РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017Справа № 910/13556/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
пророзірвання договору та виселення з орендованого приміщення
Представники:
від позивача: Гайдай Т.В. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна Комунального підприємства "Київський метрополітен" з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди № 295-Упр(ДВ)-08 від 03.11.2008 та виселення з орендованого приміщення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем неодноразово було порушено норм законодавства України, укладеного між сторонами договором оренди № 295-Упр(ДВ)-08 від 03.11.2008 та правил пожежної безпеки в метрополітенах, що є підставою для дострокового розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13556/17, розгляд справи призначений на 09.10.2017.

02.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

09.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про припинення провадження у справі.

Представник відповідача у судове засідання 09.10.2017 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

В судове засідання 09.10.2017 з'явився представник відповідача на в повному обсязі підтримав, надану через відділ діловодства суду, заяву про припинення провадження у справі, уз зв'язку з відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні 09.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2008 між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар за договором) укладено договір оренди № 295-Упр(ДВ)-08, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 06.12.2007 № 1384/4217 передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно: частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметроткнельпроект", тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди, що знаходяться за адресою: перехід станції метро "Тараса Шевченка", площею 3,5 кв.м., для торгівлі непродовольчими товарами. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди, якими вносилися відвідні зміни та доповнення до договору оренди № 295-Упр(ДВ)-08 від 03.11.2008.

За умовами пункту 2.4 договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі комунального підприємства "Київський метрополітен".

У відповідності до умов пункту 9.1. в редакції додаткової угоди № 194 від 28.09.2011 до договору, та пункту 9.3 договору даний договір діє до 31 березня 2012 року включно. Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем 03.11.2008 було підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду частину переходу станції метро "Тараса Шевченка", визначено тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками), загальною площею 3,5 м2.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 287 Господарського кодексу України та статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями щодо державного та комунального майна є державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається та не, що відповідачем неодноразово було порушено норм законодавства України, укладеного між сторонами договором оренди № 295-Упр(ДВ)-08 від 03.11.2008 та правил пожежної безпеки в метрополітенах, що є підставою для дострокового розірвання договору.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.03.2012 року включно (в редакції додаткової угоди угоди № 194 від 28.09.2011).

Відповідно до пункту 9.3. договору після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Таким чином, положення пункту .9.3 договору містять умови, що ставлять процедуру продовження дії цього договору в залежність від наявності прийнятого Київською міською радою відповідного рішення, тобто виключають його автоматичну пролонгацію.

Разом з цим, позивачем не заперечується, що після закінчення строку дії договору, який визначено у пункту 9.1. спірного договору та додатковою угодою угоди № 194 від 28.09.2011, Київрадою не приймалося рішення з питання користування відповідачем об'єктом оренди. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які б надавали відповідачу право користування об'єктом площею 3,5 кв.м. (частина переходу) станції метро "Тараса Шевченка" після закінчення строку оренди (а саме після 31.03.2012).

В силу частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для користування відповідачем об'єктом оренди після 31.03.2012, оскільки договір оренди припинив свою дію.

Отже, позивач фактично просить суд розірвати не існуючий на час вирішення спору договір, у зв'язку з чим вимога позивача про розірвання договору оренди № 295-Упр(ДВ)-08 від 03.11.2008, дія якого припинена ще 31.03.2012, є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.14, 7.5 договору оренди. При цьому, пунктом 4.14 договору орендарю надано десятиденний строк для повернення об'єкта оренди.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 02.10.2017, скріпленого та підписаного сторонами у справі, орендар - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - передав, а орендодавець - Комунальне підприємство "Київський метрополітен" - прийняв згідно договору оренди № 295-Упр(ДВ)-08 від 03.11.2008 із орендного користування частину переходу станції метро "Тараса Шевченка" загальною площею 3,5 кв. м.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Таким чином, оскільки відповідачем виконано вимоги позивача щодо виселення з орендованого майна та враховуючи те, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань з приводу вищевказаних зобов'язань, суд припиняє провадження у справі в частині позовних вимог про виселення відповідача з орендованого приміщення, у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (частина 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України).

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, який не вчинив заходів до поновлення порушених прав і законних інтересів позивача (утримався від задоволення її заснованих на законодавстві вимог) та зобов'язання щодо виселення з орендованого майна виконано 02.10.2017, тобто після порушення провадження у справі (11.08.2017), судовий збір у розмірі 1 600 грн 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині вимог про виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіоском) ФОП ОСОБА_1, за адресою: станція метро "Тараса Шевченка", загальною площею 3,5 кв.м.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03162, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 35 ідентифікаційний код 03328913) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 19.10.2016

Суддя Н.Б. Плотницька