ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. Справа № 909/702/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу б/н від 19.09.17 Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, с.Вовчинець,Івано - Франківська область

на рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.09.17

у справі №909/702/17

за позовом: Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції", вул. Стельмаха, буд. 6а, м. Київ, 03040.

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 76018,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, 76019,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Івано-Франківській області , вул. С. Бандери 21а , м. Івано-Франківськ ,76000

про: виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з нежитлових приміщень першого поверху площею 59,9 кв.м. та нежитлових підвальних приміщень площею 38,8 кв. м. адміністративної будівлі , розміщеної за адресою : АДРЕСА_2 та передати зазначені нежитлові приміщення Державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції"

За участю представників :

від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області - Свідрик Т.В. - представник;

від позивача, відповідача та Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області - не з'явилися;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/702/17 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.09.17 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 12.10.17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.17 розгляд справи відкладено на 19.10.17.

Рішенням Господарського суду Івано - Франківської області від 05.09.17 у справі №909/702/17 (суддя Гриняк Б.П.) задоволено позов Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та Державну інспекцію сільського господарства в Івано-Франківській області про виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з нежитлових приміщень першого поверху площею 59,9 кв.м. та нежитлових підвальних приміщень площею 38,8 кв. м. адміністративної будівлі , розміщеної за адресою : АДРЕСА_2 та передати зазначені нежитлові приміщення Державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції".

Виселено фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 з нежитлових приміщень першого поверху площею 59,9 кв.м. та нежитлових підвальних приміщень площею 38,8 кв. м. адміністративної будівлі , розміщеної за адресою : АДРЕСА_2 та передати зазначені нежитлові приміщення Державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції"

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" 1600,00 грн. ( одну тисячу шістсот гривень) судового збору.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що Державне підприємство "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" відповідно до умов договору оренди завчасно, повідомив орендаря про припинення чинності договору, у зв'язку із закінченням строку його дії та небажання орендодавця продовжувати договірні відносини з відповідачем щодо оренди державного нерухомого майна, у зв'язку виробничою необхідністю орендодавця у використанні орендованих приміщень за призначенням.

Оскільки, після закінчення зазначеного у листі строку, орендар жодних дій щодо повернення орендованого майне не вчинив, акт приймання-передавання орендованого майна між сторонами не підписаний, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги орендодаця про виселення ФОП ОСОБА_2 з орендованого приміщення є обгрунтованими.

Крім того, місцевим господарським судом зазначено про те, що згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 29 від 26.01.2017р. та Акту приймання - передачі від 21.02.2017 р. спірне приміщення закріплено на праві господарського відання за Державним підприємством «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції», а згідно з ст.136 ЦК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), що спростовує, на думку місцевого господарського суду , твердження відповідача про відсутність у позивача права власності на спірні приміщення

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.09.17 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

При цьому, апелянт покликається на те, що стороною договору оренди - Державною інспекцією сільського господарства в Івано - Франківській області не направлялося жодних пропозицій ФОП ОСОБА_2, при цьому згідно з ст.188 ГК України, саме сторона договору направляє пропозиції про зміну чи розірвання договору оренди.

Крім того, скаржник вказує на те, що позивачем не проведено державну реєстрацію прав власності на орендовані приміщення.

Також, апелянт зазначає, що з травня 2017 року договір оренди виконується сторонами у повному обсязі, що підтверджується сплатою орендарем орендної плати та є, на думку, скаржника, передумовою для укладення додаткового договору до договору оренди та продовження орендних правовідносин.

12 жовтня 2017 року від РВ Фонду державного майна України по Івано - Франківській області до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа вважає рішення місцевого господарського суду законним, обгрунтованим та таким, що винесено з належною оцінкою матеріалів справи у зв'язку з чим просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони та Державна інспекція сільського господарства в Івано-Франківській області участі своїх уповноважених представників у судовому засіданні не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлена про час та місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 .9.2 Постанови Пленуму ВГС №18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Беручи до уваги те, що розгляд справи вже відкладався, у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для перегляду рішення в апеляційному порядку, зважаючи на належне повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце розгляду справи, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги без участі зазначених представників сторін та третьої особи.

Заслухавши у судовому засідання присутного представника РВ ФДМ України по Івано - Франківській області,обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 24.06.2014р. між Державною інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області ( далі ДІСГУ в Івано-Франківській області, орендодавець ) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ( орендар) укладено Договір оренди державного нерухомого майна № 1004.

Відповідно до пункту 1.1 даного Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно:

- нежитлові приміщення першого поверху площею 59,9 кв.м. адміністративної будівлі, розміщеної за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 12;

- нежитлові приміщення першого поверху площею 59,9 кв.м. адміністративної будівлі, розміщеної за адресою: АДРЕСА_2;

Факт передачі об'єкта оренди за Договором підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання - передачі державного майна від 24.06.2014р.

Пунктом 10.6 Договору № 1004 від 24.06.2014 р. передбачено, що чинність цього договору припиняється зокрема внаслідок закінчення строку, на який його було укладено та у разі виробничої необхідності за попередньою заявою Орендодавця, надісланою Орендарю за тридцять днів до такого припинення.

Згідно пункту 10.9 Договору, у разі його припинення або розірвання майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання - передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря ( п.10.10. Договору).

Відповідно до пункту 10.1 Договору № 1004 від 24.06.2014р. строк дії договору до 24.05.2017р.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1071-р адміністративну будівлю, розміщену за адресою: м. Івано- Франківськ, вул. Галицька, буд. 12 (у тому рахунку і орендовані відповідачем відповідно до Договору №1004 від24.06.2014 р. приміщення), передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 29 від 26.01.2017р. та Акту приймання - передачі від 21.02.2017 р. закріплено на праві господарського відання за Державним підприємством «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції».

Державне підприємством «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» відповідно до умов пункту 10.6 Договору завчасно, листом від 21.04.17 №119 (а.с.31) повідомив ФОП ОСОБА_2 про припинення чинності договору, у зв'язку із закінченням строку його дії та небажання орендодавця продовжувати договірні відносини з відповідачем щодо оренди державного нерухомого майна, у зв'язку виробничою необхідністю позивача у використанні орендованих приміщень за призначенням.

Листом від 23.05.2017р. (а.с.35) ФОП ОСОБА_2 погодився із вимогою ДП«Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» щодо звільнення орендованих приміщень, однак попросив відстрочити повернення орендованих приміщень на один місяць та зобов'язався сплачувати у повному обсязі орендну плату за весь період відстрочки .

Проте, після закінчення зазначеного строку, орендарем не вчинено жодних дій щодо повернення орендованого майне, акт приймання-передавання орендованого майна між сторонами не підписаний.

Вказані обставини стали підставою для звернення ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з нежитлових приміщень першого поверху площею 59,9 кв.м. та нежитлових підвальних приміщень площею 38,8 кв. м. адміністративної будівлі , розміщеної за адресою : АДРЕСА_2 та передати зазначені нежитлові приміщення Державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції".

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Розглядаючи даний спір суди обох інстанцій вірно установили, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

За приписами статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір оренди є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди у належній формі, оплатним, двостороннім та строковим.

Згідно зі статтею 763 названого Кодексу договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні приписи містяться у частині 2 статті 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця упродовж одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Аналогічна норма міститься в частині 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди упродовж одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм убачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення можуть бути висловлені ним, як до закінчення терміну дії договору оренди, так і упродовж одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і упродовж місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Пунктом 10.1 договору оренди встановлено, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 24.06.14 до 24.05.17.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» надіслано на адресу ФОП ОСОБА_2 лист №119 від 21.04.17 про припинення договору оренди у зв'зку із закінченням терміну на який його було укладено та обмеженості повноважень предстпавників підприємства на продовження та укладення будь - яких договорів оренди. Докази надіслання зазначеного листа, містяться в матеріалах справи (а.с.33-34).

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що волевиявлення орендодавця відносно припинення договору у зв'язку із закінченням строку його дії 24.05.17 і небажання продовжувати орендні відносини, підтверджується скерованим відповідачу листом №119 від 21.04.17.

Пунктами 10.9 та 10.10 Договору № 1004 24.06.2014 р. встановлено, що у разі припинення договору орендар повертає орендодавцеві орендовані приміщення протягом трьох робочих днів за актом приймання - передавання, обов'язок щодо складання якого покладається на орендаря.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

З огляду на припинення дії договору оренди у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем державним майном. Враховуючи зазначене, висновок місцевого господарського суду про задоволення вимоги позивача про виселення ФОП ОСОБА_2 з орендованого приміщення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірним.

Покликання апелянта на те, що стороною договору оренди не направлялося листів про небажання продовжувати договір, при цьому у ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» відсутні повноваженн на вчиненян таких дій оскільки підприємтсво не є стороною договору оренди, спростовуються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне:

Як зазначено вище, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1071-р адміністративну будівлю, розміщену за адресою: м. Івано- Франківськ, вул. Галицька, буд. 12 (у тому рахунку і орендовані відповідачем відповідно до Договору №1004 від24.06.2014 р. приміщення), передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 29 від 26.01.2017р. та Акту приймання - передачі від 21.02.2017 р. закріплено на праві господарського відання за Державним підприємством «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції».

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника. Тобто, право господарського відання є правовою формою реалізації права державної і комунальної власності спеціально створеними суб'єктами різних організаційно-правових форм, які у встановленому порядку набувають статусу юридичної особи.

Дані юридичні особи отримують певну сукупність прав та обов'язків, які дають їм змогу здійснювати функції власника (постанова ВГС України від 08.12.16 у справі № 921/113/16-г/5).

Частиною 1 ст.770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Відповіднодо с.2 ст.23 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Тобто, як правильно встановлено місцевим господарським судом, з 22.02.2017р. позивач - ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» набув статусу орендодавця у договірних відносинах врегульованих Договором №1004 від 24.06.2014 р., при цьому на вказані обставини не впливає факт непроведення позивачем державної реєстрації права власності на спірне приміщення, оскільки, як зазначено вище, право господарського відання надає позивачу сукупність прав та обов'язків, які дають йому змогу здійснювати функції власника.

Покликання апелянта на чинність договору оренди у зв'язку із сплатою орендних платежів та їх прийманням орендодавцем спростовується судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до п. 3.10 договору оренди у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та орендодавцю.

З огляду на те, що судом встановлено факт припинення договору оренди, при цьому в матеріалах справи відсутні докази повернення приміщення, відтак відповідач несе обов'язок по сплаті орендної плати до моменту його фактичного повернення за актом приймання - передавання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності в матеріалах справи належних доказів правомірності зайняття відповідачем спірного приміщення, у зв'язку з закінченням договору оренди, зважаючи на що позовні вимоги Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" про виселення ФОП ОСОБА_2 з орендованого приміщення є обгрунтованими.

При цьому, відповідачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами у справі обставини на які він посилається в апеляційній скарзі, а відтак вони не спростовують правомірної позиції суду першої інстанції.

Зважаючи на все вищенаведене, рішенням Господарського суду Івано - Франківської області від 05.09.17 у справі №909/702/17 належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано - Франківської області від 05.09.17 у справі №909/702/17 залишити без змін, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.17

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.