РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2017Справа №910/13233/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення"
до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк";
третя особа: про приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович; визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню;
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Трушев О.П. - представник за довіреністю;
від відповідача: від третьої особи:Бригинець А.А. - представник за довіреністю; не з'явився;
За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (надалі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (надалі - відповідач, Банк) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису за реєстровим номером № 1474, який вчинено 20.02.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем (надалі - Нотаріус) про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 810 743 249, 87 грн. за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014, який було укладено між позивачем та відповідачем.

Позов мотивований тим, що Банком не було надано Нотаріусу виписку з рахунку Товариства із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, а також відсутня безспірність заборгованості, що має бути передумовою для вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2017 порушено провадження у справі, а також залучено приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Позивач, разом із позовною заявою, подав до суду клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просить: витребувати у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича (свідоцтво № 5529, місцезнаходження (адреса): АДРЕСА_1 документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 20.02.2017 року за реєстровим номером № 1474 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛЮЧОВЕ РІШЕННЯ" на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до умов кредитного договору № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 р. грошових коштів у сумі 810743249,87 грн.

17.08.2017 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову у справі, в якій він просив суд зупинити стягнення на підставі спірного виконавчого напису, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 54139457 та обґрунтовуючи дану заяву вказує на те, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до безпідставного стягнення з Товариства грошових коштів, а відновлення його порушених прав буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Статтями 66, 67 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора, або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, зокрема - у вигляді зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Так, саме лише посилання позивача на неможливість відновлення порушених прав позивача в разі прийняття рішення про задоволення позову буде унеможливлене чи потребуватиме значних зусиль, без наведення відповідного обґрунтування та доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви, а отже, оскільки позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до унеможливлення відновлення його порушених прав, в разі прийняття рішення про задоволення позову, підстави для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову - відсутні, а тому в її задоволенні слід відмовити.

01.09.2017 від третьої особи (Нотаріуса) до суду надійшов лист щодо надання пояснень по справі, в якому нотаріус вказує на те, що при зверненні Банку про видачу спірного виконавчого напису йому було надано оригінал кредитного договору № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 та засвідчену виписку з рахунку Товариства із зазначенням суми заборгованості станом на 16.02.2017 та строків її погашення, а тому Нотаріус вказує на те, що з поданих Банком документів вбачається правомірність вимог Банку про стягнення з Товариства заборгованості. Окрім того, у зазначеному листі Нотаріус просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

28.09.2017 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові в повному обсязі, вказуючи на те, що Банком були надані всі документи, що необхідні для видачі виконавчого напису нотаріуса передбачені чинним законодавством.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та відклав розгляд справи на 20.10.2017 року.

В судове засідання, що відбулось 20.10.2017 третя особа не з'явилася, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи та з урахуванням прохання третьої особи про розгляд справи без її участі, суд розглядає справу за відсутності третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2 ,4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

В судовому засіданні, що відбулось 20.10.2017 представник позивача наполягав на задоволенні позову, надав суду усні пояснення по справі, представник відповідача позов не визнав, надав суду усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 20.10.2017 відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим A.A. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 1474 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 810 743 249, 87 грн., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 181 080 000, 00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 41 546 206, 03 грн., заборгованості з пені у розмірі 179 101 781, 37 грн., переоцінка кредиту у розмірі 408 815 262, 47 грн., стягнення здійснюється на період з 08.04.2014 по 16.02.2017 за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", 16 Главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Так, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з ч. 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - Перелік).

Відповідно до п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Як вбачається з пояснень відповідача та третьої особи, Банком були надані всі необхідні документи, які необхідні для при видачі виконавчого напису, а саме - оригінал кредитного договору № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 та засвідчена виписка з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості станом на 16.02.2017 та строків її погашення.

Таким чином, суд встановив, що відповідачем було надано Нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, вказана заборгованість позивача перед відповідачем на час вчинення виконавчого напису була безспірною та Нотаріус діяв у межах норм чинного законодавства України.

В силу положень статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Позивач надав суду звіт про фактичні результати перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 станом на 15.05.2017, який було здійснено товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма" Аудит-Менеджмент" та у якому йдеться про те, що в розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014, який здійснено Банком, наявні відхилення та у ньому (розрахунку Банку) заборгованість Товариства перед Банком є більша ніж та, що міститься у розрахунку, який здійснено зазначеною Аудиторською фірмою, а тому позивач вказує на те, що заборгованість позивача не є безспірною.

Між тим, зазначений Звіт, на який посилається позивач складено станом на 15.05.2017, в той час як у спірному виконавчому написі йдеться про стягнення заборгованості з 08.04.2014 по 16.02.2017, а відтак - неможливо встановити за який період у вказаному звіті розрахована заборгованість позивача перед відповідачем та яким чином даний розрахунок пов'язаний із встановленням безспірності заборгованості, яка зазначена у спірному виконавчому написі на момент його видачі Нотаріусом.

Таким чином, зазначений вище Звіт не може бути прийнятий судом як доказ, що засвідчує відсутність безспірності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 на момент вчинення Нотаріусом спірного виконавчого напису.

Водночас, заявляючи даний позов, позивач повинен довести, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису.

Однак, будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов'язання за кредитним договором чи наявності спору щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо) позивач суду не надав.

Посилання, позивача на те, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/6781/17 та даний факт свідчить про відсутність безспірності заборгованості є необґрунтованим, оскільки як вбачається з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, провадження у даній справі було порушено 21.06.2017, тобто через 4 місяці після вчинення спірного виконавчого напису, а тому спір, що розглядається у даній господарський справі не слід вважати обставиною, яка свідчить про відсутність безспірності заборгованості за спірним виконавчим написом на момент його вчинення.

В силу вимог статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відсутність підстав для вчинення спірного виконавчого напису, доказів оплати грошових коштів за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 позивачем не надано, наявність заборгованості не спростовано.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису за реєстровим номером № 1474, який вчинено 20.02.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.10.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко