ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2017 Справа № 904/8256/17

За позовом Державного підприємства "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР", селище Сахкамінь, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 486 690,90 грн. та розірвання договору поставки

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 3юр. від 03.08.2017 року

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 14-411юр. від 11.10.17р.

Суть спору:

Державне підприємство "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі відповідач), в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму 469 934,01 грн. основного боргу, 14 725,50 грн. пені, 1767,07 грн. 3 % річних, 264,32 грн. інфляційних втрат.

- розірвати Договір поставки № 2295 від 11.08.2016 р. укладений між Державним підприємством "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 2295 від 11.08.2016 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 р. по справі № 904/8256/17 порушено провадження та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 20.09.2017 р.

В судових засіданнях 20.09.2017 р. та 02.10.2017 р. оголошено перерву до 02.10.2017 р. та до 18.10.2017 р.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, до суду надав відзив на позов та клопотання про припинення провадження у справі № 904/8256/17 у звязку тим, що у Договорі є посилання на третейське застереження.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.10.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

11.08.2016 року між Державним підприємством "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) укладений Договір № 2295 (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого продавець зобовязується поставити та передати у власність покупця товар відповідно до Специфікації (цій) узгодженої (них) до Договору, а покупець прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна товару зазначається у Специфікаціях узгоджується сторонами є твердою та незмінною протягом терміну дії Специфікації. Ціна товару не включає в себе транспортні витрати (залізничний тариф та вартість послуг з організації перевезень).

Загальна вартість товару за Договором складається з суми вартості всіх партії товару, узгоджених по всім Специфікаціям до даного Договору і на момент підписання складає 1 620 000,00 грн. з ПДВ, в тому числі ПДВ 270 000,00 грн. (п. 2.3. Договору).

Пунктом 5.3. Договору визначено, що оплата за товар здійснюється покупцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відвантаження товару та за умови приймання його за кількістю та якістю та отримання покупцем оригінальних документів, зазначених в пунктах 3.7. Договору на дату настання строку оплати.

Даний Договір набирає чинності з 11.08.2016 р. і діє до 31.12.2017 р. в частині: - порядку врегулювання спору встановленого даним Договором; - порядку застосування штрафних санкцій; - гарантійних зобовязань; - виконання грошових зобовязань за даним Договором - до повного виконання вказаних зобовязань (п. 9.4. Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 10.05.2017 р. до Договору).

На виконання умов Договору позивач у період з травня 2017 р. по липень 2017 р. здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 469 934,01 грн., що підтверджується накладними та рахунками-фактурами, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач свої зобов'язання за Договором в частині оплати за поставлений товар не виконав, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем на суму 469 934,01 грн.

Окрім того, позивач нарахував відповідачу пеню, 3 % річних та інфляційні втрати та у зв'язку з тим, що відповідачем умови Договору в частині оплати за поставлений товару не виконані, позивач просить розірвати Договір поставки № 2295 від 11.08.2016 р., що і є причиною звернення позивача до суду та виникненням даного спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На момент розгляду справи основний борг відповідача складає 469 934,01 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Позивачем за прострочення виконання договірних зобовязань щодо оплати товару нарахована пеня у розмірі 14 725,50 грн.

Суд вважає вимоги щодо стягнення пені є безпідставними і необґрунтованими, оскільки умовами Договору така відповідальність покупця не передбачена, а отже, суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховано: 3 % річних в сумі 1767,07 грн. (за період з 26.06.2017 р. - по 30.08.2017 р.) та інфляційних втрат в сумі 264,32 грн. (за період з 26.06.2017 р. - по 30.08.2017 р.).

Перевіривши розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, господарський суд вважає, їх такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить розірвати Договір № 2295 від 11.08.2016 р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" не виконано зобовязань з оплати за поставлений товар на умовах Договору № 2295 від 11.08.2016 р.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання Договору поставки № 2295 від 11.08.2016 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позов спростовуються матеріалами справи.

В клопотанні відповідача про припинення провадження у справі, суд вважає відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 № 1-рп/2008 у справі № 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) зазначено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 12 ГПК України), ст. 6 Закону України "Про третейські суди")), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Таким чином, Конституцією України гарантовано право на судовий захист з боку держави.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Звернення за вирішенням спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд обирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів. Третейське застереження є обовязковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обовязок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

Отже, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав, передбачене Конституцією України, не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 469 934,01 грн. основного боргу, 1767,07 грн. 3 % річних, 264,32 грн. інфляційних втрат та розірвати Договір поставки № 2295 від 11.08.2016 р. укладений між Державним підприємством "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг", в решті позову відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати Договір поставки № 2295 від 11.08.2016 року, укладений між Державним підприємством "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР" (32322, Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, селище Сахкамінь, вул. Радянська, 1-а; ) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ) на користь Державного підприємства "НІГИНСЬКИЙ КАР'ЄР" (32322, Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, селище Сахкамінь, вул. Радянська, 1-а; ) 469 934,01 грн. (чотириста шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн. 01 коп.) - основного боргу, 1767,07 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят сім грн. 07 коп.) - 3 % річних, 264,32 грн. (двісті шістдесят чотири грн. 32 коп.) - інфляційних втрат, 8679,48 грн. (вісім тисяч шістсот сімдесят дев'ять грн. 48 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_3
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України 20 жовтня 2017 р.

20.10.2017