ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 Справа №917/1225/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: Павленко В.В.,

від відповідача 1,2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок",

вул. Гаражна, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36008

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина",

вул. Черепіна, 29, м. Суми, 40034,

2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,

вул. Київське шосе, 58, гуртожиток, м. Полтава, 36021

про стягнення 20 766,73 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина", Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 20 766,73 грн., з яких: 15 389,01 грн. - основного боргу з відповідача 1, 1167,50 грн. пені, 3677,80 грн. штрафу, 404,56 грн. інфляційних втрат, 127,86 грн. - 3% річних з відповідача 1 та в межах 500 грн. з відповідача 2, посилаючись на неналежне виконання відповідачем 1 зобов'язання за договором поставки продукції №2015/5298 з наданням обладнання в оренду, укладеного 13.12.2015 між позивачем та відповідачем 1, та забезпеченим договором поруки №28/12п від 28.12.2016, який укладено між позивачем і відповідачем 2.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.07.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.08.2017.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.08.2016 розгляд справи відкладався у зв'язку з неявкою представників сторін.

14.08.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому повідомив, що відповідачем 1 25.07.2017 сплачено 8000,00 грн. (платіжне доручення №5427), 28.07.2017 сплачено 7389,01 грн. за поставлений товар (платіжне доручення №5435), тобто основний борг погашений у повному обсязі, та наполягав на розгляді вимог щодо стягнення штрафних санкцій з відповідачів 1,2 у сумі 5377,72 грн.

12.09.2017 від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині вимог до відповідача 2.

Відповідач 1 в судове засідання свого представника не направив, подав відзив на позовну заяву, в якому просив припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки заборгованість перед позивачем сплачена у повному обсязі, що підтверджено копіями платіжних доручень №5226 від 07.06.2017 на суму 3000,00 грн., №5427 від 25.07.2017 на суму 8000,00 грн. та №5435 від 28.07.2017 на суму 7389,01 грн.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, ухвали, направлені на адресу відповідача 2, зазначену у позовній заяві, повернулися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Судом враховано рекомендації, викладені у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких у разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Крім того п. 3.9.2 містить рекомендацію, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, спір розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 13.12.2015 між ТОВ "Компанія Крок" (Постачальник) та ТО В "Сумська городина" (Покупець) укладений договір поставки продукції з наданням обладнання в оренду N2015/5298, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність Покупцю продукти харчування (в подальшому "Продукція") та/або передавати у користування обладнання (в такому випадку Постачальник додатково в ролі Орендодавця, а Покупець - у ролі Орендаря), а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати отриману Продукцію та оплачувати користування обладнанням у відповідності до умов даного договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, Постачальник зобов'язаний своєчасно доставляти Товар Покупцю відповідно до цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору, поставка Продукції здійснюється на підставі узгодженої Заявки Покупця.

У 5.3 сторони погодили, що датою передачі Продукції вважається дата оформлення видаткової накладної. Право власності на Продукцію та всі ризики по її збереженню переходять до Покупця з моменту підписання його представником документів про отримання продукції. Факт підписання Покупцем видаткової накладної свідчить про відсутність претензій, щодо строків поставки.

Позивач, на виконання умов договору, в період з 13.12.2015 по 22.03.2017 здійснював поставку товару, а Відповідач-1 в свою чергу приймав відповідний товар, що підтверджується наступними накладними: № 1049177 від 23.12.2015 на суму 521,44 грн.; №1049178 від 23.12.2015 на суму 1 963,34; №1049183 від 23.12.2015 на суму 1 877,16 грн; №1049189 від 23.12.2015 на суму 2 288,46 грн; №020670 від 13.01.2016 на суму 603.74 грн; №020672 від 13.01.2016 на суму 493,84 грн; №020675 від 13.01.2016 на суму 363,88 грн; №041795 від 20.01.2016 на суму 1 157,00 грн ; № 041828 від 20.01.2016 на суму 925,28 грн; №131747 від 24.02.2016 на суму 1 344,20 грн; №131826 від 24.02.2016 на суму 710,94 грн; №131828 від 24.02.2016 на суму 349,33 грн; №144654 від 01.03.2016 на суму 2 583,88 грн; №152921 від 03.03.2016 на суму 344,17 грн; №156374 від 04.03.2016 на суму 405,85 грн; №173189 від 11.03.2016 на суму 1 030,75 грн; №173192 від 11.03.2016 на суму 620,81 грн; №181180 від 15.03.2016 на суму 1 227,55 грн; №202938 від 23.03.2016 на суму 780,61 грн; №202947 від 23.03.2016 на суму 573,95 грн; №203306 від 24.03.2016 на суму 617.68 грн; № 255838 від 13.04.2016 на суму 3 725,17 грн; №256656 від 13.04.2016 на суму 529,99 грн; № 256757 від 13.04.2016 на суму 1 246,14 грн; №280936 від 21.04.2016 на суму 781,74 грн ; №280996 від 21.04.2016 на суму 876,11 грн; №281000 від 21.04.2016 на суму 657,28 грн; №369013 від 25.05.2016 на суму 1 537,48 грн; №369018 від 25.05.2016 на суму 1 031,57 грн; №369484 від 25.05.2016 на суму 4 252.88 грн; №404442 від 07.06.2016 на суму 3 151,09 грн; №404674 від 07.06.2016 на суму 317,20 грн; №527816 від 21.07.2016 на суму 1234,19 грн; №527923 від 21.07.2016 на суму 1 002.42 грн; №529626 від 21.07.2016 на суму 6 036,61 грн; № 533032 від 22.07.2016 на суму 569,90 грн; №538535 від 26.07.2016 на суму 4 505,52 грн; №564825 від 03.08.2016 на суму 766,86 грн; №672842 від 09.09.2016 на суму 953,66 грн; №672852 від 09.09.2016 на суму 3 873,54 грн; №675021 від 09.09.2016 на суму 1 333,49 грн; №675029 від 09.09.2016 на суму 1 902,58 грн; №703577 від 21.09.2016 на суму 3 453,78 грн; №707936 від 22.09.2016 на суму 780,74 грн; №053274 від 01.02.2017 на суму 1 202,75 грн; № 053276 від 01.02.2017 на суму 1387,63 грн; №056934 від 03.02.2017 на суму 2 916,88 грн; №074391 від 1 1.02.2017 на суму 2 517,28 грн; №090940 від 18.02.2017 на суму 3 444,58; №22821 від 07.03.2017 на суму 1 747,61 грн; №122856 від 07.03.2017 на суму 1 859,26 грн; №124446 від 08.03.2017 на суму 3 647,51 грн; №139895 від 15.03.2017 на суму 1 093,03 грн; №139897 від 15.03.2017 на суму 2 499,37 грн; №140497 від 15.03.2017 на суму 3 338,78 грн; №156061 від 22.03.2017 на суму 1 193,63 грн; №156134 від 22.03.2017 на суму 3 009.82 грн;

Всього відповідачу 1 поставлено Продукції на суму 96 161,93 грн.

У відповідності до п. 3.2. договору, Покупець зобов'язаний оплатити отриману Продукцію відповідно до умов п. 4.7 договору.

Виходячи з п. 4.7. договору Покупець зобов'язується сплачувати вартість кожної придбаної за даним договором партії Продукції шляхом попередньої оплати, або оплати по факту поставки. Сторони домовились про можливість надання Покупцеві відстрочки платежу, у разі укладення Сторонами Додатку №2 до цього договору "Порядок розрахунків".

Відповідно до Додатку №2 Порядку розрахунків від 13.12.2015 до договору, Покупець зобов'язується сплачувати вартість кожної придбаної за даним договором партії Продукції протягом 14 календарних днів.

Як зазначає позивач у позовній заяві на виконання умов договору, відповідач 1 сплатив позивачу: 06.01.2016 - 6 650,40 грн., 02.02.2016 - 1 461,43 грн; 19.02.2016 - 1 21 1,71 грн.; 09.03.2016 - 2 404,47 грн.; 15.03.2016 - 2 583,88 грн; 21.03.2016 - 405,85 грн.; 11.04.2016-4 851,35 грн.; 16.05.2016 - 3 000,00 грн.; 23.05.2016 - 5 816,29 грн.; 24.05.2016 - 0,24 грн.; 24.05.2016 - 0,14 грн.; 04.07.2016 -5 000,00 грн.; 18.07.2016 - 5 290,22 грн.; 07.09.2016 - 14 115,75 грн.; 17.10.2016 - 5 307,38 грн.; 31.10.2016 - 5 000,00 грн.; 28.11.2016 - 1 990,16 грн.; 06.03.2017- 11 469,12 грн.; 07.06.2017 - 3 000,00 грн.

Всього за даними позивача відповідачем 1 сплачено 79 558,39 грн.

Крім того, позивач прийняв на повернення від відповідача1 Продукцію по таким накладним: №116175 від 17.02.2016 на суму 200,77 грн.; №116212 від 17.02.2016 на суму 235,90 грн.; №116221 від 17.02.2016 на суму 130,37 грн.; №116232 від 17.02.2016 на суму 133,46 грн.; №116260 від 17.02.2016 на суму 169,86 грн.; №202899 від 22.03.2016 на суму 344,17 грн.

Всього відповідач 1 повернув позивачу Продукцію на суму 1 214,53 грн.

Як вказує позивач, Товар відповідачем 1 був оплачений лише частково. Станом на дату подачі позову заборгованість відповідача 1 перед позивачем за договором складає 15 389,01 грн.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між сторонами у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

В статті 530 Цивільного кодексу України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

10.08.2017 позивачем подано відзив на позовну заяву в якому просить припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в зв'язку із сплатою. На підтвердження вказаної обставини позивачем надані копії платіжних доручень №5226 від 07.06.2017 на суму 3000,00 грн., №5427 від 25.07.2017 на суму 8000,00 грн. та №5435 від 28.07.2017 на суму 7389,01 грн. Всього на суму 18389,01 грн. (а.с. 45 - 48).

Як досліджено судом, сума боргу в розмірі 3000,00 грн. (платіжне доручення №5226 від 07.06.2017) сплачена відповідачем за поставку Продукції згідно накладної №140497 від 15.03.2017 до порушення провадження у справі.

Як роз'яснено у п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Провадження у даній справі було порушено 26.07.2017.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 3000,00 грн. основного боргу.

Відповідно до п. 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем 1 сплачено суму основного боргу в розмірі 15 389,01 грн. відповідно до платіжних доручень №5427 від 25.07.2017 та №5435 від 28.07.2017 після порушення провадження у справі, провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 15 389,01 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 №06/5026/1052/2011|3-24гс12.

Нормами п. 3 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частинами 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасну оплату поставленої Продукції у розмірі 1167,50 грн та 3677,80 грн штрафу.

Суд відзначає, що договір підписаний сторонами без будь-яких зауважень, що з огляду на приписи вказаних норм чинного законодавства України свідчить про погодження сторонами всіх умов, які містяться в договорі №2015/5298, зокрема, в п. 6.2 та 5.4.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що Покупець, в разі несвоєчасної оплати за отриману Продукцію, сплачує Постачальнику пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний календарний день затримки платежу.

Як убачається з розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві, позивачем при нарахуванні пені не враховано проплату, здійснену відповідачем 07.06.2017 в розмірі 3000,00 грн. (Товар, поставлений по накладній №140497 від 15.03.2017 на суму 3 338,78 грн).

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом сума пені становить 1111,99 грн.

Крім того, згідно з п. 5.4 договору, якщо строк затримки розрахунків за отриману за цим договором Продукцію перевищує 60 (шістдесят) календарних днів з дати її отримання. Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20 (двадцяти) % від суми боргу.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає 3677,80 грн штрафу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 127,86 грн. за період 06.04.2017 - 03.07.2017 та 404,56 грн. інфляційних за період 06.04.2017 - 06.06.2017 (детальний розрахунок позивача а.с. 8-9).

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення 3% річних з урахуванням здійсненої проплати в сумі 3000,00 грн. 07.06.2017 та встановлено що до стягнення підлягає 121,20 грн. - 3% річних.

Сума інфляційних в розмірі 404,56 грн за період 06.04.2017 - 06.06.2017 підлягає до стягнення в повному обсязі.

12.09.2017 від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині вимог до відповідача 2, оскільки договір поруки №28/12п від 28.12.2016, укладений між ТОВ "Компанія крок " та ФОП ОСОБА_2, припинив свою дію з 07.09.2017 на підставі Додаткової угоди від 07.09.2017.

Згідно з статтею 22 ГПК України до прийняття судом рішення по справі позивач має право відмовитись від позову.

Суд, відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України, перевіривши, що відмова позивача від позову не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, вважає можливим прийняти відмову позивача від позову.

Статтею 78 ГПК України встановлено, що про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині вимог до відповідача 2.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, п. 1-1, п. 4 ч. 1 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в частині вимог до відповідача -2.

2. Припинити провадження в частині вимог до відповідача 1 щодо суми основного боргу в розмірі 15 389,01 грн.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина", вул. Черепіна, 29, м. Суми, 40034; р/р 0379 в ПАТ "Сбербанк Росії" МФО 320627, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок", вул. Гаражна, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36008 Код - 1111,99 грн. пені, 3677,80 грн. штрафу, 121,20 грн. - 3% річних, 404,56 грн. інфляційних, 1595,21 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

5. Відмовити в позові в частині стягнення 3000,00 грн.

6. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.