ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.10.2017 Справа № 904/8253/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ", м. Дніпро

про стягнення помилково сплачених коштів у сумі 4 931,86 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 1 від 03.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ" грошову суму у розмірі 4 931,86 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 25.09.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 17.10.2017.

17.10.2017 відповідач подав до суду клопотання про припинення провадження у справі, в якому просив суд про припинення провадження у даній справі, посилаючись на п.2 ч. 1 ст. 80 ГПК України та на те, що спір між сторонами, про той же предмет і з тих же підстав вже було розглянуто судом у справі №904/2798/17.

Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 25.09.2017 (а.с.25).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, суд вважає за необхідне провадження у справі припинити відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

При розгляді даної справи судом встановлено наступні обставини.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн., який був оплачений позивачем у повному обсязі 04.01.2017. Згодом, цей же рахунок №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн. було оплачено ним помилково повторно 24.01.2017, у звязку з чим просив суд стягнути з відповідача суму помилково перерахованих коштів у розмірі 4931,86 грн.

Однак, з даних комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області вже перебував на розгляді позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ" про стягнення 4 931,86 грн. (справа № 904/2798/17).

З метою повного та всебічного розгляду цієї справи та для встановлення всіх обставин справи суд витребував для огляду вищезазначену справу.

Вивчивши матеріали справи № 904/2798/17 суд зясував, що рішенням у даній справі від 10.05.2017, яке набрало чинності, встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ТОВ "ТЕХНО-ІМІДЖ" було виставлено позивачу рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн., який був оплачений позивачем у повному обсязі 04.01.2017. Позивач зазначав, що цей же рахунок №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн. було оплачено ним помилково повторно 24.01.2017, у звязку з чим просив суд стягнути з відповідача суму помилково перерахованих коштів у розмірі 4931,86 грн.

Як зазначено в рішенні у даній справі, звертаючись до господарського суду позивач не вказував на те, що між сторонами було підписано договір на виконання робіт з технічного обслуговування №04/05/01 від 04.05.2016.

Згідно рахунку ТОВ "ТЕХНО-ІМІДЖ" №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн., , оплаті підлягали товари (клапан електромагнітний 1 шт. 3197,88 грн. без ПДВ, розєм електроклапану (мама) 1 шт. 180 грн. без ПДВ) та роботи (заміна розєму електроклапану 1 послуга 372 грн. без ПДВ; заміна електроклапану Toyota 32-8FG-25 1 послуга 360 грн. без ПДВ) Загальна сума рахунку №1349 від 24.11.2016 складає - 4931,86 грн. з ПДВ.

Позивач зазначив, що 04.01.2017 вказаний рахунок було ним оплачено у повному обсязі, відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення №16 від 04.01.2017.

Крім того, як зазначає позивач, вказаний вище рахунок було оплачено ним повторно 24.01.2017, згідно платіжного доручення №449 від 24.01.2017.

Посилаючись на помилковість повторно перерахованих коштів у розмірі 4931,86 грн., позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 4931,86 грн., що є причиною виникнення цього спору.

Відповідач у справі № 904/2798/17 позов не визнав, посилаючись на те, що рахунки №1349 від 24.11.2016 та №1349 від 24.11.2016 на загальну суму 9863,72 грн. (4931,86 грн. + 4931,86 грн.) були виставлені позивачу за різні види товару та робіт в межах укладеного 04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" (замовник - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ" (виконавець - відповідач) договору на виконання робіт з технічного обслуговування №04/05/01.

Судом встановлено, що вказаний вище договір на виконання робіт з технічного обслуговування №04/05/01 підписано представниками позивача та відповідача та скріплено їх печатками.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання робіт з технічного обслуговування (ТО) навантажувачів згідно списку техніки, зазначеної в додатку №1 до цього договору. Технічне обслуговування здійснюється виконавцем в обсязі зазначеному в інструкції по експлуатації та обслуговуванню даної техніки.

Термін дії договору встановлюється з дати його підписання і до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобовязань (п. 8.5. договору).

Відповідно до п. 8.6. договору, в разі якщо жодна зі сторін за один місяць до закінчення терміну договору не виявить бажання його розірвати, то договір вважається пролонгованим терміном на 1 рік.

Відповідно до п. 3.1. договору, перед початком робіт замовником проводиться 100% передплата за матеріали необхідні для проведення обслуговування техніки, а також 50 % передплата за роботи протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку. Решта 50% за виконання виконавцем роботи замовник зобовязаний сплатити протягом 3-х банківських днів з моменту закінчення виконання робіт, на підставі виставленого виконавцем рахунку та акту виконання робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 3.1.1. договору, моментом закінчення робіт є дата підписання сторонами акту прийому виконаних робіт.

Замовник зобовязаний протягом 2-х робочих днів прийняти виконаний обсяг робіт та підписати акт приймання робіт, або скласти перелік зауважень, недоробок. У цьому випадку сторонами складається акт з докладним переліком всіх необхідних доопрацювань і терміном їх усунення (п. 3.1.2. договору).

Згідно з п. 3.2. договору, оплата проводиться згідно виставленого виконавцем рахунку.

На оплату товарів та робіт відповідач виставив позивачу рахунки на загальну суму 27 655,01 грн., а саме:

- Рахунок на оплату №955 від 05.09.2016 (діагностика ел.системи) на суму 432,00 грн.

- Рахунок на оплату №956 від 05.09.2016 (ремонт електричної проводки) на суму 432,00 грн.

- Рахунок на оплату №974 від 07.09.2016 (Р/к газового редуктора, очисник карбюратора, очисник, заміна ремонту ГБО) на суму 5175,23 грн.

- Рахунок на оплату №975 від 07.09.2016 (Р/к газового редуктора, очисник карбюратора, очисник, заміна ремкомплекту ГБО) на суму 5175,23 грн.

- Рахунок на оплату №1121 від 06.10.2016 (фільтр повітряний, заміна повітряного фільтру) на суму 849,53 грн.

- Рахунок на оплату №1121 від 06.10.2016 (клапан електромагнітний, заміна електроклапану) на суму 3900,11 грн.

- Рахунок на оплату №1231 від 01.11.2016 (трос газу, заміна тросу) на суму 1827,19 грн.

- Рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 (клапан електромагнітний, розєм електроклапану, заміна розєму електроклапану, заміна електроклапану) на суму 4931,86 грн.

- Рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 (бронепровід, свічки, ланцюг приводу, зірочка насосу, заміна бронепроводу, заміна свічок, заміна ланцюга приводу) на суму 4931,86 грн.

Всі наведені вище рахунки мають посилання на договір №04/05/01 від 04.05.2016.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору відповідачем було поставлено запчастини та виконано роботи на замовлення позивача на загальну суму 22723,15 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт, підписаний сторонами.

Дослідивши акт виконаних робіт за рахунком №1349 від 24.11.2016 (клапан електромагнітний, розєм електроклапану, заміна розєму електроклапану, заміна електроклапану) на суму 4931,86 грн., судом було встановлено, що на обороті цього акту було визначено перелік рекомендованих робіт, які необхідно виконати з метою усунення несправностей, а саме замінити бронеіпровід, замінити свічки та ланцюг приводу насосу гідравліки та натягувача. Згідно цього акту, експлуатації транспортного засобу заборонена, для ремонту надано навантажувач на стаціонарну ремонтну базу.

На оплату вищевказаних товарів та робіт 24.11.2016 позивачу було виставлено ще один рахунок №1349 від 24.11.2016 (бронепровід, свічки, ланцюг приводу, зірочка насосу, заміна бронепроводу, заміна свічок, заміна ланцюга приводу) на суму 4931,86 грн.

Вказаний рахунок позивач оплатив 24.01.2017, згідно платіжного доручення №449 від 24.01.2017, але роботи відповідачем виконані не були.

Отже, судом у справі № 904/2798/17 встановлено, що кошти в розмірі 4931,86 грн. та 4931,86 грн. за двома різними рахунками №1349 від 24.11.2016 та №1349 від 24.11.2016 були оплачені позивачем в межах договору, як передплата згідно з п. 3.1. договору за різні види товару та робіт.

Таким чином, суд зробив висновок, що посилання позивача на помилковість перерахування вказаних коштів є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Всупереч вимогам законодавства ні доказів звернення до відповідача з вимогою про проведення оплачених робіт, та доказів надання транспортного засобу для проведення ремонту, сторонами, ні доказів звернення до відповідача з заявою про відмову від замовлених товарів та робіт або з вимогою про повернення коштів позивачем до матеріалів справи № 904/2798/17 не надано.

Крім того, як зазначив суд у своєму рішенні подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому, як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України (п.1.7 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

На підставі викладеного, суд відмовив у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" у повному обсязі, погоджуючись з тим, що подання такого позову є передчасним, а також з тим, що підстави такого позову, які можуть бути заявлені позивачем інші, ніж ті, на які він посилається у цій позовній заяві.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими та речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поряд з тим, позивач, не зважаючи на наявність рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2798/17, яким вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, повторно звернувся до суду з таким же позовом, при цьому жодного з документів, перелічених у рішенні № 904/2798/17, відсутність яких була, в тому числі, підставою для відмови в задоволенні позову, позивач до справи не додав.

Відповідно до ч.2 ст. 80 господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Зважаючи на викладене, провадження у справі підлягає припиненню.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись викладеним, п.2 ч.1 ст. 80, ст.ст.86, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №904/8253/17 - припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_2