КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа№ 910/14992/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Глазунов М.Ю., представник за довіреністю №220/254/д від 28.12.2016;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 про повернення позовної заяви у справі №910/14992/17 (суддя Пасько М.В.) за позовом Міністерства оборони України до Казенного підприємства "Зміївський ремонтний енергомеханічний завод" про стягнення 140 391, 75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Казенного підприємства "Зміївський ремонтний енергомеханічний завод" про стягнення 140 391, 75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/14992/17 позовну заяву Міністерства оборони України повернуто на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана ухвала суду мотивована неможливістю встановлення місцевим господарським судом того, яка саме позовна заява була направлена на адресу відповідача, оскільки із наданого позивачем опису вкладення у цінний лист вбачається, що на адресу відповідача 04.09.17 відправлена позовна заява, проте, позовна заява, яка надійшла до суду датована 05.09.17.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/14992/17 скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 23.10.2017 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід зазначити, що за клопотанням представника відповідача розгляд справи вже відкладався, проте відповідач повторно не забезпечив явку представника у судове засідання.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з огляду на закінчення встановленого ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строку для розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/14992/17 позивачу було повернуто без розгляду позовну заяву на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана ухвала суду мотивована неможливістю встановлення місцевим господарським судом того, яка саме позовна заява була направлена на адресу відповідача, оскільки із наданого позивачем опису вкладення у цінний лист вбачається, що на адресу відповідача 04.09.17 відправлена позовна заява, проте, позовна заява, яка надійшла до суду датована 05.09.17.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наведеним висновком господарського суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення (ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно положень Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Пунктом 19 зазначених Правил передбачено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, опис вкладення - це документ, який складається під час відправлення кореспонденції, а наявність на описі вкладення календарного штемпеля поштового відділення з номером поштового відправлення є доказами відправлення такої кореспонденції.

На підтвердження виконання вимог статей 56 та 57 Господарського процесуального кодексу України в частині направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем до позовної заяви було додано оригінал опису вкладення до цінного листа з відбитком поштового штемпеля від 04.09.2017, а також фіскальний чек від 04.09.2017.

Вказаний опис вкладення до цінного листа відповідає вимогам Правил надання послуг поштового зв'язку.

Згідно вказаного документу відповідачу за адресою, яка є його офіційним місцезнаходженням - 63404, Харківська обл., Зміївський район, місто Зміїв, ВУЛИЦЯ ЗМІЇВСЬКА, будинок 29, було направлено копію позовної заяви та додані до неї документи.

При цьому, у зазначеному описі вкладення значиться про відправлення 04.09.2017 позовної заяви та доданих до неї документів.

Щодо направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів 04.09.2017, тоді як позовна заява, яка надійшла до суду датована 05.09.2017, то представником позивача з цього приводу в судовому засіданні були надані суду апеляційної інстанції пояснення.

Так, наведене представник пояснив тим, що ним про поданні позовної заяви до канцелярії суду першої інстанції було проставлено дату - 05.09.2017, а копія цієї ж позовної заяви була направлена відповідачу на день раніше, тобто 04.09.2017.

Згідно пояснень представника позивача відповідачу було направлено копію саме поданої до суду першої інстанції позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя викликає представників сторін (якщо сторони знаходяться у тому ж населеному пункті, що й господарський суд) для уточнення обставин справи і з'ясовує, які матеріали може бути подано додатково.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд мав передбачену законом можливість з'ясувати (шляхом витребування пояснень як від позивача, так і шляхом витребування доказів від відповідача), яка саме позовна заява була направлена на адресу Казенного підприємства "Зміївський ремонтний енергомеханічний завод".

В свою чергу, місцевий господарський суд наведеного не зробив та дійшов передчасного висновку про повернення вказаної позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду.

Отже, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви без розгляду, чим всупереч приписам статті 19 Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених частиною 3 статті 129 Конституції України.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування в даному випадку місцевим господарським судом пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви Міністерства оборони України без розгляду на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Частиною 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Тому, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню та відповідно справа №910/14992/17- передачі на розгляд до господарського суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви в порядку, визначеному Розділом IX Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у постанові в разі скасування чи зміни рішення повинно бути зазначено, зокрема, про новий розподіл судових витрат.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивачем за подання до суду апеляційної скарги було сплачено судовий збір.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 про повернення позовної заяви у справі №910/14992/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі №910/14992/17 скасувати.

3. Справу №910/14992/17 передати на розгляд до господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви в порядку, визначеному Розділом IX Господарського процесуального кодексу України.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко