ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р.Справа № 916/2587/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №87 від 18.01.2017р. та №153 від 21.02.2017р. та протоколів автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.01.2017р. та від 21.02.2017р.)

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_1 за довіреністю;

від ТОВ «Одеський торговий дім» - ОСОБА_2 - за довіреністю; ОСОБА_3 - за довіреністю;

від ТОВ «Сучасний факторинг» - не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО ФРАНКО»

на рішення господарського суду Одеської області від 06 грудня 2016 року

у справі №916/2587/16

за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім»

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному банку «ПОРТО-ФРАНКО» ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг»

про припинення права власності та визнання права власності

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 16.02.2017р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 11.10.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

20.09.2016р. ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім» (надалі позивач, ТОВ «Одеський торговий дім», ОСОБА_4) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (надалі відповідач, ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО», Банк), в якому просило суд:

- припинити право власності ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» на 9/50 у приміщеннях 1-го, 4-го поверхів та техприміщеннях за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд;

- визнати за ТОВ «Одеський торговий дім» право власності на 9/50 у приміщеннях 1-го, 4-го поверхів та техприміщеннях за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд, 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Одеський торговий дім» на підставі свідоцтва про право власності від 04.10.04 р. САА №448648 та ПАТ АБ "Порто - Франко" на підставі договору купівлі -продажу від 21.09.2006р. є співвласниками нежилих приміщень 1 -го, 4- го та техприміщень за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, з яких 9/50 належить ПАТ АБ «Порто - Франко», а 41/50 належить ТОВ «Одеський торговий дім». Належна ПАТ АБ «Порто - Франко» частка в 9/50 не може бути виділена в натурі, оскільки фізично та технічно є невідємною частиною означених вище приміщень 1 та 4 поверхів і техприміщень, поєднана з ними спільними входами / виходами, системою - електро . - тепло та - водо забезпечення. За своїми техніко - економічними параметрами ці приміщення також є неподільною річчю. Складні конфліктні правовідносини між ПАТ АБ «Порто - Франко» та ТОВ «Одеський торговий дім» на даний час призвели до того, що спільне володіння та використання позивачем та відповідачем приміщень 1го, 4-го та техприміщень за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 є неможливим і на даний час часткою ПАТ АБ «Порто - Франко» ніхто не користується з лютого 2015 року, внаслідок чого ПАТ АБ «Порто - Франко» не має можливості використовувати це майно у власній фінансово -господарській діяльності та отримувати від цього прибуток. Припинення права власності ПАТ АБ «Порто - Франко» на спірну частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, адже він обєктивно немає можливості належним чином використовувати це майно та отримувати прибуток від його використання; частка приміщень, що належить відповідачу (9/50) з урахуванням техніко - економічних параметрів цих приміщень є незначною і не може бути виділена в натурі.

Позов обґрунтовано нормою ст.365 ЦК України, яка передбачає можливість та умови припинення права особи на частку у спільному майні.

З посиланням на норми ст.ст.365, 356, 358, 183 ЦК України ТОВ «Одеський торговий дім» просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

20.10.2016р. відповідач подав суду першої інстанції заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивач вніс на депозитний рахунок господарського суду Одеської області 5852800грн. (платіжне доручення №18 від 28.10.2016р.) та 70000грн. (платіжне доручення №351 від 28.10.2016р.), усього 5922800грн. з призначенням платежу: «внесення на депозитний рахунок господарського суду Одеської області по справі №916/2587/16 ч.2 ст.365 ЦК України, платник ТОВ «Одеський торговий дім»).

Ухвалою суду першої інстанції від 22.11.2016р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг».

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.12.2016р. (суддя Желєзна С.П.) позов задоволено - припинено право власності ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» на 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул.Новощіпний ряд, будинок 2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 13334372; визнано за ТОВом «Одеський торговий дім» право власності на 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул.Новощіпний ряд, будинок 2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 13334372; перераховано з депозитного рахунку господарського суду Одеської області, відкритого у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області /ідентифікаційний код 37607526, р/р 5416/, на користь ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» вартість 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул.Новощіпний ряд, будинок 2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 13334372, у загальному розмірі 5922800грн.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.355, ч.1 ст.356, ст.ст.322, 359, 365, ч.2 ст.321, ч.ч.1-3 ст.358, ст.ст.328,346, ч.2 ст.183 ЦК України, ч.1 ч.3 ст.50, ч.1 ст.1, ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ч.1 ст.3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та вмотивовано тим, що ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО та ТОВ „Одеський торговий дім на праві спільної часткової власності належать нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, з визначеними частками 9/50 та 41/50 відповідно. ТОВ „Одеський торговий дім вживаються всі необхідні заходи щодо утримання в належному стані будівлі, в якій знаходяться і спірні нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення, в тому числі шляхом укладання договорів на споживання комунальних послуг: а саме договір від 19.02.2001р про надання послуг водопостачання та водовідведення, договір від 26.02.2004р. №613 про постачання електричної енергії , договір від 01.01.2005р. №065 на поставку природного газу. ТОВ „Одеський торговий дім з моменту набуття права власності на нежилі приміщення за адресою: м.Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 належним чином виконувалися обовязки з утримання будівлі в цілому, в тому числі і забезпечення необхідними комунальними послугами. При цьому, відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження своєї участі в утриманні спільного майна. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взагалі усунувся від утримання належної йому частки у спільному майні, що, в свою чергу, може вплинути і на технічний стан будівлі в цілому. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість спільного володіння та користування майном, та, як наслідок, наявність однієї із підстав, передбачених статтею 365 ЦК України; частка відповідача є незначною. Нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів та техприміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 є складовою частиною цілісного майнового комплексу, який забезпечується єдиним обємно-планувальним, конструктивним та архітектурним рішенням, частка відповідача у спільному майні є незначною та не може бути виділена в натурі. Протягом значного періоду між сторонами по справі наявні конфлікти щодо нежилих приміщень, які належать ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО та які використовувались ТОВ „Одеський торговий дім на підставі договору для розміщення офісів та торгових приміщень. В даному випадку позбавлення права власності ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО не може завдати істотної шкоди інтересам останнього, оскільки спірні приміщення відповідачем не використовуються, заходи щодо утримання майна не вживаються. Будь-яких доказів, спростовуючих наведене, ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО суду надано не було.

Також суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що оцінка частки обєкта нерухомості, яка складає 9/50, у нежилих приміщеннях 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, згідно довідки ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО №04/3309 від 28.09.2016р. складає 13294021,00 грн. Зі звіту про незалежну оцінку обєкта нерухомості, проведеного товариством з обмеженою відповідальністю „Стоун Брідж, також вбачається, що ринкова вартість спірного обєкта нерухомості станом на 31.05.2016р. складає 13 294 021,00 грн. В свою чергу ТОВ „Одеський торговий дім також було надано суду результати звіту про визначення ринкової вартості 9/50 частин нежилих приміщенні 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, який було проведено ФОП ОСОБА_6, відповідно до якого ринкова вартість обєкта нерухомості станом на 28.09.2016р. складає 5922800грн.

Суд дійшов висновку, що вартість частки у спільному майні, яка складає 9/50 частин нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, у розмірі 5922800,00 грн., яка повинна бути виражена у ймовірній сумі грошей та яка є співрозмірною компенсацією частки ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО у спільному майні складає 5922800,00 грн., оскільки, як вбачається з матеріалів справи, вартість такої частки у спільному майні, відповідно до звіту, наданого ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО, не є еквівалентом цінності такого обєкта, так як протягом значного періоду часу реальних покупців, які би надали згоду сплатити за частку у спільному майні суму у розмірі 13294021,00 грн. або у розмірі 8643120,25 грн. не знайшлося.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду від 06.12.2016р., ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з наступних підстав:

- майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може

проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається. Отже, порядок продажу майна банку, який знаходиться на стадії ліквідації, регулюється спеціальним законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- позивач зазначає, що вартість об'єкту нерухомості складає 5922800грн. В той же час, згідно звіту про незалежну оцінку від 31.05.2016р., складеного ТОВ «СТОУН БРІДЖ», вартість об'єкту нерухомості складає 13294021грн. Звіт про оцінку майна, який долучений АБ «ПОРТО-ФРАНКО» 04.10.2016р. до матеріалів справи, проводився у відповідності до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Але суд першої інстанції безпідставно надав перевагу оцінці, наданій позивачем, та відхилив оцінку та рецензію відповідача;

- 05.12.2014р. між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було укладено договір цільової позики № 19.Отже припинення права власності з компенсацією у розмірі 5 922 800, в той час як майно коштує 13 294 021,00 грн. призведе до завдання істотної (у розмірі 7 370 221,00 грн.) шкоди інтересам АБ «ПОРТО-ФРАНКО», що в подальшому призведе до неможливості повернення цільової позики Фонду гарантування вкладів;

- рішення суду наносить збитки АБ «ПОРТО-ФРАНКО» у розмірі 7 370 221,00 грн., що прямо заборонено ст. 365 ЦК України. Таку правову позицію висловив Верховний суд України у своїй постанові від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14, який зазначив, що відповідно до цієї норми, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Бєляновський В.В., Поліщук Л.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні 19.01.2017р.

У звязку із перебуванням судді Поліщук Л.В. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду №87 від 18.01.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/2587/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.01.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Бєляновський В.В., Будішевська Л.О.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 19.01.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Бєляновський В.В., Будішевська Л.О.) справу №916/2587/16 прийнято до провадження.

У звязку із перебуванням судді Бєляновського В.В. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду №153 від 21.02.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/2587/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.02.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 21.02.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) справу №916/2587/16 прийнято до провадження.

19.01.2017р. ТОВ «Одеський торговий дім» подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просило суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

24.01.2017р. ТОВ «Одеський торговий дім» подало Одеському апеляційному господарському суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просило суд:

- заборонити ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Е-ТЕНДЕР» вчиняти дії, що стосуються предмета спору, а саме, продавати, чи будь-яким іншим чином відчужувати, виставляти на торги, організовувати відкриті торги (аукціони) стосовно майна, яке належить ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО», а саме, 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення загальною площею 2501,2кв.м., нежитлові приміщення 4-го поверху 1602,3кв.м., все інше підсобні та технічні приміщення, розташованих за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд (Естонська), 2;

- заборонити ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Е-ТЕНДЕР» вчиняти будь-які інші дії, які можуть призвести до переходу права власності від ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» до будь-яких третіх осіб на 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення загальною площею 2501,2кв.м., нежитлові приміщення 4-го поверху 1602,3кв.м., все інше підсобні та технічні приміщення, розташованих за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд (Естонська), 2;

- відповідно до п.29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. №01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» допустити ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову до негайного виконання.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.02.2017р. відмовлено у задоволенні заяви з мотивів, викладених в ухвалі суду від 02.02.2017р.

16.02.2017р. ТОВ «Одеський торговий дім» подало Одеському апеляційному господарському суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просило суд:

- заборонити ТОВу «Е-ТЕНДЕР» вчиняти дії, що стосуються предмета спору, а саме, продавати, чи будь-яким іншим чином відчужувати, виставляти на торги, організовувати відкриті торги (аукціони) стосовно майна, яке належить ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО», а саме, 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення загальною площею 2501,2кв.м., нежитлові приміщення 4-го поверху 1602,3кв.м., все інше підсобні та технічні приміщення, розташованих за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд (Естонська), 2 (номер лоту ФГВ Qb1508), а також заборонити ТОВу «Е-ТЕНДЕР» вчиняти будь-які інші дії, які можуть призвести до переходу;

- заборонити ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Е-ТЕНДЕР» вчиняти будь-які інші дії, які можуть призвести до переходу права власності від ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» до будь-яких третіх осіб на 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення загальною площею 2501,2кв.м., нежитлові приміщення 4-го поверху 1602,3кв.м., все інше підсобні та технічні приміщення, розташованих за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд (Естонська), 2;

- відповідно до п.29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. №01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» допустити ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову до негайного виконання.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.03.2017р. відмовлено ТОВу «Одеський торговий дім» у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову (вхідний номер суду апеляційної інстанції 728/17 від 16.02.2017р.).

16.02.2017р. ТОВ «Одеський торговий дім» подало Одеському апеляційному господарському суду заяву про:

1. призначення будівельної технічної судової експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити частку - 9/50 у приміщеннях 1-го. 4-го поверхів та техприміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 відповідно до часток співвласників - 41/50, яка належить ТОВ Одеський торговий дім та 9/50, яка належить ПАТ АБ Порто-франко?

- Якщо виділення частки (9/50 у приміщеннях 1-го. 4-го поверхів та техприміщеннях), яка належить ПАТ АБ Порто-франко, можливе, які варіанти виділення вказаної частки (9/50) у приміщеннях 1-го. 4-го поверхів та техприміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 можливо визначити відповідно до часток співвласників (41/50. яка належить ГОВ Одеський торговий дім та 9/50, яка належить ПАТ АБ Порто-франко) та вимог нормативно-правових актів?

- Чи є увесь об'єкт (1 та 4 поверхи та техприміщення, підвал та третій поверхи, другий поверх), який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 та належить ТОВ Одеський торговий дім на підставі відповідних правовстановлюючих документів та частково (9/50 у приміщеннях 1-го, 4-го поверхів та техприміщеннях) ПАТ АБ Порто-франко, неподільною річчю?

2. призначення будівельної оціночної судової експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Яка ліквідаційна вартість частки (9/50) у приміщеннях 1-го, 4-го поверхів та техприміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2?

Проведення експертизи позивач просив доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. призначено у справі №916/2587/16 комплексну судову будівельно-технічну експертизу та оціночну експертизу ринкової вартості, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул.Липинського, 54); на вирішення судової будівельно-технічної експертизи та оціночної експертизи ринкової вартості поставлено наступні питання: - Чи існує технічна можливість виділення в натурі частки 9/50, що належить ПАТ АБ «Порто-Франко» в обєкті нерухомого майна нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення загальною площею 13652,4кв.м., реєстраційний номер 13334372, що розташований за адресою: Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2?- Чи є вищевказаний обєкт нерухомого майна, реєстраційний номер 13334372, що належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Одеський торговий дім» та ПАТ АБ «Порто-Франко» у частках 41/50 та 9/50 відповідно, неподільною річчю?- Яка ринкова вартість 9/50 часток обєкта нерухомості загальною площею 13652,4кв.м., реєстраційний номер 13334372, що розташований за адресою: Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2?; попереджено судових експертів про кримінальну відповідальність, встановлену ст.ст.384, 385 КК України; в розпорядження експертів надано матеріали справи №916/2587/16; витрати по оплаті вартості проведення судової експертизи покладено на ТОВ «Одеський торговий дім; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи №916/2587/16 до Одеського апеляційного господарського суду; копію ухвали направлено сторонам та Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

20.03.2017р. матеріали справи №916/2587/16 направлені до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

22.09.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №916/2587/16 разом з висновком №1775/1776 від 12.09.2017р. судової будівельно-технічної експертизи та оціночно-будівельної експертизи по матеріалам господарської справи №916/2587/16.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.09.2017р. поновлено апеляційне провадження у справі та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні.

В судовому засіданні 11.10.2017р. представником ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» заявлені клопотання про призначення додаткової експертизи по справі та про виклик експерта у судове засідання, у задоволенні яких колегією суддів відмовлено через їх необґрунтованість.

Так, відхиляючи клопотання представника Банка про виклик експерта, суд виходив, заслухавши пояснення представників сторін, з відсутності такої необхідності, оскільки дані експертного висновку, що ставляться під сумнів відповідачем, не суперечать наявним у справі матеріалам, а інші доводи клопотання стосуються застосованої ОСОБА_7 експертної оцінки, вибір якої є компетенцією експерта.

Стосовно клопотання про призначення додаткової експертизи, яке обґрунтоване не визначенням розміру ПДВ у сумі оцінки, визначеної експертом, то колегією суддів клопотання залишено без задоволення, позаяк судовим експертом використано порівняльний метод із дослідженням аналогів до розрахунку ринкової вартості обєкта експертизи, що не містять ПДВ. Також враховано, що в справі не йдеться про проведення сторонами операцій постачання товарів, які оподатковуються за правилами п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, на положення якої посилається представник Банка в клопотанні.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники ТОВ «Одеський торговий дім» заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

ТОВ «Сучасний факторинг» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направило.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 31.05.1997р. між Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Закритим акціонерним товариство «Одеський торговий дім» (наразі ТОВ «Одеський торговий дім») було укладено договір на право тимчасового користування землею, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого виконавчий комітет Одеської міської ради на підставі рішення №302 від 31.05.1997р. передає, а ЗАТ «Одеський торговий дім» приймає у користування земельну ділянку площею 1,5000га, розташовану по вул.Новощіпний ряд, 2, на умовах тимчасового довгострокового користування строком на 50 років, в тому числі до 2-х років для завершення будівництва та на 48 років для експлуатації та обслуговування будинку.

ТОВ «Одеський торговий дім» належать на праві приватної власності: нежилі приміщення 2-го поверху та нежилі приміщення підвалу та 3-го поверху, за адресою: ОСОБА_2, вул. Новощіпний ряд, 2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.09.2004р., серії САА №417446 та свідоцтвом про право власності від 23.09.2004р., серія САА №417447.

04.10.2004р. Виконкомом Одеської міської ради ВАТ (наразі ТОВ) «Одеський торговий дім» було видане свідоцтво про право власності Серія САА №448648 на обєкт, який розташований у м.Одесі по вул.Новощепний ряд,2 та складається з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 5790,8кв.м., 4-го поверху, загальною площею 6964,2кв.м., техприміщень, загальною площею 897,4кв.м.

14.09.2006р. між ВАТ «Одеський торговий дім» (Продавець) та ТОВом «Грааль» (Покупець) був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким (п.1.1. договору) ТОВ «Грааль» придбало у власність 9/50 частин нежилих приміщень 1-го поверху, загальною площею 5790,8кв.м., 4-го поверху, загальною площею 6964,2кв.м., техприміщень, загальною площею 897,4кв.м. що знаходять за адресою: м.Одеса, вул. Новощіпний ряд (колишня вулиця Естонська),2.

19.09.2006р.ТОВ «Грааль» продало 9/50 частин нежилих приміщень ОСОБА_7 відповідно до нотаріально посвідченого договору від 19.09.2006р. №У-604 (т.1, а.с.174, пункт 2 договору купівлі-продажу від 21.09.2006р.).

21.09.2006р. між ОСОБА_7 (Продавець) та АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» (Покупець) було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, за яким (п.1) Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність 9/50 нежилих приміщень, що складають приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення, що знаходяться за адресою: м.Одеса, Новощепний ряд (кол.вул.Естонська), в будинку під №2, загальною площею 2501,2кв.м.

Як убачається з копій договорів купівлі-продажу, відчужувалась саме частка 9/50 в обєкті нерухомості нежилі приміщення, що складають приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення, що знаходяться за адресою: м.Одеса, Новощепний ряд (кол.вул.Естонська), в будинку під №2, загальною площею 2501,2кв.м., проте за заявою продавця (власника) відчужувались: з 4-го поверху приміщення: 404, 409,412, 418, 427, 431, 436, 439 - коридори; 413, 416, 445, 446 - вмивальні, 414, 415, 443, 444 туалети, 417, 419, 421, 422, 423, 424, 425, 426, 428, 429, 430,432, 433, 434, 435, 437, 438, 440, 451, 452, 453 основні; 420, 421, 442, 447, 448, 449, 450 підсобні, що складає 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів, техприміщення.

Нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів та техприміщення за адресою: м. Одеса, вул.Новощіпний ряд, 2 на праві спільної часткової власності наразі належать ТОВ «Одеський торговий дім та ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО».

Згідно даних, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (№68514681 від 20.09.2016р.): обєкт нерухомого майна, реєстраційний номер 13334372, нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення, адреса: Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок2, загальна площа 13652,4кв.м., належить на праві спільної часткової власності ВАТ «Одеський торговий дім» та АКБ «Порто-Франко», а саме:

- ТОВ «Одеський торговий дім» на праві приватної спільної часткової власності належить 41/50 нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів, техприміщення у будинку 2 по вул.Новощіпний, ряд,2 у м.Одесі, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, САА 448648, 04.10.2004р., Виконавчий комітет Одеської міськради;

- АКБ «ПОРТО-ФОРАНКО» на праві приватної спільної часткової власності належить 9/50 нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів, техприміщення у будинку 2 по вул.Новощіпний, ряд,2 у м.Одесі, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, п.№У-614, 21.09.2006, ОСОБА_8, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу.

Станом на дату виникнення спору в господарському суді Одеської області ОСОБА_4 та Банк залишалися співвласниками обєкта нерухомості у вищевказаних частках, спільне володіння та користування якими при цьому ускладнилося наявністю конфліктних відносин між ними при тому, що за ствердженням позивача, не спростованим Банком, з лютого 2015 року відповідач не користується приміщеннями, які фактично за погодженням співвласників складають його частку, припинив участь в утриманні спільного майна, та розпочав процедуру продажу належної йому частки в обєкті нерухомості на аукціоні у завязку із ліквідацією АКБ «Порто-Франко».

Звертаючись з позовом до суду, позивач виходив з наявності усіх підстав, з якими закон ст.365 ЦК України повязує можливість припинення права співвласника на частку у спільному майні, а саме: неподільність обєкта нерухомості, що належить сторонам на праві спільної часткової власності (ст.183 ЦК України), незначний розмір частки відповідача у спільному майні та неможливість її виділення в натурі, неможливість спільного користування і володіння майном, не спричинення інтересам співвласника істотної шкоди внаслідок припинення його права на частку.

Натомість, відповідач, заперечуючи підставність позовних вимог, наполягав на тому, що припинення його права на частку у спільному майні завдасть йому істотної шкоди у звязку із ціною, за якою позивач оцінив його частку, а також звертав увагу на особливості, встановлені спеціальними нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для процедури відчуження майна банка, що ліквідується, а саме, - виключно шляхом продажу на аукціоні.

Суд першої інстанції надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам на предмет перевірки обґрунтованості застосування до спірних правовідносин положень ст.365 ЦК України, відхиливши правову позицію відповідача.

Відповідно до сст.ст.41,42 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу. Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу. Висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

При цьому суджень та висновків стосовно неподільності обєкта та неможливості виділення частки Банка в натурі господарський суд першої інстанції дійшов виходячи з власних міркувань, без застосування спеціальних знань.

Ринкова вартість частки Банка у спільному майні також визначена судом без проведення експертизи, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.03.2017р. призначено у справі №916/2587/16 комплексну судову будівельно-технічну експертизу та оціночну експертизу ринкової вартості, на вирішення якої поставлено наступні питання: - Чи існує технічна можливість виділення в натурі частки 9/50, що належить ПАТ АБ «Порто-Франко» в обєкті нерухомого майна нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення загальною площею 13652,4кв.м., реєстраційний номер 13334372, що розташований за адресою: Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2?- Чи є вищевказаний обєкт нерухомого майна, реєстраційний номер 13334372, що належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Одеський торговий дім» та ПАТ АБ «Порто-Франко» у частках 41/50 та 9/50 відповідно, неподільною річчю?- Яка ринкова вартість 9/50 часток обєкта нерухомості загальною площею 13652,4кв.м., реєстраційний номер 13334372.

Згідно заключної частини Висновку судової будівельно-технічної експертизи та оціночно-будівельної експертизи №1775/1776, складеному Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (висновки):

1. Технічна можливість виділення в натурі 9/50 часток об'єкті нерухомого майна нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів, техприміщення загальною площею 13 652,4 кв.м., реєстраційний номер 13334372, а саме: нежитлових приміщень I-ого, IV-ого та технічного поверхів, загальною площею 2501,2кв.м. за адресою: Одеська область, м. Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2 згідно будівельних норм України, не існує.

2. Об'єкт нерухомого майна за адресою: Одеська область, м. Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2, що належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Одеський торговий дім» та ПАТ АБ «Порто-франко» у частках 41/50 та 9/50 відповідно, є неподільною річчю.

3. Ринкова вартість 9/50 часток об'єкта нерухомості загальною площею 13652,4кв.м., реєстраційний номер 13334372, а саме: нежитлових приміщень 1-ого, IV -ого та технічного поверхів, загальною площею 2501,2кв.м. за адресою: Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2 на дату проведення експертизи становить 5 865 814,00 грн., без урахування податку на додану вартість (ПДВ).

Таким чином, експертним висновком підтверджується, що обєкт спільної часткової власності, - нежитлові приміщення 1-ого, IV -ого та технічного поверхів, загальною площею 2501,2кв.м. за адресою:Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2, реєстраційний номер 13334372, загальна площа 13652,4кв.м., є неподільною річчю та частка 9/50, що належить Банку, не може бути виділена в натурі, а отже в межах спірних правових відносин встановлена наявність підстав, визначених пунктами 1,2 ч.1 ст.365 ЦК України, для припинення права ПАТ АБ «Порто-Франко» на частку у спільному майні.

Підстави для відхилення висновку експерта сторонами не зазначаються та апеляційний господарський суд таких обставин також не убачає.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту положень ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України вбачається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приписами ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положеннями ст.365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З огляду на висновок експертизи та враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд апеляційної інстанції доходить висновку, що частка, яка належить відповідачу, є незначною, не може бути виділена в натурі, будівля, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 є неподільною річчю.

При вирішенні спору по суті в межах даної справи, господарський суд першої інстанції звернувся до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014р. по справі №6-68цс14, з якої вбачається, що відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною; саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Із правової позиції Верховного суду України слідує, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 ст.365 ЦК України, з обов'язковою умовою, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Висновком експертизи від 12.09.2017р. підтверджується наявність двох обставин, кожна з яких окремо може вважатись підставою для припинення за рішенням суду права Банка на його частку у спільному майні, оскільки вартість частки 9/50, попередньо була внесена позивачем на депозитний рахунок суду (5922800грн.).

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 12.09.2017р. ринкова вартість 9/50 часток об'єкта нерухомості загальною площею 13652,4кв.м., реєстраційний номер 13334372, а саме: нежитлових приміщень 1-ого, IV-ого поверхів та технічного приміщення загальною площею 2501,2кв.м. за адресою: Одеська область, м.Одеса, Новощіпний ряд, будинок 2 на дату проведення експертизи становить 5 865 814,00 грн., без урахування податку на додану вартість (ПДВ).

Отже на депозитний рахунок господарського суду Одеської області позивач вніс суму, що відповідає (є більшою) вартості частки, належної відповідачу.

Разом з цим, обовязковою умовою та визначальною обставиною при застосуванні судом положень ст.365 ЦК України є оцінка того, чи не буде завдана співвласнику таким припиненням права шкода істотною.

Відповідач посилається на положення ч.7 ст.51 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обґрунтовуючи свою позицію щодо неможливості застосування у спірних правовідносинах ст.365 ЦК України, а також стверджує, що кошти у сумі, внесеній на депозитний рахунок суду, не відповідають дійсній ринковій вартості його частки у спільному майні.

У цьому питанні колегія суддів погоджується із мотивами оскаржуваного рішення, зазначаючи таке.

Постановою Правління Національного банку України від 30.01.2015р. за №67 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Банка, у звязку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) 30.01.2015р. було прийнято рішення №19 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства акціонерний банк „ПОРТО ФРАНКО.

29.12.2015р. виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО строком до 29.01.2018р.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 50 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012 року за N 4452-VI (з наступними змінами і доповненнями) з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб'єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб'єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

06.06.2016р. виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №915 про затвердження умов продажу активів ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО, до складу яких увійшли нежилі приміщення 1-го, 4-го поверхів та техприміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2.

Відповідач зазначає, що 15.09.2016р. державним підприємством „Сетам було проведено публічні торги із продажу 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, за результатами проведення якого переможцем було визначено товариство з обмеженою відповідальністю „Сучасний Факторинг, яким було запропоновано сплатити за частку у спільному майні 8 643 120,25 грн. та з яким 11.10.2016р. ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості.

В силу приписів ч. 7 ст. 51 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Так, положеннями ст. 6 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що у межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами. Фонд видає нормативно-правові акти у формі інструкцій, положень, правил. Нормативно-правові акти Фонду підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №388 від 24.03.2016р. „Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються (далі - Положення), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 р. за N 606/28736, передбачено, що метою цього Положення є визначення порядку організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, крім майна, визначеного у частині тринадцятій статті 51 Закону про систему гарантування (п. 3, I розділу).

При цьому, п. 3 розділу VII Положення визначено, що в разі якщо відкриті торги (аукціон) відбулися, банк отримує від організатора торгів протокол відкритих торгів (аукціону) із зазначенням ціни продажу лота. Банк укладає договір купівлі-продажу активу (майна) не раніше трьох робочих днів з дати завершення відкритих торгів (аукціону), забезпечує проведення розрахунків відповідно до нього та інформує про завершення розрахунків уповноважений структурний підрозділ Фонду. У разі якщо відкриті торги (аукціон) не відбулися з певних причин, банк інформує про це уповноважений структурний підрозділ Фонду та надає скановану копію документа із зазначенням причини визнання відкритих торгів (аукціону) такими, що не відбулися. Відкриті торги (аукціон) не можуть вважатися такими, що відбулися, у разі відсутності кроку відкритих торгів (аукціону) у розрізі лотів або якщо на участь у відкритих торгах (аукціоні) було зареєстровано лише одного потенційного покупця.

З матеріалі справи вбачається, що за результатами проведення електронних торгів, які відбулися 15.09.2016р., переможцем було визначено товариство з обмеженою відповідальністю „Сучасний Факторинг (протокол №197739).

Приймаючи до уваги приписи Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, господарський суд зазначає, що розрахунок за придбаний на аукціоні актив банку (майно) здійснюється у відповідності до укладеного між банком та переможцем торгів договору купівлі-продажу, який не було укладено між товариством з обмеженою відповідальністю „Сучасний Факторинг та ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що електронні торги, які були проведені 15.09.2016р., були визнані такими, що не відбулись з підстав невнесення суми за придбане майно попередньо визначеним переможцем (учасник №3) та відсутністю кроку електронних торгів учасником №2.

ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО, наводить підстави незгоди з оскарженими рішенням, вважаючи, що приписами Закону України „Про гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що все майно банку під час процедури ліквідації реалізується виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з ч. 1, абзацами 1, 4 ст. 50 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Фонд, виявивши частку, яка належить банку в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

Господарський суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання Фондом покладеного на нього законом обовязку з виділення частки у спільному майні, на продаж на аукціоні виставлено частку 9/50 в обєкті нерухомості, що є спільним майном.

При цьому, ст. 56 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, якою врегульовано умови та порядок продажу майна банку, що ліквідується, передбачено, зокрема, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

В силу положень ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Господарський суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що відчуження власником свого майна охоплює випадки, коли власник за власною волею та за загальним правилом, на підставі домовленості передає право власності на певне майно іншій особі (особам).

Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено способи реалізації банком свого майна, щодо якого розпочато процедуру ліквідації, до яких вказаним законом було віднесено продаж майна на відкритих торгах або продаж безпосередньо юридичній чи фізичній особі.

З огляду на викладене та враховуючи перелік підстав припинення права власності, до яких віднесено можливість припинення права власності у інших випадках, встановлених законом, господарський суд дійшов правомірного висновку, що Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено особливості лише щодо порядку реалізації банком власного майна, що не виключає можливості та не забороняє припинення права власності ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО на таке майно з інших підстав, передбачених законом, до яких з огляду на приписи ст.365 ЦК України віднесено можливість припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду.

ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО заперечувало проти позову ТОВ „Одеський торговий дім з огляду на можливість завдання істотної шкоди інтересам відповідача у випадку припинення права власності на частку у спільному майні з подальшим відшкодуванням вартості такого майна у розмірі 5 922 800,00 грн., оскільки такі дії завдадуть йому істотної шкоди у розмірі 7 370 221,00 грн. виходячи із вартості майна у розмірі 13 924 021,00 грн.

Ч. 2 ст.365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В силу положень ч. 1 ст. 3 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні від 12 липня 2001 року за N 2658-III (з наступними змінами і доповненнями) оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Положеннями п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 „Про затвердження Національного стандарту N 1 „Загальні засади оцінки майна і майнових прав (з наступними змінами і доповненнями) встановлено, що вартість - еквівалент цінності об'єкта оцінки, виражений у ймовірній сумі грошей; ймовірна сума грошей - найбільша сума грошей, яку може отримати продавець та може погодитися сплатити покупець.

Оцінка частки обєкта нерухомості, яка складає 9/50, у нежилих приміщеннях 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, згідно довідки ПАТ АБ „ПОРТО ФРАНКО №04/3309 від 28.09.2016р. складає 13 294 021,00 грн. Зі звіту про незалежну оцінку обєкта нерухомості, проведеного товариством з обмеженою відповідальністю „Стоун Брідж, також вбачається, що ринкова вартість спірного обєкта нерухомості станом на 31.05.2016р. складає 13 294 021,00 грн.

Проте колегія суддів вважає відповідні зауваження Банка щодо істотності шкоди, яка обґрунтовується порівнянням вартості, внесеної позивачем на депозитний рахунок суду, та вартості згідно звіту про незалежну оцінку ТОВ «Стоун Брідж» (з рецензією ТОВ «Експертна компанія «Професіонал») непереконливими, оскільки таке порівняння з урахуванням висновку судової оціночно- будівельної експертизи від 12.09.2017р. не може бути покладено в підґрунтя висновку про істотність шкоди.

Адже докази того, що будь-який потенціальний покупець погодився сплатити Банку 13294021грн. за його частку 9/50 у спільному майні Банком не надані та в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів приймає до уваги в контексті цього ту обставину, що протягом періоду часу вересень 2016 року жовтень 2017 року при відсутності забезпечення позову Банк неодноразово виставляв на продаж на аукціоні приміщення, що складають частку 9/50 в обєкті нерухомого майна, зі зниженням їх вартості, проте дотепер його частка у спільному майні не була продана, хоча обєктивних перешкод для цього не було.

Не варто також залишати поза увагою ту обставину, що згідно ст.50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», активом, що може продаватись Банком в процедурі ліквідації, має бути майно, а не частка у спільному майні, при цьому виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб обовязку виділення спірної частки в натурі, як того вимагає цей Закон, потребує значних витрат, зусиль та часу.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що спірна частка у майні Банком не використовується, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо відсутності обставин, які дозволяють кваліфікувати шкоду, що може бути завдана відповідачу у звязку із припиненням права на частку у спільному майні, як істотну.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В даній справі підставою, встановленою законом для набуття позивачем права власності на спірну частку у спільному обєкті нерухомості, є положення ст.328 ЦК України та внесення позивачем вартості цієї частки, що перевищує її ринкову вартість, - 5922800грн., на депозитний рахунок суду, а також правомірний висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для припинення права власності Банка на частку 9/50 у спільному майні згідно ст.365 ЦК України.

Виходячи з викладеного, місцевий господарський суд ухвалив правильне рішення по суті спору і задовольнив позовні вимоги ТОВ «Одеський торговий дім» на законних підставах.

Відповідно до ст.ст.33,34 ПГК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Порушення норм процесуального права, допущене судом першої інстанції, а саме встановлення обставини неподільності обєкта нерухомого майна та неможливості виділення в натурі частки 9/50, а також визначення ринкової вартості частки на підставі доказів, що не можуть вважатись допустимими, без застосування спеціальних знань, не призвели до прийняття неправильного рішення по суті спору, отже відповідно до ч.3 ст.104 ГПК України не є підставою для його скасування.

На підставі вищенаведеного, апеляційний господарський суд залишає оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 06.12.2016р. без змін, оскільки встановлених ст.104 ГПК України підстав для його скасування або зміни не убачається.

Керуючись ст.ст.99, 101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 06 грудня 2016 року у справі №916/2587/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.