ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017р. Справа № 914/1777/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет», м.Львів

про стягнення 27989,62грн.

За участю представників:

від позивача - не з»явився,

від відповідача ОСОБА_2 - представник.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна», м.Київ звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет», м.Львів 17895,30грн. основного боргу, 5845,68грн. пені, 769,15грн. 3% річних та 3 479,49грн. інфляційних. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем умов Договору поставки № 142/13-П від 01.04.2013р., а також нормами ст.ст. 526, 611,612, 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.08.2017р. порушено провадження у справі № 914/1777/17 та призначено справу до розгляду по суті в засіданні на 25.09.2017р. Розгляд справи відкладався, з підстав, зазначених в ухвалі суду від 25.09.2017р.

Позивач в судове засідання не з»явився, однак направив суду клопотання № 349/01-03 від 05.10.2017р., у якому просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 17638,62грн. основного боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв»язку з його сплатою, та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» на його користь 256,68грн. основного боргу, 5845,68грн. пені, 769,15грн. 3% річних та 3479,49грн. інфляційних. До клопотання позивачем долучено платіжні доручення № 438006 від 01.09.2017р. про сплату відповідачем 2500,00грн., № 456868 від 12.09.2017р. про сплату 1000грн., № 471869 від 21.09.2017р. про сплату 1000грн. та № 479686 від 26.09.2017р. про сплату відповідачем 13138,62грн. Крім цього, у згаданому клопотанні позивач просить суд розглядати справу за відсутності його повноважного представника.

Представник відповідача в судове засідання з»явився, подав суду докази сплати відповідачем позивачу суми основного боргу в розмірі 17638,62грн., а саме: платіжні доручення №№ 438006 від 01.09.2017р., 456868 від 12.09.2017р., 471869 від 21.09.2017р. та 479686 від 26.09.2017р. про сплату відповідачем позивачу 2500,00грн, 1000,00грн., 1000,00грн. та 13138,62грн. відповідно. Відповідачем подано також клопотання № 06647-10/17-АМ/ЛВ від 13.10.2017р. про зменшення розміру неустойки. У цьому клопотанні він просить суд зменшити втричі розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача. Клопотання мотивоване тим, що відповідач вжив усіх можливих заходів з метою мирного врегулювання спору та сплатив свій борг перед позивачем (за винятком незначної суми 256,68грн., яка не була переказана позивачу суто з технічних причин), розмір нарахованої позивачем пені є досить значним.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

На підставі Договору поставки № 142/13-П від 01 квітня 2013р. по видатковій накладній № 80373581 від 19.10.2016р. позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 44928,70грн. За отриманий товар відповідач розрахувався частково, сплативши 04.05.2017р. 7000,00грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 225879, з яких позивачем в рахунок оплати товару поставленого по видатковій накладній від 19.10.2016р. № 80373581 зараховано лише 1685,08грн. Решта суми - зарахована як оплата за товари поставлені раніше, про що зазначено позивачем у письмовому поясненні від 19.09.2017р. Крім цього, платіжними дорученнями № 251937 від 16.05.2017р., № 258568 від 19.05.2017р., № 264926 від 23.05.2017р., № 276018 від 30.05.2017р., № 281705 від 02.06.2017р., № 286060 від 07.06.2017р., № 294621 від 09.06.2017р., № 301693 від 13.06.2017р., № 314789 від 20.06.2017р., № 352007 від 11.07.2017р., № 375446 від 25.07.2017р., № 399581 від 08.08.2017р. сплачено відповідачем позивачу 6741,57грн., 2679,10грн., 1456,18грн., 1800,00грн., 1548,11грн., 1396,69грн., 1404,51грн., 1075,92грн., 2346,24грн., 2500,00грн. 1400,00грн. та 1000грн. відповідно.

Станом на день заявлення позову неоплаченою залишилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 17895,30грн.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 549, 611, 625, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з п.1.1. Договору поставки № 142/13-П від 01.04.2013р. позивач бере на себе обов»язки поставляти і передавати у власність відповідачу, а відповідач зобов»язується приймати і оплачувати товари по ціні і в асортименті, що погоджені сторонами в комерційних специфікаціях, які є невід»ємною частиною цього Договору, і в кількості, передбаченій замовленнями на товари.

Відповідно до п.1 Додатку № 7 до Договору, в редакції протоколу розбіжностей, який, як зазначено у даному протоколі, є невід»ємною частиною Договору, відповідач зобов»язувався здійснити оплату за поставлений товар з відстрочкою платежу 50 днів від дати поставки кожної партії товару.

Пунктом 8.9 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати вартості товару відповідач зобов»язаний оплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Згідно з п.10.1 Договору він вступає в силу з моменту його підписання представниками обох сторін і діє до 31.12.2014р. У випадку закінчення терміну дії Договору і відсутності офіційного повідомлення хоча би однієї із сторін про небажання продовжувати співробітництво, Договір автоматично пролонговується на термін до офіційного повідомлення про його припинення, яке відповідач надає позивачу в формі листа не менше чим за 14 календарних днів до дати припинення.

Таким чином, відповідач порушив взятий на себе за Договором № 142/13-П від 01 квітня 2013 р., в редакції протоколу розбіжностей, обов»язок і поставлений йому по видатковій накладній № 80373581 від 19.10.2016р. товар у повній мірі не оплатив. Після порушення провадження у справі відповідачем сплачено позивачу 17638,62грн. основного боргу, що підтверджується поданими представниками сторін суду платіжними дорученнями № 438006 від 01.09.2017р., № 456868 від 12.09.2017р., № 471869 від 21.09.2017р. та № 479686 від 26.09.2017р. Відтак, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17638,62грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у звязку з відсутністю предмета спору в цій частині. На день розгляду справи судом у матеріалах справи відсутні та відповідачем на вимогу ухвали суду не надані докази сплати ним 256,68 грн. решти вартості отриманого товару. За наведених обставин, 256,68грн. заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача 5845,68грн. пені за період з 10.12.2016р. по 08.06.2017р., 3 % річних за період з 10.12.2016р. по 22.08.2017р. в сумі 769,15грн. та інфляційні за період з 10.12.2016р. по 31.07.2017р. в сумі 3479,49грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем допущено арифметичні помилки при обчисленні інфляційних. Однак, заявлена до стягнення сума інфляційних є меншою, ніж та, яка належить позивачу за вказані у розрахунку періоди. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3479,49грн. інфляційних за період з грудня 2016р. по липень 2017р. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені втричі задоволенню не підлягає з огляду на те, що виходячи з інтересів обох сторін, даний випадок не є винятковим, з боку відповідача мало місце порушення строків оплати товару. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази наявності значного перевищення пені перед розміром збитків, доказів відсутності збитків у позивача, спричинених неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки. З огляду на викладене, відсутність доказів наявності обставин, передбачених ч.3 ст.551 ЦК України (розмір неустойки значно перевищує розмір збитків), враховуючи нестабільність національної валюти України, суд не вбачає підстав для того, аби скористатись наданим йому п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України правом на зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Станом на 17.10.2017р. позивач з відповідним клопотанням про повернення судового збору в частині припинених судом позовних вимог до суду не звертався.

Судові витрати у справі на підставі ст. 49 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 80, 82, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.359 ідентифікаційний код 38316777) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна» (04116, м.Київ, вул.Довнар-Запольського, буд.5, ідентифікаційний код 30384724) 256,68 грн. основного боргу, 5845,68грн. пені, 769,15грн. 3 % річних, 3479,49 грн. інфляційних та 591,71грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2.Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 17638,62грн. основного боргу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 18.10.2017 р.

Суддя Бортник О.Ю.