РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017Справа № 910/12974/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Європейський центр консалтингу та оцінки"
доСлужби автомобільних доріг у Київській області
пророзірвання договору
Представники:
від позивача: Борисов К.Б. - представник за довіреністю
від відповідача: Майданик В.В. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський центр консалтингу та оцінки" з вимогами до Служби автомобільних доріг у Київській області про розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 було порушено провадження у справі № 910/12974/17, розгляд справи призначено на 25.09.2017.

21.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

25.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 25.09.2017 оголошено перерву до 09.10.2017.

У судове засідання 09.10.2017 з'явилися представники сторін на надали пояснення по суті спору

Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні 09.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2012 між Службою автомобільних доріг у Київській області (далі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейський центр консалтингу та оцінки" (далі - позивач, виконавець) було укладено договір № 83-12 розробка технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право постійного користування землею на територіальні автомобільні дороги місцевого значення (залишки послуг) (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується до грудня 2012 року надати послуги відповідно до діючих нормативно-правових документів та надає готову продукцію, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги. Кінцевим продуктом виконання послуг для замовника є державний акт на користування землею. Найменування послуг: "74.20.3 (інженерні послуги). Розробка технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право постійного користування землею на територіальні автомобільні дороги місцевого значення (залишки послуг)". Кількість послуг (пункти 1.1., 1.2. договору).

Позивач зазначає суду про те, що відповідачем, як замовником, не було надано позивачу документального підтвердження об'єктивних обставин, що спричинили продовження строку дії договору на 2016, ні на 2017 роки; не було здійснено уточнення річного плану фінансування відповідно до фінансування послуг головним розпорядником бюджетних коштів, що передбачено пунктом 4.4 договору і є істотним порушенням його умов; замовником не було надано вихідні дані для проектування, що передбачено п. 6.1.2 пункту 6.1 договору, без яких виконання цього договору позивачем є, на його думку, неможливим.

З огляду на вищенаведене, позивач зазначає про наявність підстав для розірвання договору.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи суду про те, що вказаний договір є специфічним, оскільки його виконання залежить від багатьох обставин, таких як: чинне законодавство, наявність повноважень у відповідних органах державної влади, місцевого самоврядування.

При цьому, відповідач заперечує свою бездіяльність у виконанні умов договору.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частини 1-2 статті 651 Цивільного кодексу України).

При цьому, судом встановлено, що дію договору було декілька раз пролонговано сторонами, про що було укладено:

- додаткову угоду № 2 від 29.12.2012 до договору, якою продовжено строк його дії до 31.12.2013, але до повного сторонами своїх зобов'язань за цим договором;

- додаткову угоду № 4 від 30.12.2013 до договору, якою продовжено строк його дії до 31.12.2014, але до повного сторонами своїх зобов'язань за цим договором;

- додаткову угоду № 7 від 31.12.2014 до договору, якою продовжено строк його дії до 31.12.2015, але до повного сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Таким чином, сторони договору три роки поспіль досягали згоди щодо можливості/неможливості вчасного виконання ними зобов'язань за ним.

Позивач, як на одну з підстав для розірвання договору вказує на невиконання відповідачем своїх зобов'язань.

Проте, договір за взаємною згодою сторін діє до повного сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідачем не було встановлено порядок зміни ціни договору в бік його збільшення з підстав зміни індексу інфляції, споживчих цін.

Проте, як вже зазначав суд, договір було тричі пролонговано, а у відповідності до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, позивач не був позбавлений права внести зміни до договору в частині порядку здійснення оплати.

Навіть, якщо позивач не є фінансованою з Державного бюджету юридичною особою та в позові зазначає про те, що невнесення змін у порядок здійснення оплати є порушенням істотних умов договору, на момент внесення змін до нього погодився із існуючими його умовами.

Частинами 1 - 4 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із повідомленням про дострокове розірвання договору вих. № 63 від 22.05.2017, яке було отримано позивачем.

У зв'язку із не вирішенням даного питання у досудовому порядку, позивач звернувся до суду із відповідним позовом, проте, суд, проаналізувавши умови договору та дії сторін, дійшов висновку про відсутність порушень відповідачем істотних його умов.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про розірвання Договору не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 17.10.2017

Суддя Н.Б. Плотницька