номер провадження справи 3/68/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.10.2017 Справа № 908/3447/15

Розглянувши матеріали заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15

за позовом: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Леніна, 164)

до відповідача: ОСОБА_1 (72311, АДРЕСА_1)

про стягнення 50000, 00 грн.

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: Голубова І.О., довіреність №17 від 04.09.2017;

від відповідача: не з'явився.

До господарського суду Запорізької області 09.10.2017р. від відповідача у справі надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 строком на 50 (п'ятдесят) місяців, починаючи з жовтня 2017р., шляхом сплати штрафу, пені та судового збору рівними частинами щомісяця по 1036,54 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку зі звільненням з посади судді-доповідача у справі Соловйова В.М., заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 передано судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 10.10.2017р. прийнято заяву до розгляду, розгляд заяви призначено на 19.10.2017р.

Відповідач в судове засідання 19.10.2017р. не з'явився.

В матеріалах справи міститься клопотання відповідача про проведення судового засідання без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення з підстав, викладених у поясненнях та зазначив, що відповідачем в заяві не наведено обґрунтованих доводів, не надано належних доказів, які б могли бути підставою для надання розстрочки, та не доведено наявність конкретних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. Крім того позивач зазначив, що не є стягувачем за наказом господарського суду від 31.07.2015р. у справі №908/3447/15 про стягнення судового збору.

Розгляд заяви про розстрочку виконання рішення суду здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу та закінчений в судовому засіданні 19.10.2017р. оголошенням ухвали про відмову у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заяви, судом встановлено:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_4 (72311, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) до загального фонду Держаного бюджету України на рахунки відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ звітності 106, штраф у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. та пеню у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. за прострочення терміну сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013р. № 49-рш по справі № 02/23-13. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_4 (72311, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (код класифікації доходів бюджету 22030001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)", одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), 22030001, банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, р/р 3007, МФО 813015, ) 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

У відповідності до ст. 116 ГПК України, на виконання рішення суду 31.07.2015р. видано відповідні накази.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Пунктом 7.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Необхідність надання розстрочки виконання рішення суду відповідач обґрунтовує скрутним фінансовим становищем, що ускладнює виконання рішення суду. Також позивач зазначає, що Мелітопольським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ведеться виконавче провадження з виконання даного рішення суду і в рамках виконавчого провадження накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках боржника. Відповідно до декларації про майновий стан та доходи від 08.09.2017р. у заявника відсутні доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу. Крім того, 28.08.2017р. до Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. Станом на день звернення до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду відповідач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а також має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Єдиним джерелом доходів відповідача на сьогодні є щомісячні виплати у розмірі 860,00 грн. сім'ям з дітьми.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підтвердження свого фінансового стану відповідачем надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік.

З наданої заявником декларації в підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, вбачається, що у відповідача за звітній 2017 рік задекларовано дохід у розмірі 102540,00 грн. Також відповідно до листка непрацездатності серія АДГ №617252 відповідачу нараховано до виплати 13291,52 грн.

Крім того, суд звертає увагу, відповідачка перебуває у шлюбі, тому тягар утримання дитини, відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, покладено і на чоловіка.

Щодо виконавчих проваджень, суд зазначає, що виконавче провадження, в рамках якого банківські рахунки боржника арештовані, вже завершено, про що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.04.2017р. ВП №48427898. Станом на день розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду на виконанні у Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться наказ господарського суду Запорізької області від 31.07.2015р. у справі №908/3447/15, за яким відкрито виконавче провадження ВП №53985805 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2017р. В рамках даного виконавчого провадження винесено лише дві постанови: про відкриття виконавчого провадження та про зміну назви сторони виконавчого провадження. Жодних постанов про арешт майна боржника державним виконавцем не винесено.

Втім, як було зазначено вище, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін.

Станом на момент розгляду заяви про розстрочку виконання судового рішення господарським судом Запорізької області по суті рішення суду у даній справі заявником жодним чином не виконано. Із наданих суду матеріалів слідує, що боржник навіть і не намагався приступити до його виконання.

За приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Зазначені висновки суду базуються, зокрема на рішенні Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009р.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17.05.2005 р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз доказів, що містяться в матеріалах справи, а також вимог чинного законодавства дають підстави господарському суду Запорізької області зробити висновок, що надання розстрочки виконання судового рішення на 50 місяців у даній справі може привести до його повного невиконання.

Враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, а також досліджені докази, господарський суд дійшов висновку про залишення заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 на 50 місяців рівними частинами залишити без задоволення.

Ухвала суду набрала законної сили 19.10.2017р.

Суддя О.В. Федорова