РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017Справа №910/12913/17

За позовомКиївського міського центру зайнятості
доДержавної іпотечної установи
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаОСОБА_1
простягнення 17 195,14 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Положай К.Д.
від відповідача:ОСОБА_3, ОСОБА_4
третя особа:ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості надалі - «Центр зайнятості») звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державної іпотечної установи про стягнення 17 195,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління фінансування добудови житла на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2015 р. у справі №757/24813/14-ц, позивач набув право на стягнення з відповідача як роботодавця застрахованої особи страхових коштів, виплачених раніше на користь такої особи, у розмірі 17 195,14 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.08.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 04.09.2017 р.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує на те, що грошові кошти у розмірі 17 195,14 грн. мають бути стягнуті безпосередньо із застрахованої особи, оскільки вона умисно не виконала свої обов'язки та зловживала ними всупереч вимогам чинного законодавства України. Крім того, відповідач вказував на те, що акт розслідування №750 від 13.05.2015 р. був складений з порушенням Порядку проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення.

У задоволені поданих під час розгляду справи представниками відповідача клопотань про припинення провадження у справі та залишення позовної заяви без розгляду судом було відмовлено з огляду на їх необґрунтованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р. залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 18.10.2017 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовні вимоги повністю.

В судове засідання представники відповідача з'явилися, через канцелярію суду подали додаткові письмові пояснення, проти задоволення позовних вимог заперечували повністю.

Третя особа в судове засідання з'явилася, на виконання вимог ухвали суду надала пояснення по справі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами на підставі статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 р. до Дарницького районного центру зайнятості звернулась ОСОБА_1 з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати по безробіттю; наказом від 18.08.2014 р. №НТ140818 вказаній особі надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Останнім місцем роботи ОСОБА_1 була Державна іпотечна установа; посада - заступник начальника Управління фінансування добудови житла (наказ про прийняття на роботу №92-к від 02.07.2013 р.).

Наказом №139-к від 03.07.2014 р. Державної іпотечної установи ОСОБА_1 була звільнена у зв'язку із скороченням штату працівників.

03.12.2014 р. ОСОБА_1 подала до Дарницького районного центру зайнятості заяву про припинення реєстрації з 03.12.2014 р. у зв'язку з бажанням отримувати соціальні виплати в іншому центрі зайнятості.

Наказами від 03.12.2014 р. Дарницького районного центру зайнятості №НТ141203 та №НТ141203 було припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного та припинено виплату допомоги по безробіттю у вказаному центрі зайнятості.

З 05.12.2014 р. ОСОБА_1 поновлено статус безробітного в Дніпровському районному центрі зайнятості та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2015 р. (з урахуванням виправленої описки ухвалою суду від 12.03.2015 р.) у справі №757/24813/14-ц поновлено ОСОБА_1 на роботі у Державній іпотечні установі на посаді заступника начальника Управління фінансування добудови житла, стягнуто з Державної іпотечної установи середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31 737,86 грн.

На виконання вказаного рішення наказом Державної іпотечної установи №37-к від 05.03.2015 р. ОСОБА_1 було поновлено на посаді.

Позивач вказує, що за період перебування на обліку у центрі зайнятості, на користь ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у сумі 17 195,14 грн., що підтверджується відомостями виплат за видами забезпечення «Допомога по безробіттю» та відповідним платіжними дорученнями за період з 18.08.2014 р. по 02.12.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для стягнення з відповідача понесених витрат на загальну суму 17 195,14 грн. внаслідок поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді за рішенням суду.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Члени особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками, громадяни України, які працюють за межами України та не застраховані в системі соціального страхування на випадок безробіття країни, в якій вони перебувають, мають право на забезпечення за цим Законом за умови сплати страхових внесків, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Працюючі пенсіонери у разі звернення до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні мають право на соціальні послуги щодо пошуку підходящої роботи, перенавчання та підвищення кваліфікації, а також на інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням, профілактичні заходи відповідно до статті 7 1 цього Закону (ст. 6 Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення є допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, видами соціальних послуг є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтації.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно з пп. 2 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим законом, вирішуються в судовому порядку.

Згідно п. 1, 2 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.12.2016 № 1543 1, державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба складається з Державної служби зайнятості (Центрального апарату) (далі - Центральний апарат Служби), Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості (далі - регіональні центри зайнятості), міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості (далі - базові центри зайнятості), Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, професійно-технічних навчальних закладів державної служби зайнятості, інших навчальних закладів державної служби зайнятості (далі - навчальні заклади Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою (далі - підпорядковані Службі юридичні особи). Регіональні та базові центри зайнятості можуть створювати поза їх місцезнаходженням відокремлені підрозділи (філії), які виконуватимуть функції, визначені для них відповідним регіональним чи базовим центром зайнятості.

Пунктом 1 Положення про Київський міський центр зайнятості передбачено, що Київський міський центр зайнятості (далі - центр) є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у місті Києві. Центр підпорядковується та підзвітний Державному центру зайнятості - виконавчій дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Діяльність центру спрямована на реалізацію заходів соціального захисту населення від безробіття, сприяння громадянам у підборі підходящої роботи, надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, професійної орієнтації, надання послуг роботодавцям щодо добору працівників та інформаційно-консультаційних послуг, а також реалізації інших завдань, визначених законодавством у сфері зайнятості населення та загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, на території міста Києва.

Відповідно до п. 2 Положення про Київський міський центр зайнятості, Центр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, постановами Верховної Ради України, указами та розпорядженнями Президента України, декретами, постановами, розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами та інструкціями Мінпраці (Мінсоцполітики), Статутом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, рішеннями наглядової ради та правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, іншими нормативно-правовими актами, наказами, розпорядженнями та інструкціями Державного центру зайнятості - виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, розпорядженнями голови Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, прийнятими у межах його компетенції та в частині, що не суперечить законам України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а також цим Положенням.

Центр може створювати (ліквідовувати) структурні підрозділи - районні центри зайнятості (без статусу юридичної особи) згідно адміністративно-територіального розподілу м. Києва, а також навчальні заклади (при потребі).

Як встановлено судом, за період перебування на обліку у центрі зайнятості, на користь ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у сумі 17 195,14 грн., що підтверджується відомостями виплат за видами забезпечення «Допомога по безробіттю» та відповідним платіжними дорученнями за період з 18.08.2014 р. по 02.12.2014 р.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №757/24813/14-ц поновлено ОСОБА_1 на роботі у Державній іпотечні установі на посаді заступника начальника Управління фінансування добудови житла, стягнуто з Державної іпотечної установи середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31 737,86 грн.

Таким чином, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем, встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено на посаді.

Наказом Дарницького районного центру зайнятості було встановлено, що на підставі проведеної перевірки достовірності документів, які є підставою для надання статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення складено акт №570 від 13.05.2015 р., яким встановлено, що ОСОБА_1 була поновлена на посаді.

Повідомленням №22/1147 від 25.06.2015 р. Дарницький міський центр зайнятості звернувся до Державної іпотечної установи про відшкодування незаконно виплачених коштів безробітній гр. ОСОБА_1 в розмірі 17 195,14 грн.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Проте, відповідач, в порушення вимог ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не здійснив перерахування позивачу суми, виплаченої останнім ОСОБА_1, допомоги по безробіттю.

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 17 195,14 грн. на користь позивача відповідачем не надано.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення суму.

Зокрема, твердження відповідача про порушення Дарницьким районним центром зайнятості вимог чинного законодавства під час проведення перевірки, а також неправомірності складення акту розслідування страхових випадків №570 від 13.05.2015 р. судом не приймаються в якості підстав для звільнення відповідача від обов'язку відшкодування позивачеві грошових коштів, оскільки відповідні дії районних центрів зайнятості не були оскаржені відповідачем до суду та не були визнані неправомірними в судовому порядку.

Також не приймається судом до уваги твердження відповідача про подвійне стягнення з нього спірної суми грошових коштів з огляду на наступне.

Як встановлено судом, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №757/24813/14-ц поновлено ОСОБА_1 на роботі у Державній іпотечні установі на посаді заступника начальника Управління фінансування добудови житла, стягнуто з Державної іпотечної установи середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31 737,86 грн.

При цьому, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 р. у справі №757/24813/14-ц заяву Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду задоволено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №757/24813/14-ц скасовано в частині стягнення з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 31 737,86 грн. і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 14 542,72 грн.

Вказане рішення набрало законної сили та не було оскаржене в апеляційному порядку.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013 р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014 р. по справі №910/11595/13.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012, від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13, від 23.02.2016р. по справі №910/16120/14.

Отже, рішення Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 р. у справі №757/24813/14-ц, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Вказаним рішенням встановлено, що згідно з наданою Дарницьким районним центром зайнятості інформації, ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна і отримала дохід з 11.08.2014 р. по 03.12.2014 р. в сумі 17 195,14 грн. як допомогу по безробіттю; ця сума при присудженні позивачу грошових коштів за вимушений прогул судом не була врахована.

У зв'язку з викладеним, суд зменшив на 17 195,14 грн. присуджену до стягнення з Державної іпотечної установи суму та стягнув на користь ОСОБА_1 14 542,72 грн.

З огляду на викладене, Київським міським центром зайнятості правомірно було подано дану позовну заяву про стягнення з Державної іпотечної установи грошових коштів у розмірі 17 195,14 грн. в порядку ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За таких обставин, позовні вимоги Київського міського центру зайнятості про стягнення з Державної іпотечної установи грошових коштів у розмірі 17 195,14 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд відзначає наступне.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 р. встановлено у розмірі 1 600,00 грн.

Пунктом 18 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній станом на дату подання позовної заяви до суду) встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Виходячи з ціни позову (17 195,14 грн.), оскільки позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України в розмірі 1 600,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Київського міського центру зайнятості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34; ідентифікаційний код 33304730) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-б; ідентифікаційний код 03491091) грошові кошти у розмірі 17 195 (сімнадцять тисяч сто дев'яносто п'ять) грн. 14 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34; ідентифікаційний код 33304730) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.10.2017 р.

Суддя В.П. Босий