ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 902/941/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Нєсвєтова Н.М. і Студенець В.І.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Політара", м. Славутич,

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017

у справі № 902/941/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Політара" (далі - ТОВ "ВКФ "Політара"), м. Славутич,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНОСВІТ" (далі - ТОВ "ЗЕРНОСВІТ"), с. Стадниця Вінницької області,

про стягнення 88 607,58 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Панчоха О.С. предст. (дов. від 04.01.2017)

відповідача - Кудельський А.А. предст. (дов. від 20.10.2017)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ВКФ "Політара" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" про стягнення 88 607,58 грн. заборгованості (з них: 75 829,99 грн. основного боргу, 2 966,72 грн. - 3% річних (нарахованих за період з 10.07.2015 по 28.10.2016), 9 810,87 грн. інфляційних втрат (нарахованих за період з 10.07.2015 по 28.10.2016), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати одержаного за видатковими накладними товару.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 29.11.2016 у справі № 902/941/16 (суддя Маслій І.В.) позов задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 75 829,99 грн. основного боргу, 2 966,72 грн. - 3% річних, 8 656,77 грн., інфляційних втрат, 1360,05 грн. судового збору. В частині стягнення 1154,10 грн. інфляційних втрат - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду приймалося за наявними у справі матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 (судді Демянчук Ю.Г.- головуючий, Крейбух О.Г., Юрчук М.І.) рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову з посиланням на необґрунтованість та недоведеність заявлених позовних вимог.

ТОВ "ВКФ "Політара", посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

12.10.2017 від ТОВ "ВКФ "Політара" надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи платіжного доручення від 28.09.2017 на підтвердження оплати ТОВ "ВКФ "Політара" послуг адвоката.

У судовому засіданні 17.10.2017 клопотання судом задоволено.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.10.2017 розгляд касаційної скарги відкладався до 24.10.2017, у зв'язку із задоволенням клопотання ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" про відкладення розгляду касаційної скарги.

У зв'язку з перебуванням судді Селіваненка В.П. на лікарняному, розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 23.10.2017 № 08.03-04/4990 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі № 902/941/16, за результатом якої визначено наступний склад колегії суддів для розгляду даної справи: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Нєсвєтова Н.М., Студенець В.І.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- у період з грудня 2014 року по квітень 2015 року ТОВ "ВКФ "Політара" поставило ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" товар (пакети паперові різного асортименту та найменування) на загальну суму 709 334,49 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, рахунками-фактури (з визначеним терміном оплати) та податковими накладними. Видаткові накладні підписані представниками сторін, підписи яких скріплені печатками сторін;

- зокрема, за видатковою накладною від 23.04.2015 № РН-307 ТОВ "ВКФ "Політара" поставило на користь ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" пакети паперові "Пшеничне" та пакети паперові "Емірати" у зазначеній у накладній кількості на загальну суму 189 784,99 грн. з ПДВ. Видаткову накладну підписано представником відповідача без зауважень;

- ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" розрахувалося за поставлений протягом грудня 2014 року - квітня 2015 року товар частково на суму 641 504,50 грн., що підтверджується банківськими виписками та взаєморозрахунком з партнерами (контрагент ТОВ "ЗЕРНОСВІТ") за період з 01.01.2013 по 30.11.2016. При цьому, 8 000,00 грн. із сплачених коштів позивачем зараховано в рахунок заборгованості за поставлений товар за видатковою накладною від 13.11.2014 № РН - 870 (на суму 46 519, 50 грн.);

- ТОВ "ВКФ "Політара" та ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" підписано та скріплено печатками акт звірки, відповідно до якого станом на 06.09.2016 заборгованість ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" перед ТОВ "ВКФ "Політара" склала 75 829,99 грн. Вказаний акт містить посилання на банківські виписки та накладні.

Судом апеляційної інстанції, з урахуванням наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції документів, додатково встановлено, що:

- 31.10.2013 ТОВ "ЗЕРНОСВІТ" як замовником/покупцем та ТОВ "ВКФ "Політара" як виробником/постачальником укладено договір № 31102013 на виготовлення та постачання паперових мішків та пакетів, за умовами якого постачальник зобов'язався виготовити та поставити покупцю паперову тару у вигляді паперових пакетів відповідно до еталонів-зразків або макету кліше, затверджених покупцем, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених договором;

- за умовами договору № 31102013 замовлення від покупця на виготовлення та постачання товару приймається постачальником за попередньою письмовою заявкою покупця. Заявка на виготовлення і постачання товару повинна бути виконана у письмовій формі і має містити достатньо вичерпні відомості про партію товару, що замовляється, а саме: номер заявки, дата, найменування товару, вид пакування товару, якісні характеристики, короткий опис кліше - зображення на пакеті, тощо ( пункт 3.1 Договору);

- заявка підписується і отримується від уповноважених (ої) осіб (особи) покупця (пункт 3.2 Договору);

- заявка надсилається покупцем за допомогою поштового зв'язку або електронною адресою на відповідну адресу постачальника, або засобами факсимільного зв'язку на телефон /факс постачальника до 20 числа поточного місяця на виготовлення та постачання товару, що здійснюватиметься постачальником протягом наступного місяця у відповідності з графіком або датою поставки, заявленими покупцем, однак виготовлення і поставка відбуватиметься не раніше, ніж 7 робочих днів з моменту погодження заявки (пункт 3.3 Договору);

- постачальник повинен протягом 3-х робочих днів з моменту отримання заявки, в разі якщо він приймає заявку до виконання, направити (повернути) факсимільним зв'язком або електронною поштою покупцю підписану уповноваженою особою та скріплену печатку постачальника заявку, що підтверджує погодження сторонами умов виготовлення та поставки відповідної партії товару (пункт 3.4 Договору);

- договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015. Якщо за 15 діб до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, термін дії даного договору продовжується на тих же умовах і на такий же термін без обмеження кількості разів продовження дії договору (пункт 9.1 Договору);

- в матеріалах справи відсутні докази погодження між сторонами замовлення за попередньою письмовою заявкою на виготовлення та поставку паперових пакетів "Емірати";

- листом від 21.10.2015 № 374 відповідач повідомив позивача про помилково поставлений товар згідно накладної від 23.04.2015 № РН-307, а саме пакетів паперових "Емірати", які у виробництві відповідача не використовуються та знаходяться на складі останнього, та вирішення питання про їх повернення.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар, а також нарахованих на суму основного боргу 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до приписів частини першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до приписів статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частин першої та другої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини першої статті 687 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 688 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Правові наслідки порушення умови договору щодо асортименту товару визначено в статті 672 ЦК України, частиною другої якої врегульовано, що якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір: 1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару; 2) відмовитися від усього товару; 3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором; 4) прийняти весь товар.

У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред'явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього. Якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем. Якщо продавець не вжив необхідних заходів щодо погодження ціни в розумний строк, покупець оплачує товар за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу застосовувалася щодо аналогічного товару (частини третя - п'ята статті 672 ЦК України).

Місцевий господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що одержаний відповідачем товар за видатковими накладними у визначений у рахунках-фактурах термін не оплачений, при цьому борг відповідача перед позивачем в сумі 75 829, 99 грн. підтверджений підписаним сторонами актом звірки розрахунків станом на 06.09.2016.

Апеляційний господарський суд, у свою чергу, скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не доведено факту погодження сторонами замовлення за попередньою письмовою заявкою відповідача на виготовлення та поставку паперових пакетів "Емірати" у відповідності до положень договору від 31.10.2013 № 31102013; суд також зазначив про те, що відповідач листом від 21.10.2015 № 374 повідомив позивача про помилково поставлений товар (пакети "Емірати") згідно видаткової накладної від 23.04.2015 № РН-307 та просив вирішити питання про його повернення, а підписаний сторонами акт звірки не є первинним бухгалтерським документом, тому не підтверджує заборгованість відповідача перед позивачем.

Проте, такий висновок апеляційного господарського суду є передчасним, з огляду на те, що судом, в порушення приписів частини першої статті 43 ГПК України, достеменно не з'ясовано: чи мала місце відмова відповідача від товару - пакетів паперових "Емірати", поставленого за видатковою накладною від 23.04.2015 № РН-307 у розумний строк та чим це підтверджується. Так, посилаючись на те, що відповідач листом від 21.10.2015 № 374 повідомив позивача про помилково поставлений товар (пакети "Емірати") згідно видаткової накладної від 23.04.2015 № РН-307 та просив вирішити питання про його повернення, судом не зазначено на підставі яких саме доказів ним встановлено обставини про надсилання зазначеного листа позивачу та за яких підстав суд вважає, що така відмова (якщо остання мала місце) була здійснена відповідачем у розумний строк після одержання товару в розумінні приписів закону.

Крім того, встановивши факт укладення сторонами договору від 31.10.2013 № 31102013 на виготовлення та постачання паперових мішків та пакетів (який був чинним на момент поставки спірного товару 23.04.2015), суд апеляційної інстанції не дослідив його умов, зокрема, положень договору, що регулюють порядок розрахунків за поставлений товар, а також додатку № 1 до договору "Технічні умови на паперовий пакет" (у якому зокрема, зазначено назви макетів-кліше).

Зазначаючи про те, що позивачем не доведено факту погодження сторонами замовлення за попередньою письмовою заявкою відповідача на виготовлення та поставку паперових пакетів "Емірати" у відповідності до умов договору від 31.10.2013 № 31102013, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою сам факт поставки товару - пакетів паперових "Емірати" та прийняття відповідного товару відповідачем за видатковою накладною від 23.04.2015 (що не заперечується останнім) без зауважень, при цьому, з підписанням без зауважень станом на 06.09.2016 акту звірки розрахунків, у якому зазначена поставка товару за відповідною накладною на суму 189 784,99 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, не дослідив всіх обставин в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення спору по суті.

Касаційна ж інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За приписами пункту 3 частини першої статті 1119 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

За таких обставин, оскільки оскаржувану постанову прийнято із порушенням норм процесуального права, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги викладене, встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Політара" задовольнити.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 зі справи № 902/941/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Суддя В. Палій

Суддя Н. Нєсвєтова

Суддя В. Студенець