РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017Справа №910/14222/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/14222/17

за позовом Антимонопольного комітету України

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про стягнення штрафу 82 600 грн. та пені у розмірі 82 600 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Павленко О.В., довіреність № 300-122/03-69 від 26.09.2017р.;

від відповідача: Каракоця О.Р., довіреність №8220-К-Н-О від 23.08.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 82 600,00 грн. та пені у розмірі 82 600,00 грн.

Позов подано на підставі ст.ст. 16, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та рішення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016р. № 553-р у справі № 20-26.13/147-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначений на 28.09.2017р.

18.09.2017р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" не було зобов'язане надавати відповідь на пункти 3 та 4 Вимоги голови Антимонопольного комітету України №20-29/01-543 від 21.01.2016р., оскільки вони не відповідають положенням законодавства України про порядок розкриття банківської таємниці, а тому у відповідача відсутні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які є підставою для застосування міри відповідальності у вигляді штрафу та пені, розмір яких, за його переконанням, є непропорційним, неспіврозмірним та дискримінаційним.

Присутній в судовому засіданні 28.09.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Антимонопольного комітету України від 20.12.2016р. № 553-р у справі № 20-26.13/147-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу (надалі - рішення АМК) визнано, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу голови Антимонопольного комітету України №20-29/01-543 від 21.01.2016р. в неповному обсязі (п. 31 рішення АМК); за вчинення порушення, яке викладене в пункті 31 резолютивної частини вказаного рішення, накладено на публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" штраф у розмірі 82 600,00 грн. (п. 32 рішення АМК).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що Рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Копія рішення АМК надіслана відповідачу із супровідним листом від 29.12.2016р. №20-26.13/06-13993 та отримана ним 13.01.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 595.

Згідно з частиною 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Таким чином, строк сплати штрафу, накладеного на відповідача рішенням АМК, закінчився 13.03.2017р.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Частиною восьмою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Оскільки станом на день подання позову до суду відповідачем штраф сумі 82 600,00 грн., накладений рішенням АМК, сплачений не був, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача штрафу 82 600,00 грн.

Крім суми штрафу, позивач нарахував відповідачу за період з 14.03.2017р. по 25.07.2017р. пеню за кожен день прострочення сплати штрафу в розмірі півтора відсотки від суми штрафу, яка відповідно до розрахунку позивача, з урахуванням обмежень, визначених частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", складає 82 600,00 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Зі змісту абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15) вбачається, що справи за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке стягнення здійснюється згідно саме з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції". Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення немає можливості, зокрема, внаслідок відсутності посадових чи уповноважених представників суб'єкта господарювання за відповідною юридичною адресою, - рішення органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача). Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм позивач має право приймати рішення про визнання вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, який повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п'яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов'язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов'язковим для виконання.

Як передбачено частиною 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Позов подано на підставі ст.ст. 16, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та рішення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016р. № 553-р у справі № 20-26.13/147-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Антимонопольного комітету України від 20.12.2016р. № 553-р у справі № 20-26.13/147-16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на відповідача накладено штраф в сумі 82 600,00 грн. за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надіслав відповідачу вказане рішення із супровідним листом від 29.12.2016р. №20-26.13/06-13993, яке отримане останнім 13.01.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №595.

Згідно частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є 13.03.2017р. (13.01.2017р. + 2 місяці).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Частиною восьмою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

По матеріалам справи судом встановлено, що станом на час звернення позивача з позовом до суду, а рівно і станом на час розгляду спору по суті, відповідач штраф, накладені рішенням АМК, не сплатив. При цьому, рішення АМК від 20.12.2016р. № 553-р у справі №20-26.13/147-16 є чинним, не скасовано та не визнано судом недійсним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку із викладеним, твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом до уваги, оскільки стосуються обгрутованості та законності рішення АМК від 20.12.2016р. № 553-р у справі № 20-26.13/147-16, яке публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" не оскаржувалось, та є предметом розгляду в окремому позовному провадженні.

Таким чином, відповідач ухилився від сплати штрафу, накладеного на нього рішенням АМК, у строк, визначений частиною 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуюче викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 82 600,00 грн. обґрунтованою, законною та такою, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 82 600,00 грн. за період з 26.07.2016 по 21.12.2016 за прострочення сплати штрафів.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у Господарському кодексі України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Як вище було встановлено, відповідач мав сплатити 82 600,00 грн. штрафу до 13.03.2017р., таким чином, початком періоду прострочення сплати штрафу є 14.03.2017р..

Розмір пені за один день прострочення штрафів відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" складає 1 239,00 грн. (82 600,00 грн. : 100 х 1,5 = 1 239,00 грн.).

За період з 14.03.2017р. по 25.07.2017р. відповідачем прострочено 133 дні сплати штрафу.

Таким чином, сума пені за прострочення сплати штрафу за вказаний період складає 164 787,00 грн. (1 239,00 грн. х 133 = 164 787,00 грн.).

В той же час, з урахуванням обмежень, встановлених ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного рішенням АМК, т.т. не може перевищувати 82 600,00 грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 82 600,00 грн. за період 14.03.2017р. по 25.07.2017р. за прострочення сплати штрафу підлягають задоволенню повністю.

Отже, позовні вимоги Антимонопольного комітету України підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) штраф в сумі 82 600,00 грн. та пеню в сумі 82 600,00 грн., зарахувавши вказані суми в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва, , Банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106). Видати наказ.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Антимонопольного комітету України (03680, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код 00032767) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 478,00 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 03.10.2017р.

СуддяПривалов А.І.