ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.10.2017 Справа № 904/9062/17

Суддя Владимиренко І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, 27; ІНН 32516492)

про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, розірвання трудового договору, поновити на роботі, стягнення заборгованої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, розірвання трудового договору, поновити на роботі, стягнення заборгованої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи господарський суд встановив, що вказана позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником; позовна заява повинна містити, зокрема: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем не зазначено ідентифікаційного коду відповідача та реєстраційного номеру позивача.

Згідно зі ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Відповідно до п. 61 "Правил надання послуг поштового зв'язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Судом встановлено, що в матеріалах позовної заяви не містяться доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Отже, позивач не надав належних доказів, а саме оригіналів опису вкладення про направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу, що є порушенням вимог 54-57, 63 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.03р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем до позову долучено додатки які не засвідчені належним чином, а саме без зазначення назви посади, ініціалів та прізвища особи, яка засвідчує копію, дати засвідчення копії.

Всупереч вимог, позивачем надано ксерокопії документів, що не можуть бути доказами, оскільки належним чином не засвідчені.

Також канцелярією господарського суду складено акт № 695/17 від 18.10.17р. на підставі Інструкції з діловодства в господарських судах України про те, що під час розкриття конверту, надісланого ОСОБА_1 в додатку до позовної заяви № б/н від 11.10.17р. відсутній п. 14 - копія контракту на 2 арк.

Зазначені обставини свідчать про порушення позивачем вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України та тягнуть за собою наслідки передбачені ст.63 ГПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Причому відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням наведених положень законодавства, позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 № б/н від 11.10.17р. та додані до неї документи на 47 аркушах повернути без розгляду.

Суддя І.В. Владимиренко