УХВАЛА

17.10.2017Справа № 910/9010/17

За позовом Первинної профспілкової організації державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» в особі Профспілкового комітету

До відповідача-1 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

До відповідача-2 Фонду державного майна України»

Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державне підприємство «Електронмаш»

Про визнання недійсним рішення

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від позивача Гармаш К.Г. (за дов.), Слонова Г.В. (керівник)

від відповідача-1 Семенюк П.А. (за дов.)

від відповідача-2 Грицькова І.О. (за дов.)

від третьої особи Корнієнко М.С. (за дов.), Теслюк В.Г. (за дов.), Мова В.І. (керівник)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулася з позовом Первинна профспілкова організація державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» в особі Профспілкового комітету до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (відповідача-1) та Фонду державного майна України (відповідача-2) про зобов'язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу в майні державного підприємства «Електронмаш» та визнання недійсним в частині збільшення статутного капіталу наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.09.2016 № 1621.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

Як стало відомо позивачу, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України наказало (наказ від 28.09.2016 № 1621) збільшити статутний капітал державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» на 65065000,00 грн., перейменувати державне науково-виробниче підприємство «Електронмаш» на державне підприємство «Електронмаш», затвердити статут державного підприємства «Електронмаш». Однак в наказі немає жодного посилання на джерела формування (збільшення) статутного капіталу. На думку позивача, таке збільшення було здійснено за рахунок 64675000,00 грн., які є власністю трудового колективу державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш», що є порушенням прав трудового колективу, від імені та в інтересах якого діє позивач.

Отже, позов подано Первинною профспілковою організацією державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» в інтересах захисту майнових прав трудового колективу державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш».

За приписами ст. 1 ГПК України право звернення до господарського суду належить підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним особам (у тому числі іноземним), громадянам, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, для захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З огляду на це, вирішення питання поширення господарської відомчої підсудності на вирішення даної справи залежить від з'ясування повноваження професійної спілки на звернення за захистом майнових інтересів трудового колективу, та правовий статус трудового колективу в контексті суб'єкта майново-правових відносин.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначає Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у розумінні якого професійною спілкою (профспілка) є добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Метою створення професійної спілки є здійснення представництва та захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки (ст. 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Водночас, чинне законодавство не обмежує профспілки у представництві та захисті трудових, соціально-економічних прав та інтересів виключно членів профспілок, надаючи їм право у питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об'єднання здійснювати представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках (ч. 2 ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

У зв'язку з цим частиною статті 243 КЗпП України задекларовано, що держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.

У розумінні ст. 252-1 КЗпП України усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством, утворюють трудовий колектив підприємства.

З огляду на це, законодавець, залишаючись на позиції визнання трудового колективу як єдиного утворення, в основу такого утворення поклав форми, що засновані виключно на трудових відносинах.

Відносини, об'єктами яких є предмети матеріального світу, майнові права та обов'язки є майновими відносинами, які є складовими цивільних правовідносин. Дані правовідносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників (ст. 1 ЦК України).

Таким чином, жодним чином не ставлячи під сумнів права професійної спілки здійснювати представництво трудового колективу, слід з'ясувати правомочність трудового колективу, як форми об'єднання працівників підприємства, набувати статусу учасника майново-правових відносин, до яких належать відносини власності.

До певного часу (до 2007 року) законодавство України, зокрема ст. 20 Закону України «Про власність», зазначало, що суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.

Цей же Закон України «Про власність», визначаючи суб'єктів права власності, відносив до них народ України, громадян, юридичних осіб та державу (ст. 3 Закону України «Про власність»).

01 січня 2004 року набрав чинність Цивільний кодекс України, який також визнав суб'єктами права власності Український народ та інших учасників цивільних відносин (ст. 318 ЦК України), якими є фізичні та юридичні особи (ст. 2 ЦК України).

Отже, набуття трудовим колективом державного підприємства статусу суб'єкта права колективної власності законодавством було пов'язано виключно з набуттям ним статусу юридичної особи. В розумінні цивільного законодавства юридичною особою є організація, що визнається державою як суб'єкт права, виступає у цивільному обороті від власного імені, має відокремлене майно, яке належить їй на праві власності або на іншому речовому праві, несе самостійну відповідальність за своїми зобов'язаннями.

А тому, зазначене у ст. 252-1 КЗпП України розуміння трудового колективу підприємства як єдиного утворення стосується виключно трудових та пов'язаних з ними соціально-економічних відносин.

До моменту набуття трудовим колективом державного підприємства організаційно-правової форми юридичної особи прибуток, що, відповідно до ст. 38 Закону України «Про власність», передавався у власність членів трудового колективу, був власністю громадян на дохід від участі у суспільному виробництві.

Трудовий колектив державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» статусу юридичної особи не набув, та, відповідно, не є суб'єктом майново-правових відносин власності щодо прибутку, який передавався у власність членів трудового колективу. Такими суб'єктами на даний час можуть бути виключно працівники підприємства, що також підтверджується наданим позивачем витягом з особових рахунків працівників державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш», на яких обліковуються частки доходу, що передавались у власність.

Наведене свідчить про те, що фактично позов Первинною профспілковою організацією державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» подано в інтересах захисту майнових прав фізичних осіб, які, як вважає позивач, є власниками частини прибутку державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш».

Водночас, дана категорія спору не є тією, яка, відповідно до ст. 1, 21 ГПК України, може бути предметом розгляду господарськими судами України, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Наведене свідчить про те, що даний позов не підвідомчий господарським судам України. Даний спір повинен вирішуватись загальними судами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Отже, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на це клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вживати будь-які дії щодо приватизації державного підприємства «Електронмаш» задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи Фонд державного майна України подав клопотання про витребування у позивача додаткових документів (документів, що підтверджують оплату частки трудового колективу у майні державного підприємства «Електронмаш» членами трудового колективу, а саме: документи щодо зарахування коштів членів трудового колективу, виписки за рахунками, а також виписки за рахунками, на які були зараховані кошти, прибуткові касові ордери та іншу первинну бухгалтерську документацію, підстави для внесення коштів, спрямування та використання коштів, отриманих від членів трудового колективу ДП «Електронмаш», управлінські рішення членів трудового колективу щодо спрямування коштів, докази, що підтверджують власність членів трудового колективу у майні ДП «Електронмаш»).

У зв'язку з непідвідомчістю справи господарським судам України суд відхилив клопотання відповідача-2 про витребування документів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі припинення провадження у справі. Сплачені 3200,00 грн. судового збору підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 49, 80 ч. 1 п. 1, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі.

Повернути Первинній профспілковій організації державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» в особі Профспілкового комітету (вул. Кільцева дорога, 4, м. Київ, 03680, код 21679237) з Державного бюджету України 3200 (три тисячі двісті) грн. судового збору.

Суддя С. А. Ковтун