Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 застрахований Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров'я» (страхувальник) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 107691 від 26.05.2016.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до звіту № 312 PZU № 2520/16 від 07.09.2016 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 становить 44.918,93 грн. (з ПДВ) та вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого застрахованого автомобіля становить 31.798,07 грн. (з ПДВ).

На підставі договору страхування позивачем було складено страховий акт № UA015/L01/04 від 18.10.2016 згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 44.172,66 грн.

Кошти в розмірі 44.172,66 грн. були перераховані позивачем згідно платіжного доручення № 46916 від 19.10.2016 на рахунок страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров'я».

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 44.172,66 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність транспортного засобу марки Geely MR, державний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, застрахована у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9771150.

Відповідно до умов договору (полісу) № АІ/9771150 страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Geely MR, державний номер НОМЕР_2.

Зокрема ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100.000,00 грн., розмір франшизи не встановлено.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Geely MR, державний номер НОМЕР_2, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9771150, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки Geely MR, державний номер НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки, умовами полісу № АІ/9771150 розмір франшизи не встановлений, тому страхове відшкодування не підлягає зменшено.

Позивач зазначає, що розмір матеріального збитку, який мав бути виплачений відповідачем становить 31.798,07 грн. (розмір матеріального збитку встановлений згідно звіту № 312 PZU № 2520/16 від 07.09.2016).

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач останнім було здійснено позивачу суму страхового відшкодування частково в розмірі 26.498,39 грн.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що відшкодуванню підлягає розмір саме виплаченого відшкодування, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню в розмірі 5. 299,68 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що сума страхового відшкодування перераховано на рахунок фізичної особи, яка не є платником податку на додану вартість, оскільки як встановлено судом позивачем кошти перераховано на рахунок страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров'я».

Також відповідачем не підтверджено належними засобами доказування, що страхувальник позивача не є платником податку на додану вартість.

З огляду на вищевикладене, позові вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ) суму страхового відшкодування в розмірі 5.299 (п'ять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 68 коп., 1.600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 17.10.2017.

Суддя В.В.Сівакова