ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р.Справа № 916/852/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

Суддів: Разюк Г.П., Діброви Г.І.;

При секретарі судового засідання Бендерук Є.О.;

Представники сторін:

Від Міністерства оборони України - Дубчак Д.В., довіреність №220/223/д, від 10.05.17;

Представники інших учасників судового процесу в судове засідання не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2017 року

по справі №916/852/17

за позовом: Концерну "Військторгсервіс" в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс";

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства оборони України

про визнання договору розірваним (припиненим)

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

про визнання договору розірваним (припиненим), -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року Концерн "Військторгсервіс" в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (Далі - Концерн "Військторгсервіс") звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Далі - ФОП ОСОБА_3.) за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України про визнання розірваним (припиненим) Договору №44/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1 від 26.03.2009 року (далі - Договір), укладений між Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України "ПІВДЕНЬ" (відповідно до договору доручення від 27.11.2008 та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008) та ФОП ОСОБА_3

14 червня 2017р. до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх. ГСОО №1483/17) третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору №44/2009 від 26.03.2009 припиненим.

Рішенням Госодарського суду Одеської області від 24.07.2017 року позовні вимоги Концерну "Військторгсервіс" та ФОП ОСОБА_4 про визнання Договору №44/2009 від 26.03.2009 розірваним (припиненим) задоволені, визнано розірваним (припиненим) Договір №44/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1 від 26.03.2009 року, укладений між Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України "ПІВДЕНЬ" (відповідно до договору доручення від 27.11.2008 та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008) та ФОП ОСОБА_3

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_3 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, в також прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що Концерн "Військторгсервіс" не наділений повноваженнями від Міністерства оборони України повідомляти ОСОБА_3 про припинення договору №44/2009 від 26.03.2016, шляхом відмови від цього Договору, тобто іншим шляхом, крім розірвання.

Крім того, ФОП ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає, що Концерн "Військторгсервіс" є неналежним позивачем, оскільки він може діяти виключно від імені та в інтересах Міністерства оборони України та відповідно набувати прав та обов'язків щодо останнього, а позов заявлено від імені концерну, що

Від Концерну "Військторгсервіс" на адресу Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з висновками суду першої інстанції, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Крім того, від Концерну "Військторгсервіс" 09.10.2017 до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання по справі №916/852/17 без участі його представника, у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Від ФОП ОСОБА_4 неодноразово надходило клопотання про відкладення, а також продовження строку розгляду справи №916/852/17, у зв'язку з тим, що представник не може бути присутнім в судовому засіданні з огляду на стан здоров'я.

У зв'язку з тим, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 розгляд справи відклався у зв'язку з неявкою сторін у судове засідання з огляду на заявлені клопотання про відкладення розгляду справи, а також враховуючи обмеженість строку розгляду апеляційної скарги та відсутність доказів поважності причини неявки в судове засідання третьої особи та її представників, колегією суддів розглянуто і відхилено повторно заявлене клопотання ФОП ОСОБА_4 про відкладення та продовження строку розгляду справи.

В судовому засіданні 09.10.2017, яке відкладалось, представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Концерну "Військторгсервіс" та ФОП ОСОБА_4 про визнання Договору №44/2009 від 26.03.2009 розірваним (припиненим).

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення суду першої інстанції без змін, а скарги - без задоволення.

Представник Концерну "Військторгсервіс" та ФОП ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання по справі №923/517/17 повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, в апеляційній скарзі заявник посилається лише на ті документи, що були предметом розгляду суду першої інстанції, приймаючи до уваги, що учасники судового процесу повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2008 Міністерство оборони України (довіритель) та Державне підприємство Міністерства оборони України «Південь» (повірений) укладено договір доручення, за умовами якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе доручення та зобов'язується вчиняти від імені Міністерства оборони України юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними особами про надання права платного користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по АДРЕСА_1, збором і обліком грошових коштів, стягненням коштів та судовим захистом інтересів сторін, які порушуються, оспорюються чи охороняються законом.

Згідно з п.п.5.1, 5.2 договір набирає чинності з 01.01.2009 і діє до 31.12.2009.(а.с.22)

26 березня 2009 року Міністерством оборони України, від імені якого діє Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (ДП "Південь"), відповідно до Договору доручення від 27.11.2008 року, та фізичною особою ОСОБА_3 укладений Договір №44/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1 (торгове місце НОМЕР_2). (а.с. 16-17)

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_3 в договорі №44/2009 від 26.03.2009 зазначений як фізична особа.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, що не оспорюється сторонами.

Спірне майно розташоване на території «Промтоварний ринок» і може використовуватися виключно для здійснення підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір, який розглядається в межах цієї справи підсудний саме господарському суду.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що договір набрав чинності 26.03.2009 року та діє до 26.03.2019 року.

Умовами п.6.2 сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії Договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на 3 календарних місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін.

Після закінчення трьох місяців і неукладенні нового договору, договір припиняє свою дію.

Відповідно до п.6.3 Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж

Пунктом 6.4 передбачено, що дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

Наказом від 12.10.2010 р. за №315 Державне підприємство "Південь" було перейменовано в Державне підприємство "ТВК" (ДП "ТВК"), з яким Відповідачем було укладено додаткову угоду №13 від 30.11.2010 до Договору №44/2009 від 26.03.2009.

14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено Договір доручення № 1, відповідно до п. 1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов'язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням цього договору. (а.с.23-26)

Згідно з п. 5.1. договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019 р.

Листом від 16.06.2016 за № 1/960 Концерном "Військторгсервіс" було повідомлено ДП "ТВК" про укладання договору доручення № 1 від 14.06.2016 р., у зв'язку з чим Концерн "Військторгсервіс" просив ДП "ТВК" припинити надання послуг стосовно 50-ти місць та контейнерів по АДРЕСА_1 та надати Концерну оригінали контрактів з відповідними фізичними/юридичними особами. (а.с. 28)

На виконання листа вих. № 645 від 12.07.2016 року начальника філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" Міністерства оборони України, ДП "ТВК" листами від 20.07.2016 року за вих. №№ 092/1 - 092/49 повідомило фізичних осіб, з якими підприємством було укладено договори про надання платного користування торговим місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, про припинення договорів у зв'язку з укладенням між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" Договору доручення № 1 від 14.06.2016 року, за яким укладення договорів та здійснення прийому оплати доручено Концерну "Військторгсервіс".

27.12.2016 за №1287 Концерном «Військторгсервіс» на адресу відповідача ОСОБА_3 надіслано повідомлення в порядку п.6.4 Договору №44/2009, в якому позивач зазначив, що дію Договору припинено з 27.02.2017. (а.с.32)

Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн «Військторгсервіс» на підставі договору доручення від 14.06.2016 №1 та ФОП ОСОБА_4 01.08.2016 укладено договір №ВКС - 1242 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, за умовами якого останньому надано право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру за адресою: АДРЕСА_1 торгове місце НОМЕР_2. (а.с.126-127)

На думку позивача, з 14.06.2016 єдиним органом, який має право від імені Міністерства оборони вчиняти юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням договорів, є Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" на підставі вищевказаного договору доручення а, отже, були припинені всі повноваження ДП "ТВК" стосовно відносин щодо управління у будь-який спосіб вищенаведеними торговими місцями та правовідносинами з особами, що їх використовують.

У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від розірвання Договору №44/2009 від 26.03.2016, як стверджує позивач, останній звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання зазначеного договору розірваним (припиненим).

Крім того, ФОП ОСОБА_4, вважаючи себе єдиним добросовісним користувачем торгового місця НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 на території ТОВ «Промтоварний ринок» та, враховуючи неодноразові офіційні повідомлення відповідача про припинення дії Договору з останнім, та ухилення від звільнення та передачі їй цього торгового місця, також звернулася до суду з позовом про визнання Договору №44/2009 від 26.03.2016 припиненим.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає позовні вимоги Концерну «Військторгсервіс» та ФОП ОСОБА_4 такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві вказано Концерн "Військторгсервіс в особі філії "Одеське управління військової торгівлі", при цьому, - третьою особою на стороні позивача вказано Міністерство оборони України.

Між тим, Договором доручення від 14.06.2016 №1, укладеним між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс", зокрема п. 1.1 передбачено, що Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов'язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування торговими місцями для встановлення 20-ти футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок"по АДРЕСА_1.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Отже, повноваження, які передані Міністерством оборони України за вказаним договором Концерну "Військторгсервіс", передбачають право діяти виключно від імені Міністерства та в його інтересах.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст. 1, 21 та ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України та договору доручення від 14.06.2016 № 1 Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі", звернувся до суду з самостійним позовом, а не як представник, тобто позов заявлено від імені Концерну, а не Міністерства оборони України.

Згідно з вимогами ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за його захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, має існувати і обов'язком позивача, відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Проте позивач не визначив, які саме його права і охоронювані законом інтереси і яким чином будуть захищені задоволенням його позовних вимог.

При цьому, слід відзначити, що Концерном "Військторгсервіс" не надано доказів порушення саме його прав та законних інтересів.

Стосовно позовних вимог третьої особи судова колегія зазначає наступне.

Висновок суду про задоволення самостійних позовних вимог на предмет спору третьої особи, як таких, що є тотожними з первісними позовними вимогами є помилковим, з огляду на те, що судом першої інстанції при задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 не звернуто уваги на той факт, що остання не є стороною договору №44/2009 від 26.03.2009 і в даному випадку у неї не виникло право на звернення до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Положеннями ст.20 Господарського кодексу України та ст.16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За таких обставин, вимога щодо встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відокремлення встановлення фактів та визнання обставин від спору, де ці факти та обставини є доказом вимог та заперечень у цьому спорі, суперечить основним засадам господарського процесу та його формам, визначеним ст.41 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік спорів, підвідомчих господарським судом України.

Позовна вимога про визнання розірваним (припиненим) договору права платного користування для встановлення 20-футових контейнерів є нічим іншим, як встановлення факту юридичного значення.

Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Такий правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 14.01.2012 у справі за позовом Акціонерного Товариства «Сантехмонтаж 60» до Малого приватного підприємства «Фірма «Барвінок», Акціонерного товариства «Компанія «Капітал» та Акціонерного товариства «Барвінок» про визнання неукладеного договору купівлі-продажу і визнання недійсними договорів.

Таким чином, вимоги позивачів про визнання договору розірваним (припиненим) є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст.12 Господарського процесуального кодексу України та не відповідає способам захисту порушеного права, передбачене ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

В п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим Законом або Договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення невірно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга ФОП ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2017 у справі №916/852/17 - скасуванню з прийняттям нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог Концерну «Військторгсервіс» та ФОП ОСОБА_4

Судові витрати за подання апеляційної скарги розподіляються пропорційно заявленим вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, п.п. 3, 4 ч.1 ст.104 , 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2017 у справі №916/852/17 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2017 у справі №916/852/17 - скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору №44/2009 від 26.03.2009 розірваним (припиненим).

Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору №44/2009 від 26.03.2009 припиненим.

Стягнути з Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (65058, м.Одеса, вул.Армійська, 10А, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1760 грн. 00 коп.

Господарському суду Одеської області доручити видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Суддя Г.І Діброва

Г.П. Разюк