ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2017 р.Справа № 924/749/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства "Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843",

смт. Нова Ушиця Хмельницької області

до приватного підприємства "Яртранс", м. Хмельницький

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу - ОСОБА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - голова правління, ОСОБА_3 - за договором про надання

правової допомоги від 14.09.2017р.,

від відповідача: ОСОБА_4 - керівник, ОСОБА_5 - за довіреністю від 18.11.2014р.

третьої особи - ОСОБА_6 - за довіреністю від 05.10.2015р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу №589460 від 08.10.2013 р., укладений між ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" та ПП "Яртранс".

В обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначає, що, укладаючи оспорений договір, заступник голови правління ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" діяв без наданих йому на те повноважень, про що ПП "Яртранс" не могло не знати, ПрАт "Новоушицьке АТП 16843" виконання за спірним договором не приймало. Крім того, звертає увагу на те, що рішення наглядової ради позивача від 30.08.2013 р. про відчуження майна товариства прийнято з порушенням вимог ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" та рішень загальних зборів акціонерів від 13.06.2008 р., 24.04.2009 р. Також зазначає, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріус в порушення вимог ст.ст. 5, 7, 44 Закону України "Про нотаріат" не провела перевірки обсягу цивільної дієздатності у ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843".

При цьому посилається на положення ст. ст. 3, 16, 92, 203, 215, 220, 244-246, 657 ЦК України, ст. 33 Закону України "Про акціонерні товариства", п. 3.3 постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013 р. "Про деяк питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Повноважні представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Надали додаткові письмові пояснення (вх. №05-22/9271/17 від 28.09.2017 р.), в яких позивач зазначає, що підставами для подання такого позову слугувало те, що 1) особа, яка вчиняла даний правочин не була взагалі наділена повноваженнями на вчинення даного правочину згідно із Статутом підприємства; 2) третя особа, ПП "Яртранс", яка укладала договір купівлі-продажу діяла не розумно та не добросовісно, про що свідчить її поведінка, як в момент укладення договору так і після; 3) ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" не приймало виконання за договором купівлі-продажу майна, оскільки кошти за майно не були перераховані, орендна плата за приміщення отримувалася ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843"; 4) спірний договір не відповідав нормам чинного законодавства, а тому не міг бути нотаріально посвідченим.

Відповідач у відзиві на позов від 30.08.2017 р. та повноважні представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили. Посилаючись на положення ст. 35 ГПК України (щодо преюдиції), акцентують увагу на тому, що законність укладання договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 08.10.2013 р. №589460 вже була предметом розгляду в господарському суді за участю цих же сторін.

Зазначають, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №924/1525/14 від 03.02.2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України у справі № 924/1525/14 від 08.06.2016 року, та ухвалою Верховного Суду України від 01.09.2016 року, підтверджена законність укладання між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу від 08.10.2013 року №589460. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що хоча договір купівлі-продажу №589460 від 08.10.2013 року і укладений зі сторони позивача з перевищенням повноважень, однак наступні дії позивача підтверджують схвалення цього правочину, що згідно приписів ст. 241 ЦК України унеможливлює визнання цього договору недійсним.

Крім того, у поясненнях (від 29.09.2017 р.), зокрема, зазначає, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив ту обставину, що саме в момент укладення договору купівлі-продажу від 08.10.2013 р. сторонами були порушені норми чинного законодавства. Вважає, що подальша сплата або несплата будь-ким орендної плати не має відношення до визнання договору недійсним. Вказує, що позивач в повному обсязі сплатив позивачу вартість нерухомого майна за договором, що підтверджується первинним документом - квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.10.2013 р.

Повноважний представник третьої особи проти позову заперечив. У письмових поясненнях (від 17.10.2017 р.), зокрема, зазначив, що питання щодо дійсності оспореного договору уже було предметом спору в господарській справі за №924/1525/14. Рішеннями у цій справі встановлено відповідність договору вимогам закону та уповноваженість представника позивача їх укладати. Вказує, що позивач схвалив дії ОСОБА_7 шляхом отримання коштів від продажу. При цьому посилається на положення ст. 35 ГПК України. З огляду на положення ст. 43 Закону України "Про нотаріат", гл. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, третя особа при перевірці повноважень представника ОСОБА_7 виконала усі обов'язки, покладені на неї законом. Також повідомляє, що оскарження дій третьої особи як нотаріуса уже було предметом позову у справі №680/789/16-ц. Рішенням Новоушицького районного суду від 24.02.2017 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 р., у задоволенні позову було відмовлено. При цьому судом встановлено, зокрема, що заступник голови правління товариства ОСОБА_7 був належним чином уповноважений на укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідачем подано заяву від 30.08.2017 р. про застосування позовної давності, у якій, посилаючись на ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, вказує на те, що позивач міг довідатись про порушення свого права і про особу, яка його могла порушити за укладеним договором купівлі-продажу від 08.10.2013 року, в день укладання зазначеного договору, тобто з 08.10.2013 року. Отже, перебіг позовної давності розпочався для позивача з 08.10.2013 року і, відповідно, сплинув 09.10.2016 року.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності позивач у додаткових письмових поясненнях зазначає, що строк звернення із даним позовом ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" не порушував, оскільки відповідно до статті 264 ЦК України строк позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного або кількох боржників. Звертає увагу, що 07.10.2016 р. ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" зверталося до Новоушицького районного суду із позовом про скасування нотаріального посвідчення спірних договорів, в підтвердження чого посилається на ухвали Новоушицького районного суду від 10 жовтня та 16 листопада 2016 року, ухвалу колегії суддів апеляційного суду Хмельницької області від 03 листопада 2016 року.

Також у судовому засіданні представником позивача подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просить поставити такі питання: 1. Чи виконаний підпис на договорі купівлі-продажу майна №589460 від 8 жовтня 2013 року, що був укладений між ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" та ПП "Яртранс", ОСОБА_8? 2. Чи виконаний підпис на акті прийому-передачі майна від 15 жовтня 2013 року, що складений на виконання договору купівлі-продажу №589460 від 8 жовтня 2013 р., що був укладений між ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" та ПП "Яртранс", ОСОБА_8? Також у клопотанні просить виконання експертизи доручити Хмельницькому науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України та з метою проведення експертизи витребувати у ПП "Яртранс" оригінал акта прийому-передачі майна від 15 жовтня 2013 року, що складений на виконання договору купівлі-продажу № 589460 від 8 жовтня 2013 року, що був укладений між ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" та ПП "Яртранс".

Представники відповідача проти зазначеного клопотання заперечили, вважаючи його безпідставним. При цьому звертають увагу на обставини, встановлені постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №924/1525/14 від 03.02.2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України у справі № 924/1525/14 від 08.06.2016 року, зокрема, щодо дійсності договору та його виконання. Крім того, звертають увагу на те, що майно, яке було відчужене за спірним договором, знаходиться у відповідача і позивач не вчиняв будь яких дій щодо усунення перешкод у його користуванні.

З приводу клопотання позивача про призначення експертизи суд, заслухавши представників сторін, зазначає, що призначення судової експертизи відповідно до ст. 41 ГПК України можливе у випадку, коли при вирішенні господарського спору виникають питання, які потребують спеціальних знань.

Згідно з ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Тобто висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів і не має заздалегідь установленої сили.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанова ВГСУ від 09.02.2017 р. у справі №909/714/16).

З огляду на зазначене, враховуючи обставини справи, а також наявні в матеріалах справи докази, подані учасниками судового процесу пояснення, суд вважає, що клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Приватне акціонерне товариство „Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843, зареєстроване як юридична особа та значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що відображено у витязі з ЄДРЮО,ФОП та ГФ від 08.08.2017р.

Відповідно до статуту ПрАТ „Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843, затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ „Новоушицьке АТП 16843, протокол №13 від 12.05.2011 р., ПрАТ „Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843 є новим найменуванням ВАТ „Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843, створеного згідно з рішенням регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області від 22.07.1997 р. №495 шляхом перетворення державного Новоушицького автотранспортного підприємства 16843 у ВАТ „Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843 відповідно до Порядку перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств і підприємств зі змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства (затверджено постановою КМУ від 11.09.96 №1099) (п. 1.1. статуту).

Згідно з п. 2.7 статуту товариство має право продавати, передавати безоплатно, обмінювати, здавати в оренду юридичним та фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншим шляхом, якщо це не суперечить чинному законодавству України та цьому статуту.

Органами управління товариства є: загальні збори акціонерів; наглядова рада; правління; ревізійна комісія. Загальні збори є вищим органом товариства (п. п. 7.1, 7.2 договору).

Згідно з приписами п. 7.3 статуту загальні збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції правління товариства.

Відповідно до пп. 10 п. 7.3 статуту до компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про укладення правочинів на суму, що перевищує 50 відсотків балансової вартості активів товариства за даними останньої фінансової звітності товариства.

Наглядова рада є органом товариства, який здійснює контроль за діяльністю правління та захист прав акціонерів товариства (п. 7.14 статуту).

Підпунктом 13 п. 7.15 статуту передбачено, що до виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішень про укладання правочинів на суму від 25 до 50 відсотків балансової вартості активів товариства за даними останньої фінансової звітності товариства. Питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради, не можуть бути передані нею для вирішення правлінню товариства.

Правління є виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді товариства та організовує виконання їх рішень (п. 7.18 статуту).

У п. 7.20 статуту зазначено, що до компетенції правління належать всі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесені до компетенції інших органів товариства.

Роботою правління керує голова правління, який має право: розподіляти обовязки між членами правління; без довіреності представляти інтереси товариства та вчиняти від його імені юридичні дії в межах компетенції, визначеної цим статутом; приймати рішення про укладення правочинів на суму, що не перевищує 10% балансової вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства; розпоряджатися коштами та майном товариства в межах, визначених цим статутом, рішеннями загальних зборів та наглядової ради; підписувати довіреності, договори та інші документи від імені товариства, рішення про укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього статуту (пп. пп. 2-5 п. 7.22 статуту товариства).

Відповідно до п. 7.23 статуту перший заступник голови правління надає допомогу голові правління в організації роботи голови правління та виконує його функції у разі його відсутності. При виконанні функцій голови правління перший заступник має право без довіреності здійснювати юридичні дії від імені товариства в межах компетенції, визначеної цим статутом.

Відповідно до рішення наглядової ради ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843, оформленого протоколом №8 від 30.08.2013 р., вирішено відчужити частину майна товариства за поданою заявою ПП „Яртранс, а саме: будівлю КТП, будівлю майстерні з прибудовою і профілакторію (шинно-монтажний пост); уповноважити заступника голови правління ОСОБА_7 виготовити необхідні документи, провести відчуження обєктів, у нотаріуса підписати договір купівлі-продажу, розрахувати ся з кредиторами, погасити позику грошей і зробити фінансовий звіт.

Наказом голови правління ВАТ „Новоушицьке АТП 16843 №5 від 25.05.2009 р. призначено ОСОБА_7 заступником голови правління з правом підпису всіх документів та повною матеріальною відповідальністю по сумісництву з 25.05.2009 р.

08.10.2013 р. між приватним акціонерним товариством "Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843" в особі заступника голови правління ОСОБА_7, діючого на підставі наказу №5 від 25.05.2009 р., (продавець) та приватним підприємством "Яртранс" в особі директора ОСОБА_8, діючого на підставі наказу №1 від 29.07.2012 р., (покупець) укладено договір купівлі-продажу частини нежитлових приміщень № 589460 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність 24/100 частини комплексу, виробничих будівель та споруд загальною площею 2204,9 кв.м., які розташовані за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська, 38 (нежитлові приміщення) (п. 1.1. договору).

У власність покупця переходить будівля майстерні "А-1" загальною площею 486,4 кв.м., прибудова "а" загальною площею 37,6 кв.м. (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.6 договору балансова вартість нежитлових приміщень становить 29871,13 грн. без ПДВ згідно довідки ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" від 03.10.2013 р. №80.

Ринкова вартість частини нежитлових приміщень становить 31497,00 грн. без ПДВ згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна від 04.09.2013 р., зробленого ФОП ОСОБА_9 (п. 1.7 договору).

За умовами п. 1.8 договору продаж частини нежитлових приміщень вчинено за 31497,00 грн. без ПДВ, які покупець зобов'язується перерахувати продавцю на розрахунковий рахунок до 15.10.2013 р. Повний розрахунок підтверджується підписанням акту приймання-передачі.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 Договір зареєстровано в реєстрі за №9017.

Відповідно до акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 15.10.2013 р. ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843 як продавець відповідно до умов договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, передало, а покупець - ПП „Яртранс прийняло у власність 24/100 частини комплексу, виробничих будівель та споруд загальною площею 2204,9 кв.м. (будівля майтерні „А-1 загальною площею 486,4 кв.м. та прибудова „а загальною площею 37,6 кв.м.), які розташовані за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська, 38.

Відповідачем у матеріали справи надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.10.2013 р. про прийняття від ОСОБА_8 31497,00 грн. згідно договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень (будівля майстерні).

У наданому позивачем в матеріали справи висновку експертного економічного дослідження №13 від 18.03.2015 р., проведеного експертом ПП "АФ Бізнес-Експерт" ОСОБА_10 на замовлення ПАТ "Новоушицьке АТП 16843", зазначено, що відповідно до документів ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843", наданих на дослідження, внесення в касу товариства ОСОБА_8 21.10.2013р. грошових коштів в сумі 31497 грн. документально не підтверджується, при зіставленні даних квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 21.10.2013р. на суму 31497 грн. з даними касової книги ПАТ "Новоушицьке АТП 16843" встановлено, що в зазначеній касовій книзі відсутній запис за 21.10.2013 р., прибутковий касовий ордер б/н від 21.10.2013 р. в наданих документах також відсутній.

Вищезазначені обставини були встановлені у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 р. у справі №924/1525/14 за позовом ОСОБА_11 до відповідачів: приватного акціонерного товариства "Новоушицьке АТП 16843", приватного підприємства "Яртранс", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_12; фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 про визнання договорів купівлі-продажу від 08.10.2013р. №589458, №589459, №589460, укладених між ПАТ "Новоушицьке АТП 16843", смт. Нова Ушиця та ПП "Яртранс", м. Хмельницький, недійсними. Відповідно до зазначеної постанови апеляційну скаргу приватного підприємства "Яртранс" на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.2015р. у справі №924/1525/14 задоволено, рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.2015р. у справі №924/1525/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_11 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.10.2013р. №589458, №589459, №589460.

У постанові суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 08.10.2013 року №589460 укладено без додержання вимог ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства", наглядова рада ПАТ "Новоушицьке АТП-16843" не мала повноважень приймати рішення щодо відчуження частини майна товариства, ринкова вартість якого перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства.

Одночасно, виходячи із наданих доказів проведення оплати за договорами купівлі-продажу частин нежитлових приміщень №589458 від 08.10.2013 року, №589459 від 08.10.2013 року, №589460 від 08.10.2013 року (виписка по особовому рахунку ПП "Яртранс" №9 на суму 10499,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 21.10.2013 року на суму 31497,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру № 58 від 17.01.2014 року на суму 14962,00 грн.), висновку експертного економічного дослідження №13 від 18.03.2015р., зробленого експертом ПП "АФ Бізнес-Експерт" на замовлення ПАТ "Новоушицьке АТП 16843", постанови про закриття кримінального провадження від 28.05.2015р., винесеної начальником СВ Новоушицького РВ УМВС України в Хмельницькій області в ході досудового розслідування за зверненням голови правління ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" щодо підробки квитанцій та прибуткового касового ордеру та непоступлення в касу товариства грошових коштів в сумі 31497 грн., суд встановив, що ПП "Яртранс" здійснено розрахунок за майно, яке реалізоване за договорами купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 08.10.2013р. №589458, №589459, №589460, в повному обсязі.

Судом встановлено, що після укладення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.10.2013 року ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" вчинило дії, які свідчать про схвалення укладених правочинів, зокрема відповідач-1 передав за актами прийому-передачі приміщення покупцю-приватному підприємству "Яртранс" та прийняло від приватного підприємства "Яртранс" грошові кошти за продані нежитлові приміщення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому наступне схвалення ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" укладених з приватним підприємством "Яртранс" договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.10.2013р. відповідно до приписів ст. 241 ЦК України, унеможливлює визнання цих правочинів недійсними.

Як встановлено апеляційним судом, протоколом наглядової ради №8 від 30.08.2013 року радою прийнято рішення, серед іншого відчужити частину майна товариства за поданою заявою ПП "Яртранс", а саме будівлю КТП, будівлю майстерні з прибудовою і профілакторію (шино монтажний пост) та уповноважено ОСОБА_7 виготовити необхідні документи, підписати договір купівлі продажу, погасити позику, розрахуватись з кредитом.

Зі змісту договорів купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 08.10.2013 року №589458, №589459, №5894560 убачається, що вони укладені від ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" заступником голови правління ОСОБА_7 діючого на підставі наказу №5 від 25.05.2009р.

Згідно наказу голови правління ПАТ "Новоушицьке АТП-16843" від 25.05.2009р. №5 ОСОБА_7 призначений заступником голови правління з правом підпису всіх документів та повною матеріальною відповідальністю.

Суд дійшов висновку, що всупереч приписам ст.ст. 33, 34 ГПК України, ч. 3 ст. 92 ЦК України позивач та відповідач-1 під час розгляду справи належними та допустимими доказами не довели тієї обставини, що приватне підприємство "Яртранс" знало, чи за всіма обставинами не могло не знати про обмеження повноважень представника ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" ОСОБА_7 при укладанні договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.10.2013 року.

Постановою ВГСУ від 08.06.2016 р. постанову Рівненського господарського суду від 03.02.2016 р. у справі №924/1525/14 залишено без змін. Суд касаційної інстанції погодився із висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для визнання договору №589460 від 08.10.2013 р. недійсним з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо наступного схвалення ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" оспореного правочину. При цьому суд касаційної інстанції вказав, що заступник голови правління товариства був належним чином уповноважений на укладення спірного договору.

Ухвалою ВСУ від 01.09.2016 р. у допуску справи №924/1525/14 до провадження ВСУ відмовлено.

Крім того, у матеріали справи надано копію ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017р., якою відхилено апеляційну скаргу ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24.02.2017 р. у справі за позовом ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна. Судом встановлено, що договори купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.2013 р. №589458, №589459 та №589460 від імені товариства укладені заступником голови правління ОСОБА_7, який діяв на підставі наказу №5 від 25.06.2009 р., згідно з яким він був призначений заступником голови правління з правом підпису усіх документів та повною матеріальною відповідальністю. Відповідно до протоколу наглядової ради ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" №8 від 30.08.2013 р. радою вирішено відчужити частину майна товариства за поданою заявою ПП "Яртранс" та уповноважено заступника голови правління ОСОБА_7 підписати договір купівлі-продажу. Суд дійшов висновку, що заступник голови правління товариства був належним чином уповноважений на укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а також вказав, що після укладення, в т.ч. договору №584960 від 08.10.2013 р., ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" вчинило дії, які свідчать про схвалення договорів, зокрема, передало за актами прийому-передачі приміщення покупцю та прийняло від нього грошові кошти за продані нежитлові приміщення.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу №589460 від 08.10.2013 р., укладеного між ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" та ПП "Яртранс", оскільки особа, яка вчиняла даний правочин, діяла без повноважень, позивач виконання за договором не приймав, третя особа, ПП "Яртранс", яка укладала договір купівлі-продажу, діяла нерозумно та недобросовісно.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, за приписами статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

При цьому у пункті 3.3 цієї постанови зазначено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акту. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Цивільну дієздатність юридичної особи встановлено статтею 92 ЦК України. Так, за приписами частин першої і третьої ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Тобто припис абзацу першого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень.

При цьому закон враховує, що питання про визнання обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій належить до внутрішніх відносин між юридичною особою та її органом.

Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: - такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); - про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

З матеріалів справи убачається, що оспорений договір купівлі-продажу нерухомого майна від імені позивача підписано заступником голови правління ОСОБА_7, який діяв на підставі наказу №5 від 25.05.2009 р.

Позивач як на підставу визнання спірного договору недійсним посилається, зокрема, на відсутність у представника позивача - ОСОБА_7 повноважень на укладення договору.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а, отже, не могла їх і перевищити (правова позиція, викладена у постанові ВСУ №6-2612цс15 від 25.05.2016 р.).

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом враховується, що постановою Рівненського господарського суду від 03.02.2016 р. у справі №924/1525/14, залишеною без змін постановою ВГСУ від 08.06.2016 р., було відмовлено у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 08.10.2013р. №589460 із застосуванням до правовідносин ст. ст. 92, 241 ЦК України, якими регулюється укладення правочинів особою, яка діяла, зокрема, від імені юридичної особи з перевищення повноважень.

При цьому постановою Рівненського господарського суду від 03.02.2016 р. у справі №924/1525/14, залишеною без змін постановою ВГСУ від 08.06.2016 р., ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 р. у справі за позовом ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна встановлено повноваження ОСОБА_7 як заступника голови правління на підписання оспорюваного правочину.

Також судами встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.10.2013 року № 589460 ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" вчинило дії, які свідчать про схвалення укладеного правочину, зокрема, ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" передало за актами прийому-передачі приміщення покупцю-приватному підприємству "Яртранс" та прийняло від приватного підприємства "Яртранс" грошові кошти за продані нежитлові приміщення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому наступне схвалення ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" укладених з приватним підприємством "Яртранс" договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.10.2013р. відповідно до приписів ст. 241 ЦК України, унеможливлює визнання цих правочинів недійсними.

З огляду на зазначене, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, а також встановлені у постанові Рівненського господарського суду від 03.02.2016 р. у справі №924/1525/14, ухвалі апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 р. обставини щодо повноважень ОСОБА_7 та вчинення позивачем дій, які свідчать про наступне схвалення позивачем оспореного договору (передання майна, сплата коштів), суд доходить висновку про необґрунтованість тверджень позивача про відсутність у особи, яка укладала від імені позивача оспорений договір, будь-яких повноважень на це.

З цих же підстав суд критично оцінює й аргументи позивача про те, що позивачем виконання за оспореним договором не приймалось та акт приймання-передачі майна від 15.10.2013 р. складено значно пізніше.

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що директор відповідача діяв нерозумно та недобросовісно, проявивши розумну обачність, не міг не знати про відсутність в ОСОБА_7 повноважень на укладення оспореного договору.

Судом звертається увага, що при укладенні оспореного договору ОСОБА_7 діяв на підставі наказу №5 від 25.06.2009 р., про що зазначено в договорі. Так, посилання на обізнаність третьої особи про відсутність повноважень представника позивача на укладення оспореного договору з огляду на обізнаність зі статутом позивача суд оцінює критично, оскільки зазначені у статуті позивача та статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства" обмеження щодо прийняття рішень про вчинення значних правочинів ставляться в залежність від вартості активів товариства за даними річної фінансової звітності, відомості про яку установчі документи не містять. Крім того, питання щодо визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій належить до внутрішніх відносин між юридичною особою та її органом.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_12 ААВ №080305 від 23.03.2012 р. серед осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, зазначено ОСОБА_14 керівника, ОСОБА_7 заступника голови правління з правом підпису всіх документів та повною матеріальною відповідальністю, та відсутнє зазначення обмежень щодо представництва від імені юридичної особи..

При цьому відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

З огляду на зазначене, судом також критично оцінюються посилання позивача на наказ №5 від 01.02.2012р., яким закріплено розподіл обовязків між працівниками товариства.

Не є підтвердженими та доведеними позивачем посилання на те, що при укладенні договору заступник голови правління діяв виключно у власних інтересах, знехтувавши інтереси товариства.

З приводу посилання позивача на неправомірність дій нотаріуса при посвідченні оспореного договору, суд враховує, що правомірність дій нотаріуса під час нотаріального посвідчення, в тому числі договору №589460 від 08.10.2013 р., була предметом розгляду у справі за позовом ПрАТ "Новоушицьке АТП-16843" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна. Зокрема, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2017 р. залишено без змін рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24.02.2017 р., яким у позові відмовлено. При цьому судом зазначено, що дії нотаріуса при посвідчені договорів не суперечать вимогам діючого законодавства, позивач не довів порушення його прав нотаріальним посвідченням договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, положення ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

З приводу заяви відповідача про сплив строку позовної давності суд бере до уваги, що позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на відмову у позові з підстав його необґрунтованості, позовна давність не застосовується.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 32-35, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові приватного акціонерного товариства "Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843", смт. Нова Ушиця Хмельницької області до приватного підпримства "Яртранс", м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу - ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу (№589460 від 08.10.2013 р., укладеного між ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" та ПП "Яртранс") відмовити.

Повне рішення складено 23.10.2017 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (32600, Хмельницька область, смт. Нова Ушиця), вул. Подільська, 38), 3 - відповідачу (29008, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5), 4-приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу - ОСОБА_1 (29000, м. Хмельницький, вул. Соборна 12/1)