ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 915/2019/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ТОВ «Комел» Від Територіального управління ДСА України в Миколаївській області Від Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, довіреність № б/н, дата видачі : 05.01.15 ОСОБА_6, довіреність № 3/2-1522/16, дата видачі: 24.10.16 ОСОБА_7, довіреність № 12-19/71, дата видачі: 04.01.17
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел»
на ухвалу господарського суду Миколаївської області
від12.09.2017р. (про відстрочку виконання рішення суду)
у справі№ 915/2019/14
за позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел» 1)Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області; 2) Державної казначейської служби України; 3) Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області
простягнення грошових коштів в сумі 4 084 968,56 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016р. у справі № 915/2019/14 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел» (01054, АДРЕСА_1, ):

- 1 297 354,66 грн. (один мільйон двісті девяносто сім тисяч триста пятдесят чотири грн. 66 коп.) інфляційних витрат за період з 27.09.2014 року по 04.05.2015 року,

- 49 510,90 грн. (сорок девять тисяч пятсот десять грн. 90 коп.) 3 % річних за період з 27.09.2014 року по 04.05.2015 року,

- 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) сплаченого судового збору за подання позовної заяви,

- 73 529,44 грн. (сімдесят три тисячі пятсот двадцять девять грн. 44 коп.) - судового збору за подання касаційної скарги.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 року рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.05.2017р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 у справі №915/2019/14 господарського суду Миколаївської області залишено без змін, касаційну скаргу без задоволення.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області звернулося із заявою, зареєстрованою в господарському суді Миколаївської області 06.09.2017р. за № 12549/17 про відстрочення до 01.01.2018р. виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016р. в даній справі, яким вирішено про стягнення з Управління на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел»: 1297354 грн. 66 коп. інфляційних витрат за період з 27.09.2014 р. по 04.05.2015 р.; 49510 грн. 90 коп. 3 % річних за період з 27.09.2014 р. по 04.05.2015 р.; 73080 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви; 73529 грн. 44 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017р. заяву територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області задоволено, відстрочено виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016р. в даній справі до 01 січня 2018 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Комел» звернулось з апеляційною скаргою, відповідно до якої скаржник просить:

1.Скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017р. про відстрочення виконання рішення суду до 01 січня 2018року у справі № 915/2019/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел» до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про стягнення 4 084 968,56грн. в повному обсязі.

2.Прийняти у справі № 915/2019/14 нове рішення, яким у задоволенні заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 06.09.2017р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року у справі № 915/2019/14 відмовити в повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на наступне:

- позивача про розгляд заяви про відстрочення виконання рішення судом першої інстанції належним чином не повідомлено, оскільки ухвала про прийняття справи до провадження та призначення заяви до розгляду отримана позивачем лише 12 вересня 2017року о 12:43;

- відповідач-1 вже звертався до господарського суду Миколаївської області з заявою про відстрочення виконання рішення суду та судом було надано відстрочку до 01.01.2017р.;

- суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини, що мають значення для справи, а також порушив та неправильно застосував норми процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.09.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 17.10.2017р., про що сторони були повідомлені судом в установленому порядку, що підтверджується відповідною ухвалою суду від 29.09.2017р. направленою рекомендованою поштою. Доказом фактичного направлення ухвали ОАГС від 29.09.2017р. на адресу сторін та інших учасників процесу є відбиток штампу канцелярії Одеського апеляційного господарського суду на зворотньому боці останнього аркушу вказаної ухвали та завірена копія реєстру поштового відправлення суду, яка додана до матеріалів справи.

Як вбачається із розяснень, викладених у пункті 3.9.1 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. (з наступними змінами та доповненнями), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Пункт 3.9.2 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 17.10.2017р., не визнавалась апеляційним господарським судом обовязковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі ст. 121 ГПК має право за заявою сторони, у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Апеляційна інстанція зазначає, що закон не містить переліку обставин для відстрочки виконання судового рішення, а лише вказує на критерії для їх визначення - наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, суд встановлює необхідність надання відстрочки в залежності від конкретних обставин.

При цьому, суду належить враховувати, що відстрочка виконання судового рішення повинна надаватися боржнику у виняткових випадках.

При оцінці виняткових обставин суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обовязковість виконання судового рішення (ст. 115 ГПК України).

По суті вищенаведеної норми при відстрочці виконання судового рішення мова йде про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

При аналізі підстав надання відстрочки слід виходити з доведення ускладнення або неможливості здійснення передбаченої судовим рішенням дії, зокрема, вчинення платежу.

При цьому, необхідно також доводити ускладнення або неможливість вчинення такого платежу на певну дату.

Згідно з п. 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява про відстрочення рішення мотивована тим, що:

- на даний час у відповідача відсутні кошти у сумі 1 493 475,00грн. на рахунках територіального управління та затвердженому кошторисі на 2017рік;

- сума заявлена до стягнення за даним рішенням є досить великою і сплата всієї суми одразу може призвести до зупинки господарсько-фінансової діяльності територіального управління (зупинка оплати обовязкових комунальних платежів та виплати заробітної плати працівникам управління та місцевим судам Миколаївської області);

- на сьогоднішній день територіальне управління звернулось із листом до Державної судової адміністрації про виділення необхідних коштів для виконання рішення суду

Відповідно до ст. 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Відповідно до Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Рішення Ради суддів України 22 жовтня 2010 року № 12, Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, діяльність якого підзвітна зїзду суддів України, а в період між зїздами суддів - Раді суддів України в межах, визначених законом. ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів, представляє суди у відносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування в межах повноважень, установлених законом. Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства та архіву суду. Територіальними органами ДСА України є територіальні управління ДСА України, які утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Основними завданнями ДСА України є:

- організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, визначених законом;

- забезпечення належних умов діяльності судів загальної юрисдикції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених законом;

- участь в утворенні та ліквідації судів загальної юрисдикції в межах повноважень, визначених законом.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Комел» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області заборгованості в сумі 2 815 069,95 грн., з яких: 2 738 103,00 грн. основного боргу, 65 714,47 грн. втрат від інфляції, 11 252,48 грн. 3% річних.

19.05.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Комел» надало до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області грошові кошти в сумі 4 084 968,56 грн., з яких:

- 2 738 103,00 грн. основний борг,

- 1 297 354,66 грн. втрати від інфляції,

- 49 510,90 грн. 3% річних.

Під час розгляду справи Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області було сплачено суму основного боргу у розмірі 2 738 103,00грн., таким чином несплаченими залилось лише інфляційні витрати, 3 % річних та судовий збір.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України унормовано, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, сторона яка звертається із заявою про відстрочку виконання рішення суду повинна підтвердити неможливість станом на певний час виконати зазначене рішення та подати відповідні документи, а саме: відомості з розрахункових рахунків про недостатність наявних грошових коштів або їх повну відсутність, відомості про наявність рухомого та нерухомого майна, та відомості про наявність дебіторської заборгованості, тобто подати документи, на підставі яких можливо зробити висновок про неможливість або ускладнення здійснення передбаченої судовим рішенням дії, зокрема, вчинення платежу.

Окрім того, боржник при подачі заяви про відстрочку виконання рішення суду повинен довести, що відстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від виконання судового рішення, у звязку з чим необхідним є дослідження обставин вжиття боржником заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів оскарження, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області звернулось до В.о. Голови державної судової адміністрації України (лист № 7/1-1346/17 від 05.09.2017р.) з проханням на виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016р. у справі № 915/2019/14 за позовом ТОВ «Комел» про стягнення грошових коштів, виділити додаткові кошти по КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними та вищими спеціалізованими судами» спеціального фонду по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 1 493 475грн., з яких 1 297 354,66грн. інфляційні витрати, 49 510,90грн. 3%річних, 146 609,44грн. судовий збір.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області до матеріалів справи долучено лист від 11.09.2017р. № 11-10485/17 Державної судової адміністрації України, в якому повідомляється, що за результатами розгляду листа Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо виділення додаткових бюджетних призначень за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» ДСА України будуть виділені додаткові бюджетні асигнування до кінця 2017року у сумі 1 493,5тис.грн.

З наведених вище листів вбачається, що Територіальним управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області приймаються заходи та здійснюються реальні дії, спрямовані на погашення заборгованості, яка утворилась перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Комел».

Згідно копії кошторису Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на 2017р., у боржника відсутні у повному обсязі грошові кошти, необхідні за сплату заборгованості, яка виникла перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Комел».

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області є неприбутковою організацією, фінансується за рахунок бюджетних коштів, розміру яких, як вбачається із кошторису, недостатньо для погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Комел».

Окрім того, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області очікує надходження необхідної суми до кінця 2017року внаслідок опрацювання Державною судовою адміністрацією відповідного запиту боржника.

Слід врахувати, що надання відстрочки не звільняє від виконання судового рішення і спрямовано на зменшення негативних наслідків для боржника при одночасному досягненні інтересу для кредитора, тобто повинен бути дотриманий баланс інтересів як боржника, так і кредитора, оскільки такі дії суду повинні сприяти в повному обсязі виконанню судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що Територіальне управління Державної судової адміністрації здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції («ОСОБА_8 проти Італії», заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Аналізуючи все вищенаведене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції цілком правильно встановив, що на даний час виконати судове рішення по справі № 915/2019/14 Боржник не має можливості.

Колегія суддів враховує, що ненадання відстрочки виконання рішення суду в даному випадку може призвести до вкрай негативних наслідків, адже списання органами державного казначейства грошових коштів з рахунків Боржника призведе до неможливості здійснення останнім функцій забезпечення належних умов діяльності судів.

Таким чином, оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята з урахуванням усіх суттєвих обставин справи, що мають значення для порушеного відповідачем питання надання відстрочки. При цьому, місцевим господарським судом обґрунтовано враховано фінансовий стан Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, а також визначений чинним законодавством порядок фінансування.

Що стосується обовязку суду про повідомлення скаржника про дату, час та місце проведення судового засідання, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно ст. 22 господарського процесуального кодексу України, сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Наведені норми законодавства зобовязують суд при підготовці справи до судового розгляду вжити необхідних заходів для виклику на судовий розгляд осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів оскарження, заява Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про відстрочку виконання рішення господарського суду Миколаївської області надійшла до господарського суду Миколаївської області 06.09.2017р., та ухвалою суду від 06.09.2017р. прийнята до провадження та призначена до розгляду на 12.09.2017р. о 09год 45 хв.

Як вбачається зі зворотної сторони ухвали вона була направлена сторонам у справі 07.09.2017р.

Скаржником до апеляційної скарги додано копію конверту, в якому на його адресу була направлена копія ухвали господарського суду Миколаївської області від 06.09.2017р. по справі № 915/2019/14.

На означеному конверті міститься штамп пошти з датою 08.09.2017р., та штрихкодовий ідентифікатор 130.

Апелянтом до апеляційної скарги надано копію з сайту Укрпошти про відстеження пересилання поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 130, та встановлено, що даний конверт був направлений 08.09.2017р. та отриманий ТОВ «Комел» 12.09.2017р. о 12:43, тобто фактично після проведення судового засідання.

Згідно Наказу Міністерства інфраструктури України № 449 від 19.09.2014р. «Про внесення змін до Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» пересилання поштових відправлень між районними центрами різних областей України складає Д+4, що не було враховане господарським судом при визначенні дати судового засідання.

Судом першої інстанції заява Боржника була призначена до розгляду у судовому засіданні із викликом сторін на 6-й день від дати прийняття цієї заяви, хоча відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України така заява розглядається у десятиденний строк. Тобто, суд мав законну можливість призначити заяву до розгляду в межах 10-ти денного строку з метою забезпечення прав кредитора щодо участі в судовому засіданні.

Із протоколу судового засідання по даній справі від 12.09.2017р. вбачається, що розгляд заяви судом відбувався у цей день з 10.00год. до 10.50год. Тобто, на момент проведення судового засідання кредитор був не повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви Боржника господарським судом за причинами, які не залежать від волевиявлення кредитора.

Таким чином, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що виражене в неналежному повідомленні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел» про дату, час та місце проведення судового засідання по справі № 915/2019/14, призначеного на 12.09.2017р.

Стаття 103 ГПК України визначає повноваження апеляційної інстанції. Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково;

4) змінити рішення.

Стаття 104 того ж Кодексу встановлює підстави для скасування або зміни рішення. Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо:

1) справу розглянуто господарським судом у незаконному складі колегії суддів;

2) справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду;

3) господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

4) рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

5) рішення прийнято не тими суддями, які входили до складу колегії, що розглядала справу;

6) рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині третій статті 17 цього Кодексу;

7) рішення прийнято господарським судом з порушенням правил виключної підсудності.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права в частині неналежного повідомлення позивача про дату розгляду заяви про відстрочку, оскаржувана ухвала від 12.09.2017р. підлягає скасуванню з прийняттям за результатами розгляду заяви нового рішення апеляційним судом на правах суду першої інстанції. При цьому заяву територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про відстрочення виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016 р. у справі № 915/2019/14 до 01 січня 2018 року колегія суддів вважає обґрунтованою, тому вказана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комел» задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 12.09.2017р. (про відстрочку виконання рішення суду) у справі № 915/2019/14 скасувати.

Заяву територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області задовольнити.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2016 р. у справі № 915/2019/14 до 01 січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.І. Жеков

ОСОБА_3