КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р. Справа№ 910/9315/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/9315/17 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарон"

до Відкритого акціонерного товариства "Хліб Києва"

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. провадження у справі №910/9315/17 припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р., та передати справу №910/9315/17 на розгляд до місцевого суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд порушив норми процесуального права, оскільки відмовив у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову. На думку Позивача, вказана заява була подана до розгляду справи по суті.

Також Позивач зазначив, що спір у даній справі виник між учасником господарського товариства і товариством, та пов'язаний з діяльністю та управлінням діяльністю даного товариства. Таким чином, даний спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2017р. апеляційну скаргу Позивача по справі №910/9315/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 05.10.2017р.

04.10.2017р. Позивач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого судом відмовлено з підстав необґрунтованості. При цьому, судом враховано межі строку апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, визначеного ч.2 ст.102 Господарського процесуального кодексу України та відсутність доказів на підтвердження неможливості направлення Позивачем свого представника.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача про визнання недійсним рішення виконавчого органу Відповідача, яке оформлено наказом №04-к від 23.02.2015р. щодо звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. провадження у справі №910/9315/17 припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала мотивована тим, що спірні правовідносини не є корпоративними, а вимоги Позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Відповідно до абз.4 п.1.9 вказаної постанови якщо в позовній заяві об'єднано вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів про обрання, звільнення, відкликання, поновлення на посаді тощо керівників чи інших посадових осіб юридичної особи з підстав порушення норм ЦК України, ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", інших норм цивільного та господарського законодавства, статуту товариства з вимогами скасувати наказ про призначення (звільнення, відкликання) керівника чи іншої посадової особи або розірвати трудовий контракт, укладений з керівником чи іншими посадовими особами, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК України відмовляє у прийнятті позовної заяви в частині вимог, які стосуються відповідного наказу або трудового контракту, а у разі помилкового порушення провадження у справі щодо наведених вимог - припиняє провадження в частині цих вимог на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Як вірно встановлено місцевим судом, Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача про визнання недійсним рішення виконавчого органу Відповідача, що оформлене наказом №04-к від 23.02.2015р. про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора.

При цьому, Позивач зазначив, що спір у даній справі виник між учасником господарського товариства та товариством, та пов'язаний з діяльністю та управлінням діяльністю даного товариства, а тому даний спір розглядається в порядку господарського судочинства.

З вказаними доводами Позивача апеляційний суд не погоджується з огляду на те, що з предмету позову вбачається, що даний спір є трудовим. Такого висновку апеляційний суд дійшов на підставі того, що Позивач в позовній заяві зазначив вимогу про визнання недійсним рішення виконавчого органу Відповідача про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора. При цьому, наказ є організаційно-розпорядчим документом, який, в даному випадку, має наслідком припинення трудових відносин між юридичною особою та фізичною особою.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що спірні правовідносини не є корпоративними, а тому вимоги Позивача про визнання недійсним рішення виконавчого органу Відповідача, оформленого наказом №04-к від 23.02.2015р. про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, відповідно до п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" провадження у справі №910/9315/17 підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційним судом не приймаються доводи Позивача про те, що місцевий суд порушив норми процесуального права, оскільки відмовив у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову, яка була подана до розгляду справи по суті з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Згідно з абз.3 п.3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Як встановлено місцевим судом, 28.08.2017р. Позивач подав суду заяву про зміну предмету позову, яка мотивована тим, що як стало відомо Позивачу, рішення про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора та про призначення ОСОБА_3 на посаду в.о. генерального директора було прийнято не виконавчим органом Відповідача у вигляді наказу, а рішенням наглядової ради Відповідача, оформленим протоколом №1/15 від 23.02.2015р, у зв'язку з чим Позивач просив суд визнати недійсним відповідне рішення наглядової ради Відповідача.

Разом з тим, з протоколу судового засідання від 05.07.2017р. у даній справі вбачається, що місцевий суд роз'яснив представнику Позивача права та обов'язки, визначені ст.22 Господарського процесуального кодексу України, з'ясував наявність заяв і клопотань та перейшов безпосередньо до розгляду позовних вимог по суті (обговоренню обставин справи), тобто до з'ясування у передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки. За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що у судовому засіданні 05.07.2017р. місцевий суд перейшов до розгляду справи по суті.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви Позивача про зміну предмету позову на підставі ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з вимогами, які були викладені у заяві про зміну предмету позову, у порядку, визначеному законодавством.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/9315/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2017р. у справі №910/9315/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко