ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2017 Справа № 904/8458/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ", м. Дніпро

про стягнення 1 670 804,45 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА" (далі - позивач) звернулося з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" (далі - відповідач) про стягнення 1 670 804,45 грн., з яких: 1 470 445,71 грн. основного боргу, 50 957,51 грн. інфляційних нарахувань, 133 495,30 грн. пені, 15 905,93 грн. 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставленого товару по Договору № 0110/15С від 01.10.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2017 р. по справі № 904/8458/17 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.10.2017 р.

В судовому засіданні 02.10.2017 р. оголошено перерву до 18.10.2017 р.

Представник позивача у судовому засіданні 02.10.2017 р. наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання 18.10.2017 р. представник позивача не зявився, про причину відсутності суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.10.2017 р. заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позов до суду надав контррозрахунок. В судове засідання 18.10.2017 р. представник відповідача не зявився, про причину відсутності суду не повідомив.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.10.2017 р. прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача (02.10.2017 р.), оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" (покупець) укладений Договір поставки № 0110/15С (далі - Договір) відповідно умов п. 1.1. якого постачальник зобовязується передати у власність покупця товарно-матеріальні цінності (далі по тексту - товар), кількість, найменування, асортимент, одиниці вимірювання та ціна узгоджуються сторонами в Додатках (далі по тексту - Додаток) до даного Договору, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його грошовими коштами в порядку та строки, встановлені даним Договором та Додатками до нього. Додаток до даного Договору є невідємною його частиною.

Відповідно до п. 1.2. Договору вартість поставленого товару є вартістю даного Договору та визначається згідно Специфікацій, які знаходяться в даному Договорі.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що покупець здійснює оплату вартості поставленого товару, відповідно даного Договору, в порядку обговореному сторонами в Додатках.

В Додатку № 16 від 31.03.2017 р. до Договору передбачені умови оплати, а саме: покупець здійснює оплату постачальнику за продукцію протягом 30 робочих днів від дати поставки товару.

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки товару відповідачу та факт отримання останнім товару на загальну суму 1 643 400,00 грн. підтверджується наявними у матеріалах видатковими накладними: № РН-0000152 від 01.04.2017 р. (на суму 329 234,40 грн.); № РН-0000157 від 02.04.2017 р. (на суму 330 105,60 грн.); № РН-0000168 від 03.04.2017 р. (на суму 325 571,40 грн.); № РН-0000173 від 04.04.2017 р. (на суму 329 056,20 грн.); № РН-0000179 від 05.04.2017 р. (на суму 329 986,80 грн.) - копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 15-19).

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати товару на суму 1 470 445,71 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент розгляду справи основний борг відповідача складає 1 470 445,71 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що у випадку порушення строків оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,3 % від суми неоплачуваної суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період нарахування, за кожний день просрочки оплати.

На підставі п. 6.2. Договору позивачем нараховано відповідачу до сплати пеню в розмірі 133 495,30 грн. (за період з 05.05.2017 р. - по 06.09.2017 р.)

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано до сплати відповідачу інфляційних нарахувань в сумі 50 957,51 грн. та 3 % річних в сумі 15 905,93 грн. (за період з 05.05.2017 р. по 06.09.2017 р.)

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, враховуючи тридцять робочих днів з дати поставки товару та проведення оплат, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача: пені на суму 111 126,77 грн. (за період з 29.06.2017 р. по 06.09.2017 р.), інфляційних нарахувань на суму 27 770,77 грн. (за період з 24.05.2017 р. по 06.09.2017 р.) та 3 % річних на суму 13 324,40 грн. (за період з 24.05.2017 р. по 06.09.2017 р.), тоді як в решті нарахувань пені, 3% річних та інфляційних нарахувань відмовляється судом.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі: 1 470 445,71 грн. основного боргу, 27 770,77 грн. інфляційних нарахувань, 111 126,77 грн. пені, 13 324,40 грн. 3 % річних, в решті позовних вимог відмовлено.

Судовий збір у справі покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" (49000, м. Дніпро, вул. Обручева, 17; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАУБЕР ХОЛДІНГС УКРАЇНА" (49000, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, б. 160; ) 1 470 445,71 грн. (один мільйон чотириста сімдесят тисяч чотириста сорок пять грн. 71 коп.) основного боргу, 27 770,77 грн. (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят грн. 77 коп.) інфляційних нарахувань, 111 126,77 грн. (сто одинадцять тисяч сто двадцять шість грн. 77 коп.) пені, 13 324,40 грн. (тринадцять тисяч триста двадцять чотири грн. 40 коп.) 3 % річних, 24 340,01 грн. (двадцять чотири тисячі триста сорок грн. 01 коп.) судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_1

18.10.2017