РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р. Справа № 902/587/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Філіпова Т.Л.

при секретарі Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року в справі № 902/587/17 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Вінницької міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міського комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна контора №6"

про демонтаж обладнання

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №9 від 04 січня 2017 року);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу та заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Вінницька міська рада (надалі - Позивач) звернулася в господарський суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕЛІТ», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (надалі - Відповідач) про демонтаж обладнання мобільного оператора зв'язку «Лайф», яке розміщене на даху житлового будинку (гуртожитку) площею 4 кв.м. адресою: проспект Юності, 12 в м. Вінниці за рахунок ТОВ «АСТЕЛІТ».

Також, ухвалою суду першої інстанції від 12 червня 2017 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Міське комунальне підприємство "Житлово - експлуатаційна контора №6"(надалі - Третя особа).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з прийняти судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с.196-198), в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач зокрема зазначив, що у ТОВ "Наш Дім" відсутні будь-які юридичні підстави щодо укладення договору оренди з ТОВ "Вінпромбуд", а у ТОВ "Вінпромбуд" - укладення договору суборенди із Відповідачем. Відтак, висновок місцевого господарського суду про те, що Позивачем передчасно подано позов є хибним.

Водночас, на переконання Позивача, судом першої інстанції не було враховано той факт, що самі мешканці гуртожитку неодноразово зверталися до Позивача з проханням демонтажу даного обладнання (про що свідчать листи, які наявні в матеріалах справи), адже згідно частини 2 статті 382 ЦК України власникам квартир у багатоквартирному будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, Позивач вважає, що існування обладнання Відповідача на даху житлового будинку (гуртожитку), порушує законні права та інтереси територіальної громади м. Вінниці щодо користування та розпорядження власним майном, а саме тому дане обладнання Відповідача підлягає демонтажу.

Ухвалою суду від 22 вересня 2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання на 25 жовтня 2017 року на 14:30 год..

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі суду від 22 вересня 2017 року, Відповідач надіслав на поштову адресу суду відзив на апеляційну скаргу (а.с. 207-210), в якому з підстав, висвітлених в ньому, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні від 25 жовтня 2017 року представник Позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання від 25 жовтня 2017 року представники відповідача та Третьої особи не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи положення статті 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників Відповідача та Третьої особи, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Як встановлено апеляційним судом, Відповідач є національним оператором мобільного звязку, яке здійснює діяльність з надання послуг мобільного звязку на території України на підставі ліцензії серії ДЛ № 000311 від 09 березня 2016 року.

18 серпня 2006 року актом комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта у сфері телекомунікації прийнято в експлуатацію закінчену будівництвом базову станцію № VN 0024 (за адресою: проспект Юності, 12, м. Вінниця) яка входить до складу обєкту Відповідача для надання послуг мобільного звязку стандарту DCS-1800.

Рішенням виконавчого комітету Позивача № 2960 від 01 грудня 2011 року затверджено акти приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м.Вінниця з інженерними мережами по проспекту Юності, 12,14.

Відповідно до пункту 3 даного рішення Департамент житлового господарства прийняв на баланс гуртожитки по проспекту Юності, 12,14 та передав їх Третій особі в господарське відання, з відображенням переданого майна комунальної власності територіальної громади м. Вінниці на балансі підприємства.

В свою чергу, 22 серпня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Наш Дім» (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вінпромбуд» (Орендар) укладено договір оренди №5 (надалі - Договір оренди) за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду: будинок гуртожитку, включаючи підвальні і складські приміщення, що знаходиться за адресою - м. Вінниця, проспект Юності, 12 та будинок гуртожитку, включаючи підвальні і складські приміщення, що знаходиться за адресою - м. Вінниця, проспект Юності, 14. (майно, що орендується).

Відповідно до пункту 1.2 Договору оренди майно, що орендується, належить Орендодавцю у відповідності до рішення Третейського суду м. Вінниці від 29 липня 2005 року.

За змістом пункту 2.2 Договору оренди, Орендар має право передавати у користування (суборенду) третім особам майно, що орендується без згоди Орендодавця.

Пунктом 7.1 Договору оренди визначено, що Договір діє протягом 35 (тридцяти п'яти) місяців з моменту його підписання.

Судом встановлено, що 01 серпня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вінпромбуд» (Орендар) та Відповідачем укладено договір суборенди №VN024/1 (надалі - Договір суборенди), за умовами якого Орендар передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування обєкт суборенди (орендоване майно), з метою його використання для розміщення телекомунікаційного та іншого обладнання, а також здійснення експлуатації та обслуговування такого обладнання за місцем його розташування.

Приписами пунктів 1.2 та 1.3 Договору суборенди визначено, що обєктом суборенди є приміщення на технічному поверсі, загальною площею 4 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Вінниця, проспект Юності, 12.

Відповідно до пункту 1.4 Договору суборенди, Орендар є користувачем зазначеного в пункті 1.2 Договору суборенди майна на підставі Договору оренди.

В силу дії пункту 8.1 Договору суборенди, строк дії даного Договору суборенди становить 1 рік з дати підписання Акту 1, згідно даного Договору.

На виконання умов Договору суборенди, між Орендарем та Відповідачем 01 серпня 2015 року складено та підписано акт приймання-передавання суборендованого майна.

Додатковою угодою № 1 від 01 серпня 2016 року до Договору суборенди сторони, з поміж іншого, продовжили термін дії Договору з 01 серпня 2016 року до 21 липня 2017 року включно.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу дії статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу дії статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом частини 1 статті 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (не споживна річ).

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до положень статті 774 ЦК України: передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом; строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму; до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що Відповідач, станом на момент звернення з позовом до суду (09 червня 2017 року), використовував приміщення на технічному поверсі гуртожитку по проспекту Юності, 12 у м. Вінниці, загальною площею 4 кв.м. на підставі Договору суборенди.

Відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу припису наведеної статті правомірність правочину презюмується і обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Як встановлено судом та не заперечується Позивачем, станом на час розгляду спору в місцевому господарському суді та апеляційному господарському суді вищевказані Договори (сторонами в яких є особи, що не є сторонами по даній справі) є дійсні, адже не лише не визнані недійсними в судовому порядку, але й навіть не оспорені сторонами по даній справі. Крім того, суд констатує відсутність підстав для скористання господарськими судами своїм правом за статею 83 ГПК України, адже в справі не лише відсутнє клопотання про вихід за межі позовних вимог, але й взагалі не доводилося суперечність Договору оренди і суборенди діючому законодавству. Водночас, апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта на те, що за змістом чинного законодавства та за практикою Європейського суду. апріорі є неприпустимим вирішувати в судових справах питання, що зачіпають права та інтереси осіб, що не є сторонами в справі.

Разом з тим, апеляційний господарський суд констатує, що апелянт чи інша сторона, котра вважає, що її права порушені, не позбавлена права звернення з відповідним позовом до суду.

Водночас, апеляційний господарський суд констатує, що згідно статті 101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, доводи Позивача, наведені в апеляційній скарзі, про відсутність юридичних підстав у ТОВ "Наш дім" на укладення Договору оренди з ТОВ "Вінпромбуд" (обидві сторони не є сторонами по даній справі), а у ТОВ "Вінпромбуд" на укладення договору суборенди з Відповідачем не є предметом розгляду по даній справі. а тому дані твердження Позивача судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

В той же час, посилання Позивача на обовязковій наявності акту прийняття в експлуатацію закінченого, збудованого обєкта при встановленні базової станції стільникового звязку спростовуються приписами частини 6 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно якої: проектна документація на будівництво обєктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1060 від 16 грудня 2016 року «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 і 466» встановлено, що: дія цих Порядків не поширюється на прийняття в експлуатацію технічних засобів телекомунікацій та антенних споруд звязку для кріплення антенно-фідерних пристроїв на будівлях, спорудах, у вбудовано-прибудованих приміщеннях, у/на приміщеннях контейнерного типу, а також на існуючих наземних щоглах з відтяжками та на баштах.

Таким чином, обєкти телекомунікацій, які розміщені на будівлях, спорудах, у вбудовано-прибудованих приміщеннях, як в даному випадку розміщено обладнання Відповідача, не підлягають необхідності отримання декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкта до експлуатації.

Враховуючи усе вищевикладене у даній судовій постанові, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є безпідставними, необгрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Дане вчинено і місцевим господарським судом. Відтак, суд залишає без змін оспорюване судове рішення і в цій частині.

З огляду на вищевикладене, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що оспорюване рішення господарського суду Вінницької області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Позивачем.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року в справі № 902/587/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року в справі №902/587/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу №902/587/17 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.