ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 910/20357/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 11.08.2017
у справі№910/20357/16 Господарського суду міста Києва
за позовомОСОБА_4
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачаДержавного реєстратору - приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Куксової Марії Сергіївни
провизнання недійсним рішення загальних зборів, зобов'язання вчинити дії
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: ОСОБА_4 особисто; ОСОБА_6, довір. від 14.11.2016;

- відповідача: не з'явились;

- третя особа: не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс України" про визнання недійсним рішення загальних зборів, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 (повний текст рішення підписаний 11.05.2017) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач, ОСОБА_4, 27.07.2017 подала апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/6627/17 від 08.08.2017), із доданим до неї клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №910/20357/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі №910/20357/16 (головуючий суддя Жук Г.А., судді Зубець Л.П., Алданова С.О.) у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №910/20357/16 повернуто скаржнику без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятою у справі ухвалою, ОСОБА_4 звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального права, зокрема статей 53, 98 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2017, справу направити до апеляційного суду для здійснення апеляційного перегляду.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив відповідача у справі, у якому ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду в силі.

Третя особа не скористалася правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надала відзив на касаційну скаргу, що в силу положень статті 1112 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального і матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 пропустила десятиденний термін оскарження рішення місцевого господарського суду, оскільки воно прийнято 27.04.2017 (повний текст підписано 11.05.2017), а скаргу заявником подано 27.07.2017.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, позивач посилався на те, що у період з 16.06.2017 по 18.06.20217 та в період з 29.06.2017 по 12.07.2017 перебував за межами України, а тому не міг своєчасно підготувати та подати апеляційну скаргу. Окрім того, апелянт посилається на те, що однією із підстав позову були обставини щодо незаконного переведення компанією Євроніс Іншуринс Груп АД прав на акції ПАТ "ХДІ страхування", докази чого, а саме судове рішення в адміністративній справі №826/11712/15 апелянт отримав лише 24.07.2017. Наведені обставини позивач вважав поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2017.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд виходив з того, що під час оголошення рішення місцевого господарського суду позивач приймав участь у судовому засіданні 27.04.2017, на якому місцевим господарським судом було прийнято рішення у справі. Окрім того, апеляційним судом наголошено, що згідно відмітки на звороті останнього аркуша рішення, представник позивача ОСОБА_7, повноваження якої підтверджуються довіреністю б/н від 03.10.2016, отримала копію рішення у даній справі 15.05.2017, що, за висновком апеляційного суду свідчить, що позивач отримав копію рішення у даній справі ще за сім днів до закінчення строку на апеляційне оскарження.

Разом з цим, як також зауважено в оскаржуваній ухвалі, апелянт не вказала, які саме обставини у період з 15.05.2017 (з моменту отримання копії рішення) до 22.05.2017 (останній день строку на апеляційне оскарження) перешкоджали подати апеляційну скаргу, враховуючи те, що за межами України ОСОБА_4 перебувала у червні, в той час як строк для оскарження сплив ще у травні 2017. Обставина щодо розгляду іншим судом справи, рішення в якій, на думку скаржника, може підтвердити наявність підстав у даному позові, за висновком суду апеляційної інстанції, не може вважатись поважною причиною, оскільки така обставина не є об'єктивною та непереборною, що завадила своєчасно звернутись з апеляційною скаргою.

Проте, колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись із висновком апеляційного господарського суду щодо відсутності правових підстав для поновлення пропущеного строку, виходячи з наступного.

Згідно з приписами частини 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно з положеннями частиною 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Як уже було зауважено, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд, пославшись на численну практику Європейського суду з прав людини вказав, що апелянтом не наведено переконливих обставин та не надано на їх підтвердження відповідних доказів, існування яких перешкоджали б ОСОБА_4 своєчасно подати апеляційну скаргу, враховуючи отримання копії рішення Господарського суду міста Києва в межах строків на його апеляційне оскарження.

При цьому, судом відхилено посилання апелянта на її відсутність з 16.06.2017 до 18.06.20217 та в період з 29.06.2017 до 12.07.2017 на території України, з огляду на отримання копії оскаржуваного рішення її представником - ОСОБА_7

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України, громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Правовий аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що наявність у особи представника не може обмежувати її права на її особисту участь у здійсненні апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Натомість, судом не спростовано доводи апелянта щодо неможливості саме нею подання апеляційної скарги.

Крім цього, апеляційним судом також не враховано доводи апелянта щодо розгляду адміністративним судом справи №826/11712/16, рішення в якій, на думку скаржника, може підтвердити наявність підстав у даному позові. Судом зауважено, що ця обставина не може вважатись поважною причиною, оскільки за висновком суду апеляційної інстанції, така обставина не є об'єктивною та непереборною, що завадила своєчасно звернутись з апеляційною скаргою. Судом також наголошено, що згідно зі статтею 22 Господарського процесуального кодексу України сторона у справі має право подати клопотання як про відкладення розгляду справи, так і про зупинення провадження у справі за наявності відповідних підстав, а тому існування провадження у іншій справі, закінчення якого очікувала позивач, не може вважатись обставиною, що перешкоджала у реалізації права на апеляційне оскарження.

Однак, апеляційним судом не враховано, що клопотання про зупинення провадження у справі №910/20357/16 з наведеної підстави уже було предметом розгляду місцевого суду у судовому засіданні від 27.04.2017, тобто, при прийнятті судом оскаржуваного ОСОБА_4 рішення, та відхилено ним. Вимоги апеляційної скарги містять посилання на необґрунтованість відмови у зупиненні та докази, які, на думку апелянта, підтверджують необґрунтованість такої відмови, зокрема, ухвалу від 18.07.2017, яка вочевидь, не могла бути додана апелянтом до апеляційної скарги до спливу строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2017.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України").

Не врахувавши наведеного та відмовивши скаржнику у поновленні строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції фактично обмежив суб'єкта оскарження у доступі до апеляційного суду, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції та пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яка встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 910/20357/16 підлягає скасуванню з передачею справи до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги позивача до провадження.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2017 року у справі №910/20357/16 скасувати, справу направити до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова