ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.08.2017р. Справа № 905/1352/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова Компанія «Еверест»

про стягнення 79 480 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «Українська залізниця» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ТОВ «Промислова Компанія «Еверест» штрафу в сумі 79 480 грн., який нарахований відповідачу за неправильно зазначену у залізничній накладній на групу вагонів №48044978 масу вантажу, який відправлений ТОВ «Промислова Компанія «Еверест», зокрема, у напіввагонах №№60402070, 68747575.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 24, 37, 188, 122, 129 Статуту залізниць України, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, а також на відомості, які зазначені відправником у залізничній накладній № 48044978 щодо маси вантажу та обставини, що встановлені у комерційному акті №410006/25/15 від 31.01.2017р., який складений на станції Знам`янка Одеської залізниці 31.01.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.07.2017р. строк вирішення спору по справі продовжено на 15 днів до 05.09.2017р., у звязку із задоволенням відповідного клопотання позивача за вх.№ 04-21/2221 від 20.07.2017р.

28.08.2017р. за вх.№04-21/2564 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за наявними у справі документами без участі представника позивача.

Відповідач у судові засідання не зявився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надав. При цьому, ухвала суду про порушення провадження у справі від 22.06.2017р. надіслана відповідачу на адресу, що зазначена у позові та витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.08.2017р., але повернута до суду органами звязку з повідомленням «за закінчення встановленого строку зберігання». Ухвала суду про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи від 20.07.2017р. також надіслана на вказану адресу відповідача, що підтверджується списком № 1493 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих в 61 022 від 17.08.2017р. та списком № 10472 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Харків-22, але ані вказана ухвала суду, ані відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення не повернуті до суду органом поштового звязку.

За таких обставин, а тому, із врахуванням розяснень, що містяться у пп.3.9.1. п.3.9. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судових засіданнях та в силу вимог ст.75 ГПК України за наявними у справі документами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 29.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

26.01.2017р. зі станції Бункерна Донецької залізниці ТОВ «Промислова Компанія «Еверест» відправлений вантаж (вугілля кам`яне, марки т-тощий (0-100)), зокрема, у напіввагонах №№60402070, 68747575, що підтверджується залізничною накладною на групу вагонів № 48044978.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений засобами відправника; маса вантажу визначена відправником на вагонних 150 т вагах та становить у напіввагоні №60402070: 70 000 кг нетто, 23 500 кг тара, у напіввагоні №68747575: 71 000 кг нетто, 20 900 кг тара; вантаж розміщено і закріплено згідно з п.4.1, 4.3, 4.4, гл. 1, п.2, 3.1. гл.14 ТУ Додатка 3 до СМГС. При цьому правильність внесених у накладну відомостей щодо маси вантажу підтверджена підписом вантажовідправника ОСОБА_1

Під час перевезення цього вантажу на станції Знамянка Одеської залізниці напіввагони №60402070 та №68747575 відчеплено для переважування, про що працівниками станції складено акти загальної форми № 71493 від 30.01.2017р. та №71491 від 30.01.2017р.

За результатами контрольного переважування напіввагонів №68747575 та №60402070 складено акти загальної форми №50206 від 31.01.2017р. та №50207 від 31.01.2017р., згідно з яким маса вантажу у вказаних напіввагонах виявилась меншою від маси, зазначеної відправником в залізничній накладній.

Також, 31.01.2017р. на станції Знамянка Одеської залізниці, складено комерційний акт № 410006/25/15 від 31.01.2017р., в якому встановлені наступні обставини: при контрольному переважуванні вагонів №60402070, №68747575 у складі комісії працівника станції Ніколенко, в присутності Заст. ДС Кирилова, на тензометричних статичних вагонних вагах СВ 150000В2 ст. Знамянка Одеської залізниці (держповірка 09.09.2016р.), виявилось, що в вагоні №60402070 маса брутто 90 200 кг, тара з документа 23 500 кг, нетто 66 700, що менше маси, зазначеної в документа на 3 300 кг, в вагоні №68747575: маса брутто 88 900 кг, тара з документа 20 900 кг, нетто - 68 000 кг, що менше маси, зазначеної в документі на 3 000 кг. Навантаження навалом, рівномірне, нижче бортів 200 мм. Вагони безлюкові з глухими торцевими стінками. Обєм кузова на вагоні №60402070 75 м куб, на вагоні №68747575 відсутній. Слідів втрати та крадіжки немає. По штатному розкладу завідуючий вантажним двором відсутній.

Технічний паспорт вагонних ваг (заводський № НОМЕР_1) станції Знамянка Одеської залізниці свідчить, що останню державну повірку цих ваг перед контрольним зважуванням спірного вагону проведено 09.09.2016р., якою встановлено, що ваги придатні для подальшої експлуатації.

При надходженні зазначених напіввагонів на станцію призначення Трипілля-Дніпровське Південно-західної залізниці, при перевірці вантажу різниці проти комерційного акту, складеного на станції Знамянка Одеської залізниці, не виявлено, про що свідчить відповідний запис у розділі «Є» комерційного акту № 410006/25/15 від 31.01.2017р.

Згідно з розрахунком позивача, штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у напіввагоні № 60402070 становить 39 740 грн., у напіввагоні №68747575 39 740 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірних вагонах, яка складає 7 948 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 ГК України.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У ст.23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вимогами р. ІІ Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за №863/5084, встановлено, що вантажовідправником заповнюються в т.ч. такі графи накладної як «Найменування вантажу» (графа 20), «Маса вантажу, визначена відправником» (графа 24), «Спосіб визначення маси» (графа 26), «Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» (графа 28), «Правильність внесених відомостей підтверджую» (графа 55).

Згідно з відомостями, які внесені у залізничну накладну на групу вагонів № 48044978 відправником вантажу та, правильність внесення яких підтверджена представником останнього ОСОБА_1, про що свідчить його підпис на залізничній накладній, маса вантажу визначена відправником та становить, зокрема, у напіввагоні №60402070: нетто 70 000 кг, тара - 23500 кг, у напіввагоні №68747575: нетто 71 000 кг, тара 20 900 кг. Спосіб визначення маси вантажу на вагонних 150 т вагах; навантаження здійснено засобами відправника.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, обставини, які встановлені у комерційному акті, складеному на попутній станції перевезення вантажу, свідчать, що маса нетто вантажу у вагоні № 60402070 становить 66 700 кг, що менше маси, яка зазначена у залізничній накладній на 3 300 кг, у вагоні №68747575 становить 68 000 кг, що менше маси, яка зазначена у залізничній накладній на 3000 кг. При цьому, Технічний паспорт вагонних ваг (заводський № НОМЕР_1) станції Знамянка Одеської залізниці свідчить про проведену перевірку ваг 09.09.2016р. та їх технічну справність.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

В силу вимог ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Поряд з цим, вимогами п.5.5. Правил оформлення перевізних документів також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведені обставини неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, які засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом, що, в свою чергу, є підставою для покладення на вантажовідправника (відповідача) відповідальності, передбаченої ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, доказів, які свідчили б про намагання оскаржити викладені у комерційному акті відомості, відповідачем суду не надано.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній на групу вагонів маси вантажу у напіввагоні № 60402070 розмір штрафу становить 39 740 грн., у напіввагоні №68747575 39 740 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка складає 7 948 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею».

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 29.08.2017р., місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Краматорськ.

Так, указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», до якого також увійшло м. Краматорськ Донецької області.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та несе тягар повязаних з цим негативних наслідків.

Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачем завантажено спірний вагон в межах допустимої вантажопідйомності, тобто без загрози для безпеки руху чи пошкодження вагону.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи знаходження відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, надмірно великий розмір нарахованого штрафу, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в залізничній накладній, а також те, що вказане порушення не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, суд вважає за доцільне з власної ініціативи зменшити розмір штрафу до 2 провізних плат за кожним вагоном, а саме до 31 792 грн.

Таким чином, позов ПАТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню в сумі 31 792 грн.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова Компанія «Еверест» (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Румянцева, буд.24, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, п/р 4247 в філії ООУ АТ «Ощадбанк» м. Одеси, МФО 328845, ), штраф у розмірі 31 792 (тридцять одна сімсот девяносто дві) грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 04 вересня 2017 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва