УХВАЛА

19.10.2017Справа № 910/21175/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до 1) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3;

2) громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4;

3) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5

про стягнення 13 093 476,73 грн.

Суддя Привалов А.І.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: ОСОБА_6, довіреність № 853 від 20.12.2016р.;

від відповідачів-2, 3: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до 1) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3; 2) громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4; 3) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 про стягнення 13 093 476,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла", укладеного 17.12.2014р. між учасниками товариства ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а також порушенням відповідачем-2 умов договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" від 15.05.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016р. у справі № 910/21175/16 позовну заяву суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернуто на підставі п.п. 2, 3, 4 ,5 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016р. у справі № 910/21175/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2017р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі № 910/21175/16 скасовано. Справу № 910/21175/16 передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Постанова Вищого господарського суду України від 07.03.2017р. мотивована тим, що господарський суд безпідставно обмежив право позивача на доступ до правосуддя та суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.03.2017р. відстрочив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі; прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017р. зупинено провадження у справі № 910/21175/16 до прийняття рішення Верховним Судом України у справі №370/1226/15-ц.

11.08.2017р. через відділ діловодства суду від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/21175/16, оскільки обставини, що зумовили зупинення провадження у справі на даний час усунуті.

Проте, клопотання представника відповідача не було розглянуто по суті, оскільки на момент його надходження до суду матеріали справи № 910/21175/16 перебували у Вищому господарському суді України.

12.09.2017р. матеріали справи № 910/21175/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017р. поновлено провадження у справі №910/21175/16 та призначено її до розгляду на 19.10.2017р.

В судове засідання 19.10.2017р. з'явився представник відповідача-2, надав усні пояснення та відповів на запитання суду.

Представники позивача та відповідачів 2,3 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача-1, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016р. у справі № 370/1226/15-ц за позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла", укладеного 17.12.2014р. між учасниками товариства ОСОБА_5 та ОСОБА_3, та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" від 15.05.2015р. задоволено повністю. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" від 15.05.2015р. відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.11.2016р. рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016р. у справі № 370/1226/15-ц скасовано в частині задоволення первісного позову та закрито провадження у справі з посиланням на те, що спір у цивільній справі № 370/1226/15-ц виник з корпоративних правовідносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2017р. ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15.11.2016р. залишено без змін.

На підставі встановленої Апеляційним судом Київської області підвідомчості спору, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

30.03.2017р. Верховним Судом України відкрито провадження у справі про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2017р. та ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.11.2016р.

Таким чином, оскільки остаточне рішення Верховного Суду України у справі №370/1226/15-ц впливало на визначення підвідомчості справи господарському суду або суду загальної юрисдикції, провадження у справі № 910/21175/15 було зупинено до його прийняття.

Постановою Верховного Суду України у справі №370/1226/15-ц від 31.05.2017р. ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2017р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15.11.2016р. скасовано, справу № 370/1226/15-ц передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, суд зазначає, що передача справи №370/1226/15-ц на новий розгляд до Апеляційного суду Київської області не є підставою для подальшого зупинення даної справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Так, провадження у даній справі зупинялось до прийняття рішення Верховним Судом України, яким встановлювалась підвідомчість спору між ФОП ОСОБА_1 та громадянами Республіки Білорусь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо грошових коштів, які підлягають сплаті за умовами договору про відступлення права вимоги від 5 травня 2015 року до договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміла» від 17 грудня 2014 року, який є предметом розгляду як у справі № 370/1226/15-ц, так і даній справі.

Таким чином, справи № 370/1226/15-ц та №910/21175/16 були пов'язані лише в аспекті встановлення підвідомчості спору, що розглядається в їх межах, між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Оскільки, постановою Верховного Суду України встановлено цивільну підвідомчість вказаного спору, а справа 370/1226/15-ц передана до Апеляційного суду Київської області для розгляду по суті, то підстава, яка зумовила пов'язаність справ № 370/1226/15-ц та №910/21175/16 відпала.

Разом з тим, суд дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі №910/21175/16 відповідно до п. п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

У постанові Верховного Суду України у справі №370/1226/15-ц від 31.05.2017р. встановлено, що спір між ФОП ОСОБА_1 та громадянами Республіки Білорусь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виник щодо грошових коштів, що підлягають сплаті за умовами діючого договору про відступлення права вимоги від 05.05.2015р. до договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміла» від 17.12.2014р., тобто щодо виконання грошового зобов'язання і не стосується захисту позивачем своїх прав, пов'язаних з процедурою реалізації корпоративного права.

Оскільки між сторонами виник спір не з корпоративних правовідносин, а ФОП ОСОБА_1 не є учасником ТОВ «ТД «Каміла» та звернувся до суду за захистом своїх майнових прав до фізичних осіб, які не мають статусу суб'єктів підприємницької діяльності, відтак такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на висновок Верховного Суду України щодо непідвідомчості спору, що є предметом розгляду у даній справі, господарським судам, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України та припинити провадження у даній справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/21175/16 припинити.

СуддяА.І. Привалов