ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 жовтня 2017 року Справа № 910/23403/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Гольцової Л.А.,
Губенко Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 07.03.2017
у справі№ 910/23403/16 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум"
простягнення 389 436,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.07.2017 було повернуто касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум", подану на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 та на рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2017 у справі № 910/23403/16, на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Подана 11.07.2017 (відповідно до вхідного штампу суду апеляційної інстанції) повторно Товариством з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум" (надалі - скаржник) касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 та на рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2017 у справі № 910/23403/16 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

30.09.2016 набрав чинності Закон України № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Отже, з 01.01.2017 представництво у Вищому господарському суді України, як суді касаційної інстанції, у справах, провадження у яких порушено після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатами.

Оскільки провадження у справі № 910/23403/16 було порушено господарським судом міста Києва 22.12.2016, тобто після набрання чинності Закону України № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016, то при оскарженні судових рішень у даній справі в касаційному порядку сторони повинні були врахувати вказані приписи Конституції щодо представництва у судах касаційної інстанції виключно прокурорами або адвокатами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч. 7 ст. 28 ГПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Рішенням Ради адвокатів України від 26.02.2016 № 74 "Про затвердження роз'яснення щодо гарантій адвокатської діяльності та окремих умов дисциплінарної відповідальності", зокрема роз'яснено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі. Надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема, лише на підставі доручення, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною другою статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Укладення адвокатом договору про надання правової допомоги слід вважати обов'язком адвоката, передбаченим законом.

З наведеного вище вбачається, що обов'язковою умовою представництва адвокатом іншої особи у суді є наявність укладеного між адвокатом та особою, яку він представляє, договору про надання правової допомоги.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум" - ОСОБА_5 на підставі довіреності № 2302/17-01 від 23.02.2017, завірену копію якої додано до касаційної скарги. З вказаної копії довіреності вбачається, що її видано ОСОБА_5В не як адвокату, а як представнику. Разом з тим, всупереч зазначеним вимогам, до касаційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 здійснює адвокатську діяльність та представляє інтереси скаржника як адвокат (оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору про надання правової допомоги та інших підтверджуючих документів матеріали справи не містять), за таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, оскільки касаційну скаргу підписано представником за довіреністю, а не адвокатом.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Дослідивши подану вдруге Товариством з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум" касаційну скаргу, колегія суддів встановила, що скаржником взагалі не додано доказів надсилання копії касаційної скарги позивачу у справі, що відповідно до наведеного є підставою для повернення касаційної скарги скаржникові без розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору.

Разом з тим, скаржник звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення. В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник вказує, він знаходиться в скрутному фінансовому становищі, яке унеможливлює сплату ним судового збору у даній справі, оскільки ПАТ "Одеський припортовий завод" не здійснив розрахунок з ТОВ "Газойлпетролеум" (скаржником) за договором № 20/СН-193/1 купівлі-продажу природного газу від 31.05.2016, а в Одеському апеляційному господарському суді розглядається справа за позовом ТОВ "Газойлпетролеум" до ПАТ "Одеський припортовий завод" про стягнення суми основного боргу в розмірі 94 736 265,37 грн., три відсотки річних в сумі 254 327,37 грн., пеню у розмірі 1 500 000,00 грн., штраф у розмірі 5 736 813,27 грн., судовий збір в сумі 207 389,00 грн.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

За змістом положень ст. 8 вказаного Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)").

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору та доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду касаційної скарги до прийняття постанови у справі.

За таких обставин, згадане клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 у справі № 910/23403/16 задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання заявника про відновлення процесуального строку на оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 у справі № 910/23403/16, колегією суддів не розглядається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 у справі № 910/23403/16.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлпетролеум" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 та на рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2017 у справі № 910/23403/16 повернути скаржнику без розгляду.

3. Справу № 910/23403/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.А. Гольцова

Н.М. Губенко