ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Справа № 921/283/17-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", Київ від 24.07.2017 № 2372/17 (вх. № апеляційного суду 01-05/3979/17 від 18.08.2017)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 07.07.2017 (суддя Стадник М.С.)

у справі № 921/283/17-г/7

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", Київ

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод", м. Тернопіль

про cтягнення в порядку регресу 85 000 грн. виплаченого страхового відшкодування

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник;

від відповідача: ОСОБА_4 представник.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 07.07.2017 у справі № 921/283/17-г/7 відмовлено в задоволенні позову ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" до ПАТ "Тернопільський молокозавод" про cтягнення 85 000 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Не погоджуючись з рішенням суду, Позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 07.07.2017 у справі № 921/283/17-г/7 і прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник посилається зокрема на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не надав належної оцінки доказам у справі, а саме поясненням винуватця ДТП, постанові Соломянського районного суду м. Києва від 07.02.2017, які підтверджують, що водій не перевірив технічно справний стан автомобіля, що і стало причиною ДТП.

Крім того, Апелянт просить суд апеляційної інстанції долучити до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення БР № 1119110, складений на місці ДТП, в якому вказано причини настання ДТП та пункти Правил дорожнього руху України порушені водієм ОСОБА_5, зокрема п. 2.3.а. Правил, зміст якого викладений в постанові Соломянського районного суду м. Києва від 07.02.2017, проте помилково не вказано номер цього пункту. Як на підстави неможливості надання цього документа під час розгляду справи в суді першої інстанції Апелянт посилається на те, що такий документ був відсутній у нього та не був обовязковим при формуванні страхової виплати за наявності постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу Відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін, з підстав його правомірності та обґрунтованості.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" від 24.07.2017 № 2372/17 (вх. № апеляційного суду 01-05/3979/17 від 18.08.2017) на рішення господарського суду Тернопільської області від 07.07.2017 у справі № 921/283/17-г/7 до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 19.09.2017 в складі колегії суддів: Давид Л.Л., Бойко С.М. та Плотніцького Б.Д.

19.09.2017 судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", Київ від 24.07.2017 № 2372/17 (вх. № апеляційного суду 01-05/3979/17 від 18.08.2017) на рішення господарського суду Тернопільської області від 07.07.2017 у справі № 921/283/17-г/7 не відбулось, в зв'язку із перебуванням судді члена колегії Плотніцького Б.Д. у відпустці.

У звязку із перебуванням судді Бойко С.М. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 468 від 17.10.2017 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі № 909/50/17.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.10.2017 у склад колегії суддів для розгляду справи № 921/283/17-г/7 внесено зміни, замість судді Бойко С.М. введено суддю Кордюк Г.Т.

У судовому засіданні уповноважені представники Сторін навели свої доводи та міркування, з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 17.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши пояснення представників Сторін, судова колегія встановила наступне:

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (Страховик) та ОСОБА_2 акціонерним товариством "Тернопільський молокозавод" (Страхувальник) 01.09.2016 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АК/0499953.

Відповідно до полісу обовязкового страхування №АК/0499953, застрахований транспортний засіб ПАТ "Тернопільський молокозавод" марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, строк дії з 03.09.2016 по 02.09.2017.

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 18.01.2017 о 13:00 год. у м. Києві по бул. Чоколівському, 1 водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ПАТ "Тернопільський молокозавод", здійснив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2, водій та власник пошкодженого транспортного засобу "невідомі", встановлено, що автомобілі отримали механічні пошкодження; за поясненням водія, причиною ДТП стала відмова гальмівної системи автомобіля (а.с. 13-14).

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №760/1492/17, громадянин ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили (а.с. 34).

Страховим актом № ОЦ/041/000/17/0011 від 09.02.2017, даний випадок ДТП визнано страховим випадком та прийнято рішення здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 85 000 грн.

Виплата страхового відшкодування проведена Позивачем ОСОБА_6 на підставі заяви про страхове відшкодування від 18.01.2017 та протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) від 03.02.2017, на підставі платіжного доручення № 48033 від 10.02.2017 (а.с. 12)

Позивачем на адресу ПАТ "Тернопільський молокозавод" направлено вимогу №733/17 від 01.03.2017 про сплату 85 000 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, яке залишено останнім без розгляду, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ПАТ "Тернопільський молокозавод" при виконанні трудових обовязків та керував службовим автомобілем (а.с. 108). Дана обставина сторонами не заперечувалася.

Виплачена сума не перевищує ліміт страхової відповідальності щодо заподіяння шкоди майну потерпілого, який передбачений у страховому полісі № АК/0499953.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія керувалася наступним:

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до п. «г» ч. 1 ст. 38 Закону України № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №760/1492/17, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №111910 від 18.01.2017 громадянина ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зокрема, в постанові вказано, що водій ОСОБА_5 перед виїздом автомобілем марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1, не перевірив технічно справний стан автомобіля, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки FORD, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті чого сталося зіткнення внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Постанова набрала законної сили (а.с. 34).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №111910 від 18.01.2017, доданого Позивачем до апеляційної скарги, ОСОБА_5 порушив вимоги п. 2.3., п. 12.1., п. 13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (а.с. 155).

Як зазначено Позивачем даний протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 111910 від 18.01.2017 не був поданий під час розгляду справи в суді першої інстанції, так як цей доказ не є обовязковим при формуванні страхової виплати при наявності постанови суду про притягнення особи адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

З огляду на наведене, судова колегія приймає поданий Позивачем протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 111910 від 18.01.2017 як доказ у справі в порядку ст. 101 ГПК України.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним свої трудових (службових) обов'язків.

Також згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач є не тільки страхувальником, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а й власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував його працівник ОСОБА_5.

У даному випадку, зважаючи на положення ст. 1172 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлені судом обставини справи щодо причин настання 18.01.2017 спірної ДТП (як наслідок невідповідності технічного стану транспортного засобу марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 вимогам Правил дорожнього руху), особою, відповідальною за завдані у цьому разі збитки на суму 85 000 грн., є саме ПАТ "Тернопільський молокозавод".

З аналізу статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України 1961-IV вбачається, що страховик має право зворотної вимоги (регресу) до страхувальника лише у розмірі виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначеного не врахував і безпідставно відхилив доводи Позивача, дійшовши помилкового висновку про відсутність підстав для відмови в стягненні заявленої Позивачем шкоди в порядку регресу, відтак, оскаржуваний судовий акт у справі підлягає скасуванню з підстав порушення і неправильного застосування норм матеріального права з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції про те, що технічно справний стан автомобіля марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 підтверджено наданими Відповідачем письмовими доказами, а саме: подорожнім листом № 251215 від 18.01.2017, у якому проставлений відбиток штампу "Виїзд дозволено" та підпис водія ОСОБА_5 про те, що останній прийняв даний автомобіль, актом огляду транспортного засобу після ДТП від 19.01.2017, підписаного механіком з ремонту транспорту ОСОБА_7, водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_8, яким встановлено, що гальмівна система, рульове управління, прилади освітлення та двигун транспортного засобу марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 перебували у задовільному робочому стані, письмовими поясненнями від 14.06.2017 механіка з ремонту транспорту філії Київ-Молоко" ПрАТ "Тернопільський молокозавод" ОСОБА_7, який особисто здійснював огляд автомобіля та дозволив водію ОСОБА_5 здійснити виїзд на маршрут, детальним витягом з програми "DozoR" від 18.01.2017, яким підтверджено рух автомобіля після ДТП, суперечать обставинам справи, які в свою чергу підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №111910 від 18.01.2017, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №760/1492/17, за якими водія Відповідача притягнено до відповідальності за ст. 124 КУпАП та повідомлення про ДТП, підписаного директором Відповідача, скріпленим печаткою підприємства, в якому, зокрема, вказано обставини настання пригоди: «відмовили гальма» (а.с. 13-14).

При цьому, судова колегія критично оцінює надані Відповідачем як акт огляду транспортного засобу після ДТП від 19.01.2017, складений одноособово, так і письмові поясненнями від 14.06.2017 механіка з ремонту транспорту філії Київ-Молоко" ПрАТ "Тернопільський молокозавод" ОСОБА_7, та пояснення від 19.01.2017 водія ОСОБА_5, оскільки такі пояснення не є належними та допустимими доказами при розгляді господарського спору згідно з ст.ст. 33,34 ГПК України.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", Київ від 24.07.2017 № 2372/17 (вх. № апеляційного суду 01-05/3979/17 від 18.08.2017) задоволити.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 07.07.2017 у справі № 921/283/17-г/7 скасувати. Прийняти нове рішення позов задоволити.

3. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" (, вул. Лозовецька, 28, Тернопіль, 46010) на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (1, вул. Кирилівська, 40, Київ, 04080) 85 000 грн. суми страхового відшкодування та 3360 грн. витрат по сплаті судового збору за результатами розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

4. Місцевому господарському суду видати накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 18.10.2017.

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя Г.Т.Кордюк

Суддя Б.Д.Плотніцький