УХВАЛА

25.09.2017Справа № 910/15357/17
За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ»

про стягнення 2 650 574, 66 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат за договором № 33 від 28.08.2017;

від відповідача: Руденко В.О. за довіреністю № 26 від 30.05.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ» (далі - відповідач) про стягнення 2 650 574, 66 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд накласти арешт, що знаходяться на банківських рахунках відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15357/17, її розгляд призначено на 25.09.2017 року.

25.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

25.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 25.09.2017 року представник позивача підтримав подану ним заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.09.2017 року заперечив проти задоволення поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Розглянувши означену заяву, суд вирішив відмовити в її задоволенні виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як на тому наголошено в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду, адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2015 у справі № 905/3147/14-908/4637/14.

Як зазначено позивачем у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, ним на адресу відповідача було направлено акт звірки взаєморозрахунків, який з боку відповідача підписаний не був, у зв'язку з чим позивач вважає, що такі дії відповідача свідчать про його небажання в добровільному порядку погашати заборгованість.

При цьому, позивач вказує на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав нерухомого майна за відповідачем не зареєстровано, а грошові кошти у розмірі статутного фонду відповідача не покривають всієї суми заборгованості.

Також, позивач зазначає, що 01.12.2016 року ухвалою Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/8688/16-к задоволено клопотання старшого слідчого ОВС третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області про тимчасовий доступ до речей ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ», у зв'язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.11.2015 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205 КК України (фіктивне підприємництво). В означеній ухвалі вказано перелік юридичних осіб, діяльність яких не була направлена на реальне ведення господарської діяльності та які придбано з метою прикриття незаконної діяльності, в результаті чого незаконно сформовано податковий кредит з ПДВ на загальну суму 11 515 964, 00 грн.

Крім того, позивач посилається на те, що ОСОБА_4, який є одним із засновників ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» є також засновником 17 юридичних осіб, ОСОБА_5 - співзасновник ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» є засновником також 6 юридичних осіб; ОСОБА_6 - співзасновник ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» є засновником також 7 юридичних осіб. У зв'язку з цим, враховуючи значну кількість зареєстрованих юридичних осіб за засновниками відповідача, позивач вважає, що існує ризик переведення грошових коштів на рахунки інших суб'єктів господарювання, засновниками яких є засновники відповідача з метою ухилення від сплати заборгованості, а також ризики доведення до банкрутства відповідача.

Проте, суд вважає, що вищевказані твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими підставами для вжиття заходів до забезпечення позову, а ґрунтуються лише на його особистих припущеннях.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, зокрема позивачем не надано доказів в підтвердження того, що на рахунках відповідача відсутні грошові кошти, або відповідачем вчиняються чи готуються дії, спрямовані на зменшення належних йому грошових коштів, погіршення стану належного йому майна (активів) чи зниження їх вартості, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.09.2017 року підтримав подане ним через відділ діловодства господарського суду міста Києва клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи зазначене клопотання, з метою створення учасникам судового процесу необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошує перерву в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову залишити без задоволення.

2. В судовому засіданні оголосити перерву до 04.10.2017 р. о 12:20 год. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б в залі № 2 (корпус Б).

Суддя М.Є.Літвінова