ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.2017 Справа № 907/621/17

За позовом Мукачівського міського комунального підприємства «Мукачівводоканал», м. Мукачево

ДО публічного акціонерного товариства «Мукачівприлад», м. Мукачево

ПРО стягнення суми 49195,14грн., у тому числі 44443,07грн. заборгованості за послуги по водопостачанню та водовідведенню, 395,00грн. три відсотки річних, 1253,92грн. інфляційних втрат та 3103,15грн. пені за несвоєчасний розрахунок

(позовні вимоги викладено з урахуванням заяви позивача, поданої в порядку вимог ст. 22 ГПК України про збільшення позовних вимог)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю №1005 від 28.09.2017

Від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю від 19.09.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мукачівське міське комунальне підприємство «Мукачівводоканал», м. Мукачево звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Мукачівприлад», м. Мукачево про стягнення суми 40695,97грн., у тому числі 36641,71грн. заборгованості за послуги по водопостачанню та водовідведенню, 304,65грн. три відсотки річних, 1231,93грн. інфляційних втрат та 2517,68грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.08.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.09.2017р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.09.2017 розгляд справи було відкладено на 20.09.2017.

14.09.2017 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд збільшити суму стягнення основного боргу у розмірі 7801,36 грн., три відсотки річних у сумі 90,35грн., інфляційних втрат на суму 21,99грн. та 585,47грн. пені.

У судове засідання, призначене на 20.09.2017, з'явився представник позивача, який підтримав подану заяву про збільшення позовних вимог, надав пояснення по суті спору та підтримав позовні вимоги.

Судом досліджено заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та встановлено, що заява подана із дотриманням вимог ст. 22 ГПК України.

Так, відповідно до п.17 ОСОБА_3 господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року» відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі збільшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Ухвалою суду від 20.09.2017 розгляд справи було відкладено на 11.10.2017.

Ухвалою суду від 11.10.2017 розгляд справи за клопотанням позивача було продовжено у відповідності до вимог ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 23.10.2017.

Представник позивача просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та поданому суду додатковому їх обгрунтуванні, посилаючись на їх доведенні матеріалами справи. При цьому, в обрунтування своїх доводів у поданому суду додатковому поясненні вказує на те, що відповідач відповідно до .п.3.4.2. та п. 5.1 Договору взяв на себе обовязок своєчасно і в повному обсязі, проводити оплату за водопостачання та відвід стічних вод і відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення. Згідно умов Договору, укладеного між відповідачем та ММКП «Мукачівводоканал» останній зобовязався відпускати питну воду, що відповідає вимогам ТОСТ 2874-82 - «Вода питна» в розмірі встановленого ліміту в обємі 48,0 м.куб/рік, 4/0м.куб/місяць та приймає від ПАТ «Мукачівприлад» стічні води в розмірі встановленого ліміту в обємі 7848,0мЗ/рік, 654,0мЗ/місяць, площа збору дощових вод згідно Договору складає 20000 м2.

З січня 2017 року тариф на скид стоків для інших організацій, не бюджетних (III група споживачів) становить 2,81грн/м.куб.

До травня місяця 2017 року питання щодо розрахунків за скид та приймання стічних вод регулювалося Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи населених пунктів України, затверджені Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19 лютого 2002 року № 37. З травня місяця дані правила були скасовані Розпорядженням № 166-р Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року. Проте, одночасно були внесені зміни у Закон України «Про питну воду та питне водопостачання», згідно яких закон доповнено статтею 13-1, якою регламентовано порядок приймання стічних вод. Згідно цієї статті порядок приймання стічних вод регулюється місцевими правилами, що встановлені органами самоврядування.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Оскільки органом місцевого самоврядування м. Мукачево на даний час відповідних правил прийнято не було, ММКП «Мукачівводоканал» користується Правилами користування системами централізованого комунального водо постачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Наказом № 190 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року.

Щомісяця Закарпатський обласний центр з гідрометеорології надає ММКП «Мукачівводоканал» інформацію про кількість опадів, які випали по м. Мукачеву. З урахуванням таких даних та умов договору, згідно вищевказаних формул відповідачу була нарахована сума до оплати за ливневу каналізацію.

Представник відповідача заперечує по суті заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених у поданих суду письмових поясненнях та вказує на те, що згідно пункту 3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 190 від 27.06.2008 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Таким чином, на законодавчому рівні у ММКП «Мукачівводоканал» відсутнє право на стягнення з відповідача плати за поверхневі та дощову води з території підприємства, а відповідно у відповідача відсутній обовязок сплачувати за поверхневі та дощові води з території підприємства.

Також відповідач вважає, що із скасуванням наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19 лютого 2002 року №37, яким були затверджені Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, скасовано поняття стічних вод підприємства як таких, що включають в себе поверхневі та дощові води.

Разом з тим, відповідач зазначає, що за користування водою в господарсько-питних цілях та її приймання до комунальної каналізації згідно показів лічильників Товариство сплачує, що підтверджується платіжним дорученням № 317 від 06.09.2017 року ПАТ «Мукачівприлад», згідно якого відповідачем оплачено рахунки позивача за квітнень та травень 2017 року на суму 4993,32 грн.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 23.10.2017, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, а саме Мукачівським міським комунальним підприємством «Мукачівводоканал», м. Мукачево та публічним акціонерним товариством «Мукачівприлад», м. Мукачево 03 березня 2015 було укладено Договір за №73 про подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод по комунальній каналізації, пунктом 2.1 якого Позивач зобов'язався здійснювати відпуск питної води та відвід стічних вод в каналізацію по об'єктах заявлених при укладанні даного договору, а Відповідач відповідно до .п.3.4.2. та п. 5.1 Договору своєчасно і в повному обсязі, проводити оплату за водопостачання та відвід стічних вод і відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення.

Позивач стверджує, що відповідачем дані умови договору не виконуються, а відтак, у відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) виникла заборгованість з грудня 2016 року по серпень 2017 року в розмірі 44443,07 грн. основного боргу.

Враховуючи постійний та тривалий період заборгованості, позивач просить стягнути дану суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних, інфляційних втрат з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, а також пеню за порушення строків виконання грошового зобовязання за період з 01.02.2017 по 31.08.2017.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 8.1 договору він набирає чинності з дня підписання та скріплення печатками сторін, відповідно до ст. 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами до 01.03.2018.

Згідно пункту 2.1 договору №73 від 03.03.2015 року на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації його предметом є відпуск питної води, що відповідає вимогам ГОСТ 2874-82 «Вода питна» в розмірі встановленого абоненту ліміту в обємі 48,0мЗ/рік, 4.4мЗ/місяць та приймання від абонента стічних вод в розмірі встановленого ліміту в обємі 654,0мЗ/місяць.

Пунктом 1.2 договору закріплено, що сторони зобовязуються дотримуватися Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» , Правил користування системами Централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №190 від 27.06.2008 року, Правил технічної експлуатації систем водопостачання і каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 04.07.1995 року №30 та іншими актами, що регулюють дану сферу діяльності, а також цим договором.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що кількість стічних вод, які надходять з обєктів абонента, визначається:

- за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно показів водолічильників, а у разі їх відсутності - за узгодженням з ММКП «Мукачівводоканал» за діючими нормами водоспоживання або іншими способами, передбаченими Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктам України та Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст та селищ України та чинним законодавством України;

- площею зливної каналізації, що визначається площею території, з якої іде збір дощових вод в комунальну каналізацію і складає 20000м.кв. з врахуванням коефіцієнта опадів, наданих Державною метеорологічною службою.

Позивачем подано суду відомості про те, що за період з грудня 2016 року по червень 2017 року Закарпатським обласним центром з гідрометрології (Закарпатський ЦГМ) надавались відомості про кількість щомісячних опадів по місту Мукачево для формування позивачем рахунків по оплаті вартості наданих послуг по водопостачанню та водовідведенню.

З урахуванням даних відомостей позивачем було сформовано відповідні рахунки за воду та каналізацію у період грудень 2016 серпень 2017, які отримані відповідачем та підписані ним на суму 44.443,07грн.

При цьому, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті вартості наданих послуг з огляду на таке.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, до травня місяця 2017 року питання щодо розрахунків за скид та приймання стічних вод регулювалося Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи населених пунктів України, затверджені Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19 лютого 2002 року № 37. З травня місяця дані правила були скасовані Розпорядженням № 166-р Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року, яке набуло чинності 21.05.2017.

Проте, одночасно були внесені зміни у Закон України «Про питну воду та питне водопостачання», згідно яких закон доповнено статтею 13-1, якою регламентовано порядок приймання стічних вод. Згідно цієї статті порядок приймання стічних вод регулюється місцевими правилами, що встановлені органами самоврядування.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Оскільки органом місцевого самоврядування м. Мукачево на даний час відповідних правил не прийнято, ММКП «Мукачівводоканал» користується Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Наказом № 190 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року.

При цьому, середньорічний об'єм стічних вод, що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення та здійснення поливально-мийних робіт під час прибирання територій (далі - поверхневі стічні води) і неорганізовано потрапляє в мережі водовідведення споживача або через дощозбірники і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживача, у мережі водовідведення виконавця, як при загальносплавній, так і про роздільній системі водовідведення, визначається відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, що затверджені наказом Міністерства ЖКГ України від 27.06.2008 №190.

Відповідно до п.4.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, середньорічний об'єм стічних вод, що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення та здійснення поливально-мийних робіт під час прибирання територій (далі - поверхневі стічні води), О і неорганізовано потрапляє в мережі водовідведення споживачів або через дощозбірники і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів, у мережі водовідведення виробника, як при загальносплавній, так і при роздільній системі водовідведення, визначається за формулою

О = О + О + О ,

р Д С ПМ

де Ор - середньорічний об'єм поверхневих стічних вод, куб.м/рік;

Од - середньорічний об'єм дощових вод, куб.м/рік;

Ос - середньорічний об'єм снігових вод, куб.м/рік;

Опм - середньорічний об'єм поливально-мийних вод, куб.м/рік.

Позивачем з урахуванням даної формули проведено розрахунок вартості оплати за надані послуги по прийманню стічних вод від відповідача з урахуванням площі 20000м.кв.

Відтак, вищенаведене спростовує доводи відповідача щодо відсутності законодавчого регламентування порядку надання послуг по прийманню стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи населених пунктів України.

Разом з тим, враховуючи проведення відповідачем розрахунку в частині оплати наданих послуг за квітень-травень 2017 року на суму 4993,32грн., провадження у справі в частині стягнення боргу за даний період підлягає припиненню в порядку вимог п.1.1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Решта вимог в частині стягнення суми боргу за період з грудня 2016 по березень 2017 та з червня 2017 по серпень 2017 підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 39.449,75грн.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 395,00грн. три відсотки річних, 1253,92грн. інфляційних втрат та 3103,15грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до вимог п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки. Оскільки визначений умовами договору розмір пені перевищує ставку, визначену Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", застосуванню підлягає розмір пені, встановлений даним Законом.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін

Позивачем здійснено розрахунок заявленої до стягнення суми пені за період з 01.03.2017 по 31.08.2017, здійснивши перевірку якого судом встановлено, що позивачем вірно перерахований розмір пені (розрахунок в матеріалах справи).

З огляду на вищезазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 3103,15грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем вірно розраховані вищезазначені показники.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат також підлягають задоволенню в розмірі 395,00грн. та 1253,92грн. відповідно.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги до відповідача позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Згідно з ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1600 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, п.1.1ст.80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Мукачівприлад» (89600, м. Мукачево, вул. Миру, 151, ідент. код 00226282) на користь Мукачівського міського комунального підприємства «Мукачівводоканал» (89600, м. Мукачево, площа ОСОБА_1 і Мефодія, 7, ідент. код 03344556) суму 44201,82грн., у тому числі 39449,75грн. заборгованості за послуги по водопостачанню та водовідведенню, 395,00грн. три відсотки річних, 1253,92грн. інфляційних втрат та 3103,15грн. пені за несвоєчасний розрахунок, а також суму 1600грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині стягнення суми 4993,32грн. припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2017р.

Суддя Ремецькі О.Ф.