РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017Справа №910/13997/17

За позовом Приватного підприємства "ВЕЛЕС-АГРО ЧЕРКАСИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новекс Груп"

про стягнення 18 684, 00 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.08.2017 року Приватне підприємство "ВЕЛЕС-АГРО ЧЕРКАСИ" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новекс Груп" (далі - Товариство) про стягнення 18 684, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 року порушено провадження у справі № 910/13997/17 та призначено до розгляду у судовому засіданні 13.10.2017 року.

21.09.2017 р. до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.09.2017 року відмовив у задоволенні клопотання Підприємства про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за мотивами викладеними в ухвалі суду, а саме: позбавлення учасників судового процесу у повній мірі користуватися своїми процесуальними правами на захист порушеного права та охоронюваних законом інтересів.

Представники сторін, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в дане судове засідання не з'явилися, проте позивач надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвала суду в даній справі від 21.08.2017 року надіслана відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання усних домовленостей між позивачем та відповідачем, згідно виставлених відповідачем рахунків на оплату товару № 10073 від 22.09.2015 року на суму 7 408, 00 грн., № 25 від 23.09.205 року на суму 3 126, 00 грн. та № 10081 від 29.09.2015 на суму 8 150, 00 грн., позивачем було перераховано на рахунок відповідача 18 684, 00 грн. передоплати за продукцію, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1265 від 23.09.2015 року на суму 7 408, 00 грн., № 1267 від 23.09.2015 року на суму 3 126, 00 грн. та № 1295 від 29.09.2015 року на суму 8 150, 00 грн., наявними в матеріалах справи.

Однак, відповідачем сплачений товар напередодні, поставлений не був. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

09.06.2017 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про поставку товару, яка 12.06.2017 року була доставлена останньому підприємством поштового зв'язку. Відповідно до вищевказаної вимоги Товариство було зобов'язане поставити замовлений товар не пізніше 19.06.2017 року, проте не виконало своїх зобов'язань.

За твердженням позивача, останній звертався до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати від 21.06.2017 року. Однак, Товариство вказану вимогу залишило без відповіді та задоволення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідачем не виконано зобов'язання щодо поставки товару та не повернуто грошові кошти за передоплату даного товару, у зв'язку з чим Підприємство просить стягнути перераховані відповідачу грошові кошти у сумі 18 684, 00 грн. у судовому порядку.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару (ч. 1. ст. 692 ЦК України).

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати за товар, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено судом, позивачем було проведено попередню оплату на загальну суму 18 684, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару, що також не було спростовано відповідачем.

Отже, судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо поставки товару, в останнього виник обов'язок з повернення передоплати у сумі 18 684, 00 грн.

Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 18 684,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "ВЕЛЕС-АГРО ЧЕРКАСИ" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новекс Груп" (03164, місто Київ, вулиця Генерала Наумова, будинок 3, ідентифікаційний код 39456316) на користь Приватного підприємства "ВЕЛЕС-АГРО ЧЕРКАСИ" (18029, місто Черкаси, вулиця Героїв Майдану, будинок 1, квартира 25, ідентифікаційний код 35220883) 18 684 (вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. заборгованості по поверненню передоплати та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.10.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко