ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 920/433/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Гришиної В.В., дов.№22/31 від 03.01.2017 (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Суми (вх. №2526 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі № 920/433/17

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Суми

до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, м. Суми

про стягнення 40950,67 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, звернулась до господарського суду Сумської області з позовом до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, м. Суми про стягнення 40950,67 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення нежитлового приміщення, яке належить позивачу, а також суми судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.07.2017 по справі №920/433/17 (колегія суддів у складі: головуючого судді Коваленка О.В., судді Яковенка В.В., судді Левченка П.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 із даним рішенням суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам спору, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення господарського суду Сумської області від 31.07.2017 по справі № 920/433/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і всі судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач, КП «Міськводоканал» Сумської міської ради надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Сумської області від 31.07.2017 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

31.08.2017 від ФОП ОСОБА_2, яка є позивачем по справі, надійшло клопотання про участь представника позивача у судовому засіданні, що призначене на 10.10.2017 о 10:30 годині, в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення даної відеоконференції заявник просить доручити господарському суду Сумської області 40011, м.Суми, пр-т Шевченка, 18/1).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу, ФОП ОСОБА_2 на праві приватної власності належать 42/100 нежитлового приміщення салону магазину «Пакетик» загальною площею 207,5 кв.м, який знаходиться в місті Суми по АДРЕСА_1.

23.06.2016 приміщення салону-магазину по АДРЕСА_1, що належить позивачу, було затоплене каналізаційними стоками, в зв'язку з чим ФОП ОСОБА_2 о 7 год. 40 хв. за допомогою телефонного зв'язку звернулася до диспетчерської служби КП «Міськводоканал» Сумської міської ради та повідомила про порив на дворовій каналізаційній мережі та про факт затоплення. Зазначена заявка була занесена до диспетчерського журналу за №1233 від 23.06.2017 (а.с. 102).

В результаті проведеного обстеження 23.06.2016 місця аварії, працівниками КП «Міськводоканал» було встановлено відсутність пориву на каналізаційних мережах по АДРЕСА_1. Також працівники відповідача встановили той факт, що каналізаційні мережі по АДРЕСА_1 не перебувають на балансі КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, окремий договір на їх обслуговування відсутній.

За вказаним фактом затоплення 23.06.2016 комісією за участю голови ОСІБ «Засумська 5А» ОСОБА_3, власника приміщення салону-магазину «Пакетик» ФОП ОСОБА_2 було складено акт про залиття, аварію, що трапилася в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1. Представники КП «Міськводоканал» Сумської міської ради для складення та підписання акту не з'явилися.

24.06.2016 позивач письмово звернувся до міського голови м. Суми ОСОБА_4 з приводу затоплення належного їй салону-магазину. У відповіді №1857/05.01.01.06 від 22.07.2016 Департамент інфраструктури міста міської ради повідомив, що КП «Міськводоканал» Сумської міської ради 22.06.2016 виконувалися аварійно-відновлювальні роботи по ліквідації аварії у зв'язку з руйнуванням самопливного каналізаційного колектора Д.700 по вул. Ярослава Мудрого, а також виконувалися роботи по прочистці (промивці) зовнішніх каналізаційних мереж біля житлових будинків, які підключені до вищезазначеного колектора.

Звертаючись до господарського суду із позовною заявою позивач ФОП ОСОБА_2 зазначає, що зважаючи на той факт, що станом на 23.06.2016 аварійно-відновлювальні роботи по ліквідації аварії у зв'язку з руйнуванням самопливного каналізаційного колектора Д.700 по вул. Ярослава Мудрого, а також роботи по прочистці (промивці) зовнішніх каналізаційних мереж біля житлових будинків, які підключені до вищевказаного колектора не були виконані, засмічення та пориви каналізаційних мереж, що знаходяться на балансі КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, та розташовані в районі АДРЕСА_1, призвело до затоплення каналізаційними стоками належного позивачу приміщення салону-магазину. Відповідач же, після огляду місця пориву каналізаційних мереж жодних дій щодо ліквідації аварії та усунення її наслідків не вчинив, чим завдав матеріальної шкоди майну позивача в розмірі 37950,67 грн., що було визначено за допомогою експерта і також спричинило додаткові витрати на суму 3000,00 грн.

Господарський суд Сумської області, відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив, що внутрішньобудинкова каналізаційна мережа по АДРЕСА_1 м. Суми не перебуває на балансі КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, між позивачем і відповідачем відсутній договір на її обслуговування. А доводи позивача про наявність причинно-наслідкового зв'язку у здійсненні відповідачем аварійно-ремонтних робіт у зв'язку з руйнуванням самовпливного колектора Д.700 по вул. Ярослава Мудрого у м. Суми та затопленні приміщення по АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, є безпідставними та документально не підтверджуються.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до господарського суду за захистом своїх прав, позивач зазначив, що бездіяльність відповідача щодо ліквідації аварії та невжиття ним термінових заходів щодо усунення затоплення приміщення, належного ОСОБА_2, призвело до його пошкодження, а також пошкодження товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в даному приміщенні. Отже, на думку позивача, такою бездіяльністю працівників відповідача ФОП ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди, як це визначено у ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодовування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного Кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (частина 1, 2 статті 623 Цивільного Кодексу України).

При вирішенні спорів щодо стягнення заподіяних збитків, господарський суд, перш за все, повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (стаття 623 Цивільного кодексу України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною складовою є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

Тобто, обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи причинно-наслідкового зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

У разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2014 у справі № 910/16876/13).

Крім того, у відповідності до статті 1166 ЦК України, яка є основою позовної вимоги позивача, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дана норма є загальною та може бути застосована до відносин, які виникають із делікту, тобто із позадоговірних зобов'язань. Такий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду України від 03.12.2008 (опубліковано ЗіБ № 22/2009 рік) про те, що відповідальність за статтею 1166 ЦК України - це відповідальність за шкоду, яка спричинена в результаті делікту, а не в результаті невиконання зобов'язання.

Тобто, правило вміщено у статті 1166 ЦК України, за свою суттю є специфічним засобом захисту цивільних прав особи.

З огляду на вище висвітлене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем у даній справі не умотивовано наявність вини, прямого причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та виникненням шкоди, що позбавляє право на застосування в даних правовідносинах статті 1166 ЦК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що 01.10.2009 між позивачем та відповідачем було укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями №2991, за умовами якого відповідач бере на себе зобов'язання забезпечувати позивача питною водою та приймати стічні води згідно межі розподілу, а позивач зобов'язується своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 6.1. вказаного договору передбачено, що межа розподілу водопроводу та каналізації визначається: а) згідно схем водопостачання та водовідведення, доданих до договору; б) від внутрішніх водопроводно-каналізаційних мереж житлового будинку, які до місця підключення позивача, знаходяться на обслуговуванні житлово-експлуатаційної організації.

Проте, каналізаційні мережі по АДРЕСА_1 на балансі КП «Міськводоканал» Сумської міської ради не перебувають, окремий договір на їх обслуговування між позивачем і відповідачем не укладався.

Таким чином, в даному випадку доводи позивача про наявність причинно-наслідкового зв'язку в здійсненні відповідачем аварійно-ремонтних робіт у зв'язку з руйнуванням самовпливного колектора Д.700 по вул. Ярослава Мудрого м. Суми та затопленні приміщення по АДРЕСА_1 м. Суми, що належить позивачу на праві власності, є безпідставними та такими, що документально не підтверджуються.

В обґрунтування позовної заяви позивач ФОП ОСОБА_2 посилається на акт про затоплення № 3167 від 23.06.2017 та акт про залиття, аварію, що трапилась в підвальному приміщенні буд АДРЕСА_1 від 23.06.2016, акт на списання матеріалів від 30.06.2016, договір на проведення оцінки майна від 24.06.2016 за №4-30.

З цього приводу колегія судді зазначає, що вищевказані акти складені за відсутністю представників КП «Міськводоканал» в односторонньому порядку.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 унормований Порядок перевірки кількісних та якісних показників надання послуг, порядок виклику представника виконавця житлово-комунальних послуг та складання відповідного акта-претензії також передбачений.

Так, у відповідності пункту 33 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів.

Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг (пункт 34 Правил).

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку (пункт 35 Правил).

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів (пункт 36 Правил).

За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця (пункт 37 Правил).

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі (пункт 38 Правил).

Таким чином, вищезгадані акти, надані позивачем в якості доказів вини відповідача не може бути прийнятий апеляційним судом до уваги, оскільки їх складено в односторонньому порядку без виклику представника відповідача, в порядку, передбаченим наведеними Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Щодо звіту про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 на підставі договору на проведення незалежної оцінки №4-30 від 24.06.2016 між ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_5, то колегія суддів апеляційної інстанції також не може прийняти цей доказ в якості допустимого, в розмінні статті 32 ГПК України, оскільки згаданий висновок свідчить лише про понесені позивачем збитки, що визначені у грошовому еквіваленті суб'єктом оціночної діяльності. Проте, висновок не свідчить про наявність вини відповідача у настанні негативних наслідків у вигляді затоплення приміщення позивача та пошкодження товарно-матеріальних цінностей, які у ньому зберігались.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що наведені позивачем доводи в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Сумської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Сумської області від 31.07.2017 по справі № 920/433/17 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарсько процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі №920/433/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.