ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.09.2017р. Справа № 905/1509/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу №905/1509/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел ОСОБА_1»

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

про стягнення 1 583 532,70 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, за довіреністю від 18.09.2017р.

від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю № 201216-227/11п від 20.12.2016р.

Суть спору: ТОВ «Імпел ОСОБА_1» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 1 583 532,70 грн. (із врахуванням клопотання позивача про виправлення технічних описок), з яких: 1 554 423,50 грн. основний борг, 21 677,99 грн. інфляційні втрати, 7 431,21 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про надання послуг № 140715-7Д2.1/20 від 14.07.2015р. щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Під час розгляду відповідач надав до суду:

- клопотання за вх. № 22981/17 від 05.09.2017р. про витребування у позивача додатків №№ 2,3, додаткових угод, які укладені до договору про надання послуг № 140715-7Д2.1/20 від 14.07.2015р., листування щодо запропонування відповідачу підписати акти надання послуг від 30.11.2016р., від 30.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р. та супровідні листи відповідача про направлення цих підписаних актів позивачу, обґрунтування заборгованості за договором в розмірі 1 583 522,70 грн. з посиланням на, по перше, захоплення будівлі відповідача невідомими особами з 13.03.2017р., масштабну кібератаку, яка відбулась 27.06.2017р. та, як наслідок, на втрату документації про фінансово господарську діяльність відповідача, доступу до інформації щодо договірних відносин з позивачем, у звязку з чим відповідач позбавлений можливості підтвердити наявність заборгованості; по друге, підписання актів невідомими особами та наявність на них різних за своїм походженням підписів. Також відповідач зазначає, що позивач не надав до суду податкові накладні, наявність яких передбачено умовами п. п. 4.1., 4.2 договору, а отже позивач не в повній мірі виконав свої зобовязання за договором;

- заперечення на позовну заяву за вх. № 24245/17 від 19.09.2017р., згідно з якими відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з посиланням на, по перше, ненадання позивачем податкових накладних як то передбачено умовами п.п. 4.1., 4.2. договору; по друге, на те, що акти надання послуг від 30.11.2016р., від 30.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р. підписані з боку відповідача невідомими особами, містять різні підписи за своїм походженням, оскільки на актах від 30.11.2016р., від 30.12.2016р. міститься підпис схожий на підпис ОСОБА_5, але довіреність видана останньому на строк з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., на актах від 31.01.2017р., від 28.02.2017р. міститься підпис схожий на підпис ОСОБА_6, але довіреність видана останньому на строк з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., а отже акти підписані особами, які не мали повноважень на їх підписання, при цьому печатка, яка міститься на актах є лише доказом дійсності підпису і не замінює відповідного підпису. Крім того, відповідач зазначає, що листування щодо запропонування підписати зазначені акти (письмове звернення позивача до відповідача) та супровідні листи відповідача про направлення цих актів позивачу у матеріалах справи відсутні.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.09.2017р. в т.ч. клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково, та витребувано у позивача належним чином засвідчені копії супровідних листів відповідача, разом з якими останній надіслав позивачу підписані акти наданих послуг №3338 від 30.11.2016р., №3702 від 30.12.2016р., № 258 від 31.01.2017р., №405 від 28.02.2017р.

Під час розгляду справи позивач надав до суду письмові пояснення за вх. № 24217/17 від 19.09.2017р., в яких зазначає, що рахунки на оплату послуг та акти виконаних робіт надавались відповідачу менеджерами позивача на місцях та вже підписані уповноваженими на це особами повертались від відповідача таким же чином.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.09.2017р. строк вирішення спору по даній справі продовжений до 20.09.2017р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання відповідача за вх. № 23025/17 від 05.09.2017р.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні 19.09.2017р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

14.07.2015р. між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (замовник, відповідач) та ТОВ «Імпел ОСОБА_1» (виконавець, позивач) укладений договір про надання послуг № 140715-Д2.1/20 (далі договір), відповідно до умов якого виконавець зобовязується у 2015 2017 роках надати замовнику послуги, зазначені в п. 1.2. цього договору, а замовник прийняти і оплатити такі послуги. (п. 1.1. договору).

Відповідно до умов п. 1.2. договору найменування послуг: код 81.21.1 Послуги щодо загального очищування будівель (послуги з прибирання виробничих та службових приміщень, прилеглої території, озелененню і благоустрою території для підрозділів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - послуги).

Одержувачами послуг є Амросіївський РЕМ, Горлівський РЕМ, Горлівський Східний РЕМ, Докучаєвський РЕМ, Донецькі МЕМ, Єнакіївський РЕМ, Кіровські ВЕМ, Макіївський РЕМ, Сніжнянський РЕМ, Старобешівський РЕМ, Торезький РЕМ, Харцизький ВЕМ, ХРЕМ, Приазовський РЕМ, ЦВЕМ, Шахтарський РЕМ, Ясинуватський РЕМ, Дебальцевський РЕМ (п. 1.4. договору).

Згідно з умовами п. п. 3.1. (у редакції додаткової угоди № 2 від 01.01.2016р.) сума цього договору становить 8 766 302,50 грн. у т.ч. ПДВ 20% 1 461 050,40 грн.

У п. 3.3. договору встановлено, що з моменту виставлення виконавцем рахунку за надані послуги, сума наданих послуг, що вказана в такому рахунку є фіксованою і зміні не підлягає, окрім випадків, передбачених цим договором.

Умовами п. 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати послуг замовником протягом 90 календарних днів після підписання сторонами акту здачі приймання наданих послуг та за умови надання виконавцем оформленого рахунку та належним чином оформленої податкової накладної.

У п. п. 4.2., 4.2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 14.07.2015р.) передбачено, що виконавець зобовязується надати оформлену, відповідно до вимог чинного законодавства, податкову накладну не пізніше 3-х календарних днів з дати події, яка настала раніше: з дати підписання акту прийому передачі послуг або з дати здійснення оплати. Якщо 3-ій календарний день припадає на вихідний та/або святковий день, податкова накладна надається замовнику в перший робочий день після такого вихідного та/або святкового дня. У випадках, передбачених чинним законодавством, виконавець зобовязується зареєструвати в установленому порядку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. Електронна адреса для надання податкової накладної: . Сторони підтверджують наявність Кодексів електронного цифрового підпису. У разі порушення виконавцем строків надання та/або порядку реєстрації податкової накладної, виконавець, на письмову вимогу замовника, сплачує замовнику штраф у розмірі, еквівалентному сумі податкового кредиту за такою податковою накладною. Не реєстрація та/або відмова від реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або її не надання у вищевказаний термін, розцінюється як відмова від надання виконавцем податкової накладної. Беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, УКТЗЕД є обовязковим реквізитом податкової накладної для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України на всіх етапах поставки таких товарів. Якщо продукція, що поставляється за цим договором є імпортною за походженням, з метою виключення можливих податкових ризиків сторін постачальник зобовязується до поставки продукції направити покупцю коди УКТЗЕД такої продукції.

Відповідно до умов п.п. 5.1., 5.2., 5.4., 5.5., 5.6 строк (термін) надання послуг: липень 2015р. червень 2017р. Місце надання послуг, кількість/обсяг послуг зазначені в Технічних вимогах (Додаток № 2 до цього договору) та підтверджується розрахунком ціни (Додаток № 3 до цього договору). Надані виконавцем послуги згідно з цим договором оформлюються актами здачі приймання наданих послуг. В акті здачі приймання наданих послуг повинен бути відображений фактичний обсяг наданих послуг протягом звітного місяця (періоду). Підписаний та скріплений печаткою з боку виконавця акт здачі приймання наданих послуг попередньо підписується відповідальними особами одержувача послуг не пізніше останнього дня звітного місяця та повинен бути наданий виконавцем замовнику не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним. Замовник перевіряє надані акти здачі приймання наданих послуг (попередньо підписані відповідальними особами одержувача послуг) в строк до трьох робочих днів після їх отримання. У разі відмови замовника підписати акт здачі приймання наданих послуг, він направляє письмове повідомлення виконавцю з відмовою від підписання акту з вказуванням переліку виявлених недоліків (дефектів).

Згідно з умовами п. 6 договору виконавець зобовязаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором, забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим цим договором, а замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, прийняти надані послуги згідно з актом здачі приймання наданих послуг та вимогами нормативно технічної документації не пізніше трьох робочих днів з дня отримання від виконавця акта здачі приймання наданих послуг.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 30.06.2017р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобовязань. (п. 10.1. договору).

Відповідно до умов п. 13 договору (із врахуванням змін та доповнень, внесених додатковими угодами № 1 від 14.07.2015р. та № 2 від 01.01.2016р.) невідємними частинами договору є додаток № 1 «Угода про дотримання політики інформаційної безпеки», додаток № 2а «Технічне завдання», додаток № 3б «Розрахунок вартості послуг», додаток № 4 «Угода про якість послуг».

На виконання умов договору за період листопад 2016р. лютий 2017р. позивач надав відповідачу послуги з прибирання виробничих та службових приміщень прилеглої території, озелененню і благоустрою території для підрозділів відповідача - Приазовського РЕМ, Кіровських ВЕМ, Центральних ВЕМ, Єнакіївського РЕМ, Ясинуватських РЕМ, Горлівського Східного РЕМ, Донецьких МЕМ, Торезького РЕМ, Шахтарського РЕМ, Харцизького РЕМ, Макіївського РЕМ, Амвросіївського РЕМ, Харцизьких ВЕМ, Горлівського РЕМ, Дебальцевського РЕМ на загальну суму 1 554 423,50 грн., що підтверджується актами надання послуг № 3338 від 30.11.2016р. на суму 346 116,38 грн., № 3702 від 30.12.2016р. на суму 346 116,38 грн., № 258 від 31.01.2017р. на суму 431 095,37 грн., № 405 від 28.02.2017р. на суму 431 095,37 грн., які підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств. При цьому, у вказаних актах міститься відмітка про те, що замовник претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. Оригінали актів оглянуті господарським судом у судовому засіданні 23.08.2017р., встановлено відповідність наявних у справі копій цим оригіналам, а також наявність печатки підприємства відповідача на них.

Також позивач виставив відповідачу рахунки на оплату наданих послуг № 3325 від 30.11.2016р. на суму 346 116,38 грн., № 3680 від 30.12.2016р. на суму 346 116,38 грн., № 261 від 31.01.2017р. на суму 431 095,37 грн., № 411 від 28.02.2017р. на суму 431 095,37 грн.

13.04.2017р. позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 3819/04/17, в якій просив відповідача перерахувати протягом 7 днів суму заборгованості в розмірі 692 232,77 грн. (в т.ч. за листопад грудень 2016р. в розмірі 692 232,76 грн.). Вказана претензія з копіями актів № 3338 від 30.11.2016р., № 3702 від 30.12.2016р. та рахунків № 3325 від 30.11.2016р., № 3680 від 30.12.2016р. надіслані на фактичну адресу відповідача 19.04.2017р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 19.04.2017р. та фіскальним чеком № 7360 від 19.04.2017р.

27.04.2017р. позивач надіслав на фактичну адресу відповідача лист - вимогу за вих. № 3830/04/17 про оплату заборгованості станом на 26.04.2017р. в розмірі 2 719 606,88 грн. (в т.ч. за договором № 140715-7Д2.1/20 від 14.07.2015р.) разом з актом звірки взаєморозрахунків станом на 05.04.2017р. за договором № 140715-7Д2.1/20 від 14.07.2015р. (в т.ч. за період листопад 2016р. лютий 2017р. на суму 1 554 423,50 грн.), що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 28.04.2017р. та фіскальним чеком № 0912 від 28.04.2017р.

У листах від 20.06.2017р. № 01/3208/ис та № 52/3202/ис відповідач повідомив позивача про неможливість виконання своїх зобовязань за договором № 140715-7Д2.1/20 від 14.07.2015р. з 13.03.2017р. у звязку з противоправними діями невідомих осіб, які здійснили блокування діяльності товариства, про існування дебіторської заборгованості в сумі 877 786,32 грн., а також про те, що наступний платіж запланований на 05.07.2017р. у звязку з відстрочкою платежу по договору 90 к.д. з моменту підписання акта виконаних робіт.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо оплати наданих позивачем послуг стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу за надані послуги в розмірі 1 554 423,50 грн., також і інфляційні втрати в розмірі 21 677,99 грн., 3 % річних в розмірі 7 431,21 грн., які нараховані за прострочення оплати наданих позивачем послуг.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір про надання послуг, згідно з яким позивач зобовязався надавати послуги з прибирання виробничих та службових приміщень, прилеглої території, озелененню і благоустрою території для підрозділів відповідача, а відповідач - приймати послуги та оплачувати ці послуги протягом 90 календарних днів після підписання сторонами акту здачі приймання наданих послуг та за умови надання виконавцем оформленого рахунку та належним чином оформленої податкової накладної.

Таким чином, за послуги, надані позивачем у листопаді 2016р. оплата мала бути здійснена відповідачем до 01.03.2017р., у грудні 2016р. 31.03.2017р., у січні 2017р. до 02.05.2017р. у лютому 2017р. до 30.05.2017.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідачем не виконані зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг в сумі 1 554 423,50 грн., як у встановлений договором строк, так і в подальшому.

При цьому, як посилається позивач у письмових поясненнях за вх. № 24217/17 від 19.09.2017р., та проти чого відповідачем не надано заперечень, рахунки на оплату наданих послуг № 3325 від 30.11.2016р. на суму 346 116,38 грн., № 3680 від 30.12.2016р. на суму 346 116,38 грн., № 261 від 31.01.2017р. на суму 431 095,37 грн., № 411 від 28.02.2017р. на суму 431 095,37 грн. разом з актами надані відповідачу менеджерами позивача на місцях. Разом з тим, при дослідженні цього питання, судом враховано, правову позицію, викладену у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 29.09.2009р. №37/405, згідно з якою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК, а отже, наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку сплатити надані послуги.

Посилання відповідача на відсутність податкових накладних у матеріалах справи та, відповідно, на неналежне виконання позивачем умов договору спростовані тим, що відповідні податкові накладні від 30.11.2016р. № 78 на суму 346 116,38 грн., від 30.12.2016р. № 87 на суму 346 116,38 грн., від 31.01.2017р. № 261 на суму 431 095,37 грн., від 28.02.2017р. № 101 на суму 431 095,37 грн., які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, надані позивачем до суду разом з письмовими поясненнями за вх. № 24211/17 від 19.09.2017р. Разом з тим, надання чи ненадання саме відповідачу таких накладних не спростовує факт надання позивачем послуг та так само не звільняє відповідача від обовязку сплатити надані послуги.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу, а отже, і про їх задоволення.

Посилання відповідача на те, що акти надання послуг підписані невідомими особами, оскільки на актах від 30.11.2016р., від 30.12.2016р. міститься підпис схожий на підпис ОСОБА_5, але довіреність видана останньому на строк з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., на актах від 31.01.2017р., від 28.02.2017р. міститься підпис схожий на підпис ОСОБА_6, але довіреність видана останньому на строк з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., та усні посилання відповідача щодо необхідності призначення відповідної почеркознавчої експертизи у даній справі, не прийняті господарським судом з огляду на наступне.

Відповідно до розяснення, що містяться у п. 2 постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», згідно з якими судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Враховуючи те, що до предмета доказування у даній справі входить саме доведення факту надання позивачем послуг, то для встановлення цих фактичних даних по даній справі, необхідність у спеціальних (технічних) знаннях відсутня, такі фактичні дані достатньо встановлені наявними матеріалами справи в їх сукупності. Більш того, сам факт надання позивачем послуг за договором та їх прийняття відповідачем жодним чином не заперечується останнім. Поряд з цим, на актах надання послуг міститься печатка підприємства відповідача; доказів втрати, викрадення чи її підроблення (звернення до правоохоронних органів, матеріали службового розслідування тощо) відповідачем до суду не надано.

Господарський суд також зазначає, що необґрунтоване заявлення клопотання про призначення судової експертизи є способом затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Обставини щодо наявності заборгованості відповідача в розмірі 877 786,32 грн. за договором № 140715-7Д2.1/20 від 14.07.2015р. та щодо планування наступного платежу на 05.07.2017р., які викладені у листі відповідача від 20.06.2017р. № 01/3208/ис, не прийняті господарським судом, оскільки відповідачем не надано до суду доказів, що підтверджують надання позивачем послуг на меншу суму або часткову оплату послуг за спірний період. Крім того, зі змісту вказаного листа взагалі неможливо встановити як період виникнення заборгованості, на наявність якої посилається відповідач, так і здійснення якого саме платежу (за який період) заплановано відповідачем на 05.07.2017р., враховуючи вищевстановлені судом обставини щодо наявності заборгованості саме в розмірі 1 554 423,50 грн. та періоду надання послуг - листопад 2016р. лютий 2017р., строк оплати яких настав 01.03.2017р., 31.03.2017р., 02.05.2017р., 30.05.2017р. відповідно.

Посилання відповідача щодо відстрочки платежу по договору 90 календарних днів з моменту підписання акта виконаних робіт, які також містяться у листі відповідача від 20.06.2017р. № 01/3208/ис, є помилковими з огляду на умови п. 4.1 договору, згідно з якими розрахунки проводяться шляхом оплати послуг замовником протягом 90 календарних днів після підписання сторонами акту здачі приймання наданих послуг, а не через 90 календарних днів з момента підписання акта. Тобто оплата здійснюється в будь-який момент на протязі 90-та календарних днів з остаточним розрахунком на 90-ий календарний день після підписання відповідного акта. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що на визначення саме кінцевого строку оплати наданих позивачем послуг такі обставини не впливають.

Обставини щодо неможливості виконання відповідачем зобовязань за договором з 13.03.2017р. у звязку з противоправними діями невідомих осіб та здійснення блокування діяльності відповідача, які викладені у листі відповідача від 20.06.2017р. № 01/3208/ис, не прийняті господарським судом до уваги з огляду на те, що умовами договору не передбачено можливість звільнення відповідача від виконання зобовязань при настанні таких обставин. Разом з тим, відповідачем жодним чином не обґрунтовано неможливість виконання зобовязань за договором, враховуючи те, що зобовязанням відповідача є оплата наданих позивачем послуг, яка може здійснюватися, в т.ч. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача.

Клопотання відповідача в частині витребування у позивача додатків № № 2, 3 та додаткових угод до договору відхилено з огляду на те, що оригінали цих документів надані до суду позивачем разом із супровідним листом за вх. № 22154/17 від 23.08.2017р. та залучені судом до матеріалів справи, а також враховуючи приписи ст. 22 ГПК України, якими передбачено право сторін ознайомлюватися з матеріалами справи.

Клопотання відповідача в частині витребування у позивача листування щодо запропонування відповідачу підписати акти надання послуг також відхилено судом з огляду на його недоцільність, враховуючи, що матеріали справи містять підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств акти надання послуг за спірний період.

Клопотання відповідача про продовження строку вирішення спору за вх. № 22093/17 від 22.08.2017р. відхилено господарським судом, оскільки строк вирішення спору вже було продовжено судом на 15 днів у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача за вх.№23025/17 від 05.09.2017р., про що винесено ухвалу суду від 05.09.2017р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за період з 01.03.2017р. по 15.06.2017р., господарським судом встановлено, що розмір нарахованих відповідачу 3% річних становить 7 431,22 грн. (3 043,93 грн. + 2 190,48 грн. + 1594,46 грн. + 602,35 грн.), а саме:

- за період з 01.03.2017р. по 15.06.2017р. за актом надання послуг № 3338 від 30.11.2016р. на суму боргу 346 116,38 грн. 3 043,93 грн., що перевищує суму заявлену до стягнення на 1 коп.;

- за період з 31.03.2017р. по 15.06.2017р. за актом надання послуг № 3702 від 30.12.2016р. на суму боргу 346 116,38 грн. 2 190,48 грн.;

- за період з 02.05.2017р. по 15.06.2017р. за актом надання послуг № 258 від 31.01.2017р. на суму боргу 431 095,37 грн. 1594,46 грн.;

- за період з 30.05.2017р. по 15.06.2017р. за актом надання послуг 405 від 28.02.2017р. на суму боргу 431 095,37 грн. 602,35 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних задовольняються господарським судом в розмірі заявленому до стягнення 7 431,21 грн., з огляду на ненадання позивачем заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2017р. по травень 2017р., із врахуванням розяснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 4 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», господарським судом встановлено, що розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат становить 21 678 грн. (14 022,94 грн. + 7 655,06 грн.), а саме:

-за період з березня 2017р. по травень 2017 року за актом надання послуг № 3338 від 30.11.2016р. на суму боргу 346 116,38 грн. 14 022,94 грн.;

- за період з квітня 2017р. по травень 2017 року за актом надання послуг № 3702 від 30.12.2016р. на суму боргу 346 116,38 грн. 7 655,06 грн., що перевищує суму заявлену до стягнення на 1 коп.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат задовольняються господарським судом в розмірі заявленому до стягнення 21 677,99 грн., з огляду на ненадання позивачем заяви про збільшення позовних вимог.

Клопотання відповідача в частині витребування у позивача обґрунтування заборгованості за договором в розмірі 1 583 532,70 грн. не прийнято господарським судом до уваги, оскільки розцінене як таке, що не відповідає вимогам, встановленим ст. 38 ГПК України.

На підставі ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел ОСОБА_1» задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел ОСОБА_1» (01033, м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 38-Б, кім. 12, ) основний борг в розмірі 1 554 423 (один мільйон пятсот пятдесят чотири тисячі чотириста двадцять три) грн. 50 коп., 3% річних в розмірі 7 431 (сім тисяч чотириста тридцять одна) грн. 21 коп., інфляційні втрати в розмірі 21 677 (двадцять одна тисяча шістсот сімдесят сім) грн. 99 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 752 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят дві) грн. 99 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 25 вересня 2017 р.

Суддя Л.В. Ніколаєва