РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017Справа №910/5268/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
простягнення страхового відшкодування в розмірі 4 853 грн. 98 коп.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Дубовий О.С. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі також - «Відповідач») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4 853 грн. 98 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №108/13-Т/Ц2 від 10.09.2013 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом «WIELTON W-33», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9396639, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року порушено провадження у справі № 910/5268/17, судове засідання призначено на 19.04.2017 року.

14.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.04.2017 року.

18.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.04.2017 року.

19.04.2017 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.04.2017 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".

2) сторін надати докази здійснення часткової виплати в розмірі 21 237,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року відкладено розгляд справи на 17.05.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

17.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.04.2017 року.

17.05.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представники сторін вимоги ухвали суду від 19.04.2017 року належним чином не виконали.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог та подав документи для долучення до матеріалів справи.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, поставив на обговорення питання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи та прийшов до висновку - зобов'язати сторін надати письмові пояснення щодо необхідності призначення експертизи з визначенням кола питань для експерта та експертною установою чи відсутності такої необхідності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 року відкладено розгляд справи на 31.05.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

В судове засідання 31 травня 2017 року представники Сторін не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 17.05.2017 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції. (п.1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5)

Відповідно до додатку 1 вказаної Інструкції регіональною зоною обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз є Волинська, Закарпатська, Івано-Франківська, Львівська, Рівненська і Чернівецька області.

Відповідно до додатку 1 вказаної Інструкції регіональною зоною обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України м. Київ, Вінницька, Житомирська, Київська, Тернопільська, Хмельницька, Черкаська і Чернігівська області є Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

За таких підстав, Суд вважає за необхідне доручити проведення судової експертизи саме Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2017 року з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6), а провадження у справі № 910/5268/17 на підставі статті 79 Господарського процесуального кодексу України було зупинено.

14.07.2017 року на адресу господарського суду міста Києва від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшло Клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи №10793/17-54 від 21.06.2017 року разом з матеріалами справи. У вказаному клопотанні судовий експерт просить надати для огляду об'єкт дослідження - автомобіль Iveco Dally 70C15 3.0HPI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з відповідними реєстраційними документами до нього. Якщо експертизу необхідно провести по матеріалах справи, то для цього потрібна вказівка "проводити експертизу по матеріалам справи" та необхідно надати: кольорові фотознімки пошкодженого автомобіля належної якості (бажано в електронному форматі), документи, які засвідчують факт виконання відновлювального ремонту, надати інформацію щодо перебування транспортного засобу у попередніх ДТП, проведених капітальних ремонтах та наявних вузлах і агрегатах, які потребували ремонту або заміни на момент ДТП; надати інформацію про наявність корозійних пошкоджень кузову досліджуваного ТЗ, його пробіг, дані щодо комплектності та укомплектованості, наявності додаткового встановленого обладнання (з відповідними документами, що підтверджують дату його встановлення та вартість), оновлення складників та фактичного технічного стану об'єкту дослідження в якому він перебував на зазначену дату в ухвалі суду, тощо.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 року поновлено провадження по справі №910/5268/17, судове засідання призначено на 26.07.2017 року.

19.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшов лист, в якому повідомлялось про те, що відсутня можливість надати на огляд транспортний засіб, а також додано електронний цифровий носій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 року задоволено клопотання експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз №10793/17-54 від 21.06.2017 року про надання матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи у справі №910/5268/17. Доповнено ухвалу Господарського суду м. Києва від 31.05.2017 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи по справі № 910/5268/17 пунктом 10: "Судову автотоварознавчу експертизу провести на підставі наявних матеріалів справи без огляду пошкодженого транспортного засобу Iveco Dally 70C15 3.0HPI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1". Провадження у справі № 910/5268/17 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

28.09.2017 року на адресу господарського суду міста Києва від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №10793/17-54 від 21.09.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року поновлено провадження у справі №910/5268/17, судове засідання призначено на 12.10.2017 року.

12.10.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

В судовому засіданні 12 жовтня 2017 року представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на ухвалі Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року по справі №910/5268/17 та роздруківкою з офіційного веб - сайту Укрпошти.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 12 жовтня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

10 вересня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (Страхувальник) було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту №108/13-Т/Ц2.

Страховим свідоцтвом від 18.11.2015 року до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №108/13-Т/Ц2 від 10.09.2013 року Сторони узгодили, що предметом страхування є транспортний засіб «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2016 року по вул. Кільцева дорога, 22 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», під керуванням ОСОБА_3, транспортного засобу «ТАТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом «WIELTON W-33», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, що підтверджується Довідкою №827489 про дорожньо - транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року у справі №760/18387/16-п ОСОБА_5, водія транспортного засобу «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом «WIELTON W-33», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складеним 24.10.2016 року оцінювачем ОСОБА_6, визначено, що вартість матеріального збитку становить 32 804 грн. 89 коп.

Відповідно до Страхового акту № 746/15-Т/Ц2-1145-1-1 від 11.11.2016 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування Страхувальнику в розмірі 26 091 грн. 18 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 43298 від 15.11.2016 року.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом «WIELTON W-33», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9396639, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 00 гривень 00 копійок.

29.12.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію з вимогою сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 26 091 грн. 18 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 4 853 грн. 98 коп. з урахуванням частково відшкодованої суми страхового відшкодування відповідно до встановлених Полісом № АЕ/9396639 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов'язань за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту №108/13-Т/Ц2 від 10.09.2013 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «IVECO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 26 091 грн. 18 коп.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Таким чином, Суд зазначає, що до Позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом «WIELTON W-33», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, встановлена у судовому порядку Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року у справі №760/18387/16-п, якою ОСОБА_5, водія транспортного засобу «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом «WIELTON W-33», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що сума страхового відшкодування повинна розраховуватись виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, Відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року по справі №910/32969/15 та по справі №910/3650/16.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2017 року з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, Суд дійшов висновку щодо про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Висновком експерта Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №10793/17-54 від 21.09.2017 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Iveco Dally 70C15 3.0HPI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 24.10.2016 року, станом на момент дорожньо - транспортної пригоди 24.10.2016 року, складає 23 826 грн. 57 коп. Розмір відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу Iveco Dally 70C15 3.0HPI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 24.10.2016 року, станом на момент дорожньо - транспортної пригоди 24.10.2016 року, складає 23 826 грн. 57 коп.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких підстав, Суд приймає до уваги висновки експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №10793/17-54 від 21.09.2017 року, складені Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України), оскільки висновки судової експертизи узгоджені між собою, обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх неправильності. Крім того, Суд зазначає, що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", а тому за таких підстав, вказані висновки експертів є належними та допустимими доказами відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, Суд зазначає, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Iveco Dally 70C15 3.0HPI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 24.10.2016 року, станом на момент дорожньо - транспортної пригоди 24.10.2016 року, складає 23 826 грн. 57 коп. з урахуванням висновків експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №10793/17-54 від 21.09.2017 року, складених Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9396639 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 2 589 грн. 37 коп. (23 826 грн. 57 коп. сума страхового відшкодування за висновками експертизи - 21 237 грн. 20 коп. частково відшкодована сума страхового відшкодування)

Інші заперечення Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», викладені у відзиві на позовну заяву, Судом не розглядались, оскільки Відповідачем взагалі невірно зазначено Договір, визначений в якості підстави позову, прізвища, ім'я, по-батькові учасників дорожньо - транспортної пригоди, суми виплаченого страхового відшкодування, постанова суду та інші відомості.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Також, статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2017 призначено у справі №910/5268/17 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, оплату витрат по проведенню судової експертизи покладено на Відповідача.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті за проведення експертизи покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 44, ідентифікаційний код юридичної особи 24175269) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 154, ідентифікаційний код юридичної особи 33908322) 2 589 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 37 (тридцять сім) коп., судовий збір у розмірі 853 (вісімсот п'ятдесят три) грн. 52 (п'ятдесят дві) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 154, ідентифікаційний код юридичної особи 33908322) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 44, ідентифікаційний код юридичної особи 24175269) витрати на проведення експертизи у розмірі 2 641 (дві тисячі шістсот сорок одна) грн. 66 коп.

5. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 жовтня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин