РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. Справа № 903/582/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Гудак А.В.

суддів Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП" на рішення господарського суду Волинської області від 16.08.17 р.

у справі № 903/582/17 (суддя Кравчук Антоніна Михайлівна )

позивач ОСОБА_2 фірма "Нессе-Україна"

відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП"

про стягнення 605 208, 71 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 ( пред., дов. в справі)

відповідача - не з'явився

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.08.2017 року у справі № 903/582/17( суддя Кравчук А.М.) позов ОСОБА_2 фірми "Нессе-Україна" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП" про стягнення 605 208,71 грн. задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП" (Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, буд. 3. ) на користь приватної фірми Нессе-Україна (Волинська обл., Луцький р-н., с. Княгининок, вул. Фальківська, 1, )

- 569 007 грн. 27 коп. основного боргу, 17 300 грн. 33 коп. пені, 11 110 грн. 33 коп. інфляційних втрат, 2 100 грн. 71 коп. 3% річних, 8 992 грн. 78 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору, а всього 608 511 грн. 42 коп. (шістсот вісім тисяч пятсот одинадцять грн. 42 коп.).

Провадження у справі на суму 5 690 грн. 07 коп. припинено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.174, 193 Господарського кодексу України , ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" та прийшов до висновку, що заборгованість відповідача складає 569 007 грн. 27 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем неоспорена, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Крім того, суд прийшов до висновку щодо підставності стягнення 11 110 грн.33 коп. інфляційних, 2100,71 грн.-річних та 17300,33 грн. пені .

В свою чергу, в частині стягнення штрафу на суму 5 690 грн 07 коп. провадження у справі припинено, у зв"язку з відмовою позивача від позову.

Не погодившись з винесеним рішенням, відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП" звернулося з апеляційною скаргою, в якій, серед іншого, зазначає, що позивачем до позовної заяви було додано чотирнадцять видаткових накладних, проте на жодній з них немає підпису директора ТзОВ "ВМП" ОСОБА_4 . Крім того, наголосив про відсутність довіреностей на отримання товару згідно видаткових накладних, наданих позивачем та неможливість звірити отримання товару в результаті кібератаки.

Крім того, вказує, що суд порушив норми процесуального права, розглянув справу у відсутності їх представника, чим позбавив права надати пояснення по суті позовних вимог, обґрунтувати свої заперечення, внаслідок чого однобічно і неповно зясував обставини справи.

Просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 16.08.2017 року у даній справі та прийняти нове, яким відмовити в позові.

У запереченнях на апеляційну скаргу ПФ"Нессе-Україна" вказує, що пунктом 1.4. договору купівлі-продажу № 470-Н від 01 січня 2015р. дійсно передбачено передачу товару на підставі довіреності.

Однак, відповідно до п.4.3. вказаного договору, передача товару Продавцем і його приймання Покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної у відповідності із замовленням Покупця.

Відповідно до п.4.5. договору доставка товару здійснюється транспортом Покупця. В окремих випадках за згодою Сторін можлива доставка транспортом Продавця.

Довіреністю № 72 від 23 лютого 2017р ТзОВ "ВМП" уповноважило водія ОСОБА_5 отримати від ПФ "Нессе-Україна" наступний товар: Мисливська комбі 1013, Анісом ВЄ, Ліпотекс М, ОСОБА_6, ОСОБА_7 60. Вказана довіреність була дійсна до 4 березня 2017р.

По видатковій накладній № Б0000151 від 23 лютого 2017р. ОСОБА_5 особисто отримав на складі ПФ "Нессе-Україна" 300 кг Ліпотексу, 15 кг ОСОБА_6, 10 кг Харчової добавки "Хам Стар 60", про що свідчить його підпис на вказаній накладній.

Крім того, на підставі довіреності № 732 від 23.02.2017р. ОСОБА_5 особисто отримав на складі ПФ "Нессе-Україна": 23 лютого 2017р. по видатковій накладній № Б0000155 -100 кг Ліпотексу, а 03 березня 2017р. по видатковій накладній № Б0000022 - 300 кг Ліпотексу та 15 кг ОСОБА_6.

По усному погодженню сторін, ОСОБА_2 фірма "Нессе-Україна" сама доставляла товар власним транспортом на склад відповідача. При цьому довіреність на отримання товару не вимагалась, оскільки, товар приймався та перевірявся по назві, асортименту, кількості і ціні відповідно до попереднього замовленням безпосередньо на складі ТзОВ "ВМП уповноваженим відповідальним працівником Покупця, який своїм підписом на видатковій накладній підтверджував факт отримання товару.

Вважає, що заперечуючи в апеляційній скарзі факт отримання товару по 14 видаткових накладних, відповідач, намагаючись ввести суд в оману, сам визнає факт отримання від ПФ "Нессе-Україна" товару, зазначеного в долучених до справи видаткових накладних.

Позивач також зазначає , що відсутність підпису директора ТзОВ "ВМП" ОСОБА_4 на видаткових накладних не свідчить про не отримання товару відповідачем, оскільки умова про обов'язкове особисте прийняття товару директором ТзОВ "ВМП" ОСОБА_4 не було зафіксована в договорі купівлі-продажу № 470-Н від 01 січня 2015р., який від імені ТзОВ "ВМП" підписував чинний на той час директор ОСОБА_8

Також наголосив, що відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", наявність форс-мажорних обставин засвідчує лише торгово-промислова палата України.

В свою чергу, до апеляційної скарги скаржник додав лише заяву у Волинське відділення ТПП про засвідчення факту форс-мажорних обставин та довідку Нововолинського відділу поліції про кібератаку на сервер відповідача.

Однак, підтвердження Волинського відділення ТПП про засвідчення факту форс-мажорних обставин у зв'язку з ніби кібератакою на сервер апелянтом не надано.

Просить залишити рішення господарського суду Волинської області від 16.08.2017р. у справі № 903/582/17 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП"- без задоволення.

В доповненнях до апеляційної скарги ТзОВ ВМП вказує, що під час часткового відновлення бази 1С Підприємство, провівши звірку прийнятих товарів на підприємстві погодилось, що останнє прийняло продукцію на загальну суму 569 283,50 грн. Крім того, підприємством було оплачено продукцію по вказаних накладних в сумі 57 045,74 грн. та проведено зарахування згідно договору поставки №12/1-12 від 26.03.2012р. по неоплаченій поставці за свинину в сумі 109 500,00 грн. Зазначає, що у кінцевому результаті заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 459 783,50 грн., яку їх підприємство дійсно виявило в результаті відновлення даних наявних в базі 1С. Разом з тим, скаржник не погоджується із нарахованими штрафними санкціями, а саме: 17 300,33 грн. пені, 11 110,33 грн. інфляційних витрат, 2 100,71 грн. 3% річних, всього: 30 511,37 грн., у зв'язку із тим, що 29 червня 2017 року, ТзОВ ВМП зазнало кібератаки. Даний факт був зафіксований працівниками Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, про що свідчить довідка за вих. №2619/63/01 від 30.06.2017р.

27 липня 2017 року ТзОВ ВМП звернулося до Волинського регіональної ТПП із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обстав, непереборної сили), які унеможливлюють виконання обов'язків (зобов'язань) суб'єктів господарювання за законодавчими та іншими нормативними акта України .

Просить суд не застосовувати до скаржника штрафні санкції: пеню в розмірі 17 300,33 грн., втрати від інфляції в сумі 11 110,33 грн., 3% річних в сумі 2 100,71 грн., всього: 30 511,37 грн., оскільки не оплата заборгованості перед Позивачем являється результатом дії форс-мажорних обставин. Крім того, просить змінити суму основного боргу з врахуванням проведеного зарахування коштів згідно договору поставки №12/1-12 від 26.03.2012р., по неоплаченій поставці за свинини в сумі 109 500,00 грн. та встановити суму основного боргу в розмірі 459 783 грн.

В запереченнях на доповнення до апеляційної скарги ПФ "Нессе -Україна" зазначає, що доводи, викладені в них, є надуманими та безпідставними. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач визнає борг у розмірі 569 283 грн.50 коп., хоча дійсна сума боргу становить 569 007 грн.27 коп.

Також зауважує, що ПФ "Нессе-Україна" є єдиним в Україні офіційним ексклюзивним представником німецької компанії "Gewurz Muhie Nesse GmbH", яка спеціалізується на виробництві спецій та харчових добавок, і ніколи не займалась поставкою свинини.

З огляду на викладене, загальна сума боргу за товар, отриманий по 14 видаткових накладних, не може бути зменшена на надуману і не підтверджену належними доказами суму в розмірі 109 500 грн.

Крім того, наголошує, що апелянт не надав суду доказів наявності з 29 червня 2017 року до 18 жовтня 2017 року форс-мажорних обставин .

Просить рішення господарського суду Волинської області від 16.08.2017року у справі №903/582/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ ВМП без задоволення.

У судове засідання з"явився представник позивача , який заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях. Просить рішення господарського суду Волинської області від 16.08.2017 року у справі № 903/582/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином та заздалегідь ( а.с. 143, 188).

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Численними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в розумний строк через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов"язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору та апелянтом у справі не надано доказів в підтвердження поважності причин його неявки в в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, справа розглядається без явки апелянта за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВМП не підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2015 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу № 470-Н (а. с. 23-25 ).

Згідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 2.4, 3.1, 5.1, 5.6, 7.5, 7.6, 8.1, 8.2 договору продавець передає, а покупець приймає та оплачує товар партіями згідно накладних. Загальна вартість договору становить суму всіх накладних на відпуск товару. Зобов'язання сторін по поставці товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення покупця. Попереднє замовлення передається покупцю в будь-якій зрозумілій сторонами формі. Після підписання представниками обох сторін накладної про здачу-приймання товару, замовлення втрачає чинність. Асортимент, кількість товару погоджується сторонами в замовленні і зазначаються в накладних, які є невід'ємною частиною договору. Ціна товару погоджується сторонами та зазначається в накладних. Покупець зобов'язаний оплатити товар протягом 30 календарних днів з моменту підписання накладної і отримання товару. За несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов договору покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. У випадку порушення покупцем умов п. 5.6 договору він додатково сплачує штраф у розмірі 1% від суми заборгованості. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 року але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на кожен наступний рік, якщо, одна із сторін письмово не заявить про його розірвання не пізніше, ніж за 5 календарних днів до закінчення календарного року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 фірма "Нессе- Україна" виконала свої зобов"язання та на виконання умов договору позивач відпустив відповідачу товар на загальну суму 626 053 грн. 01 коп., що стверджується видатковими накладними (а. с. 30-46 ).

В свою чергу, відповідач в порушення вимог п.5.6 Договору несвоєчасно здійснює розрахунку за отриману продукцію.

Відповідач свої зобов'язання виконав частково, здійснивши часткову оплату в сумі 57 045 грн. 74 коп. , що підтверджується платіжними дорученнями №1639 від 31.05.2017 року, №1659 від 08.06.2017 року, №26 від 13.06.2017 року, виписками з рахунку (а. с 28-29).

Зокрема, згідно видаткової накладної № Б0000151 від 23 лютого 2017р. ТзОВ "ВМП" отримало від ПФ "Нессе-Україна" товар на суму 45 501 грн. 23 коп. , за який лише 31 травня 2017р. платіжним дорученням № 1639 частково сплатило З0 000 грн., в зв'язку з чим заборгованість по вказаній видатковій накладній становить 15 501 грн. 23 коп.

За товар на суму 8 907 грн. 55 коп. отриманий 23 лютого 2017р. по видатковій накладній № Б0000155ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 12 571 грн. 75 коп, отриманий 24 лютого 2017р. по видатковій накладній № Б0000165ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 70 107 грн. 01 коп, отриманий 03 березня 2017р. по видатковій накладній № Б0000022 ТзОВ "ВМП" - 08 червня 2017р. платіжним дорученням № 1659 частково сплатило ПФ "Нессе-Україна" 2 045 грн. 74 коп у в зв'язку з чим заборгованість по вказаній видатковій накладній становить 68 061 грн. 27 коп. .

За товар на суму 1 648 грн. 78 коп., отриманий 23 березня 2017р. по видатковій накладній № Б00147 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 70 587 грн. 20 коп. отриманий 27 березня 2017р. по видатковій накладній № Б00158 ТзОВ "ВМП" - 13 червня 2017р. платіжним дорученням № 26 частково сплатило ПФ "Нессе-Україна" 25 000 грн. У зв'язку з чим заборгованість по вказаній видатковій накладній становить 45 587 грн. 20 коп.

За товар на суму 35 809 грн. 87 коп., отриманий 03 квітня 2017р. по видатковій накладній № Б0000003 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 41 809 грн. 58 коп. отриманий 05 квітня 2017р. по видатковій накладній № Б0000037 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 61 070 грн. 15 коп, отриманий 10 квітня 2017р. по видатковій накладній № Б0000058 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні..

За товар на суму 21 636 грн. 44 коп. отриманий 19 квітня 2017р. по видатковій накладній № Б0000122ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 80 889 грн. 11 коп. отриманий 20 квітня 2017р. по видатковій накладній № Б0000131 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 64 748 грн. 50 коп. отриманий 05 травня 2017р. по видатковій накладній № Б0000031 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 47 446 грн. 76 коп. отриманий 15 травня 2017р. по видатковій накладній № Б0000091 ТзОВ "ВМП" докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

За товар на суму 63 319 грн. 08 коп. отриманий 23 травня 2017р. по видатковій накладній № Б0000162 ТзОВ "ВМП"докази розрахунку з ПФ "Нессе-Україна" в матеріалах справи відсутні.

Отже, станом на день подачі позову заборгованість відповідача складала 569 007грн. 27 коп.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України: підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 2 статті 175 Господарського кодексу України: майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено: що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Водночас, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, а саме видаткові накладні , які підтверджують поставку відповідачу товару згідно Договору купівлі продажу № 470 Н від 01.01.2015р.

В свою чергу, колегія суддів враховує, що апелянт в доповненнях до апеляційної скарги визнав, що заборгованість останнього перед Позивачем становить 459 783,50 грн. Також підтвердив, що відповідач здійснив часткову оплату в сумі 57 045 грн. 74 коп. , що підтверджується платіжними дорученнями №1639 від 31.05.2017 року, №1659 від 08.06.2017 року, №26 від 13.06.2017 року, виписками з рахунку (а. с 28-29).

Отже, заборгованість відповідача складає 569 007 грн. 27 коп., яка правомірно стягнута судом першої інстанції. В свою чергу, колегія суддів не приймає до уваги визнання відповідачем боргу на суму 569 283 грн.50 коп., оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і позивач в цій частині вимог не збільшував і стверджує саме про заборгованість у 569 007 грн. 27 коп .

Щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних , колегія суддів відзначає таке.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суду зауважує, що частиною 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Відповідно до статтей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за невиконання грошового зобов'язання", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з поданого Позивачем розрахунку, заявлено до стягнення з Відповідача 17 300 грн. 33 коп. пені за період з 28.03.2017 р.по 21.07.2017 року.

Проаналізувавши дані норми законодавства, перевіривши правильність розрахунку, проведеного Позивачем та зважаючи на умови Договору (пункт 7.5) , Рівненський апеляційний господарський суд встановив, що вказаний розрахунок є правомірним, арифметично вірним, а тому заявлена до стягнення пеня в розмірі 17 300 грн. 33 коп. підлягає задоволенню.

Передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стосовно заявлених позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 11 110 грн. 33 коп. за період з 28.03.2017 року по 30.06.2017 року, судова колегія, з урахуванням положень статті 625 Цивільного кодексу України, листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 3 квітня 1997 року № 62-97 р. та встановленого судом факту прострочення Відповідачем виконання зобов'язання, вважає, що нарахування Позивачем інфляційних втрат є правомірним та обґрунтованим.

Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, Відповідачу нараховано три відсотки річних в розмірі 2 100 грн. 71 коп. за період 28.03. 2017 року по 21.07.2017 року.

Дослідивши розрахунок річних та інфляційних , поданий позивачем, колегія суддів вважає їх арифметично вірним та правомірно стягнутим судом першої інстанції.

Крім того,суд першої інстанції на законних підставах припинив провадження у справі в частині стягнення штрафу в розмірі 5690,07 грн. на підставі ч.4 ст. 80 ГПК України.

Щодо доводів апелянта про те, що видаткові накладні не мають підпису директора ТзОВ "ВМП" ОСОБА_4 та відсутність довіреностей на отримання товару, колегія суддів відзначає таке.

Так, факт належного виконання Позивачем свого зобовязання щодо передачі Товару для Відповідача підтверджується первинними документами, котрі відповідають вимогам "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" та статті 9 Закону України Про бухгалтерським облік та фінансову звітність.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, Позивач виконав взяті на себе за Договором зобовязання в повному обсязі, що стверджується видатковими накладеними, довіреністю на отримання товару.

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що: первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 2 "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16 травня 1996 року, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до листа Міністерства фінансів України від 31 жовтня 2000 року № 053-291516 довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено (виписано, підписано) інший первинний документ - накладну вимогу, товарно-транспортну накладну, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей і відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є підставою для її бухгалтерського обліку.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що Відповідач прийняв даний товар без будь-яких застережень та зауважень щодо його комплектності, кількості та якості, даний факт підтверджується підписом на даній видатковій накладній та виданій Відповідачем довіреності на отримання відповідних товарно-матеріальних цінностей.

Так, згідно з довіреністю № 72 від 23.02.2017 року, ТзОВ ВМП уповноважила водія ОСОБА_5 отримати від ПФ Нессе Україна товар. Зазначена довіреність дійсна до 04.03.2017р.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи свідчать , що згідно видаткової накладної № Б0000151 від 23 лютого 2017р. ОСОБА_5 особисто отримав на складі ПФ "Нессе-Україна" 300 кг Ліпотексу, 15 кг ОСОБА_6, 10 кг Харчової добавки "Хам Стар 60", про що свідчить його підпис на вказаній накладній.

Крім того, на підставі довіреності № 732 від 23.02.2017р. ОСОБА_5 особисто отримав на складі ПФ "Нессе-Україна": 23 лютого 2017р. по видатковій накладній № Б0000155 -100 кг Ліпотексу, а 03 березня 2017р. по видатковій накладній № Б0000022 - 300 кг Ліпотексу та 15 кг ОСОБА_6.

Отже, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач, заперечуючи в апеляційній скарзі факт отримання товару по 14 видаткових накладних, разом з тим визнає факт постановки товару за видатковими накладними :

-№ Б0000151 від 23 лютого 2017р.,за якою ТзОВ "ВМП" отримало від ПФ "Нессе-Україна" 2 кг комплексної суміші "Столична ГОСТ".

-№ Б00147 від 23 березня 2017р.,за якою ТзОВ "ВМП" отримало від ПФ "Нессе-Україна" 2 кг комплексної суміші "Столична ГОСТ" та 2 кг комплексної суміші "Російська ГОСТ".

-№ Б00158 від 27 березня 2017р.,за якою ТзОВ "ВМП" отримало від ПФ "Нессе-Україна" 12 кг пряно-ароматичної суміші "Молочна натуральна ГОСТ ОГ", 40 кг комплексної суміші "Російська ГОСТ', 60 кг комплексної суміші "Столична ГОСТ", 12 кг пряно-ароматичної суміші "Останкінська 7513 посилена".

-№ Б0000058 від 10 квітня 2017р. за якою ТзОВ "ВМП" отримало від ПФ "Нессе-Україна" 10 кг комплексної суміші "Російська ГОСТ", 10 кг комплексної суміші "Столична ГОСТ", 15 кг пряно-ароматичної суміші "Останкінська 7513 посилена".

-№ Б0000091 від 15 травня 2017р. За якою ТзОВ "ВМП" отримало від ПФ "Нессе-Україна" 10 кг комплексної суміші "Російська ГОСТ".

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги від 11.10.2017 року (вх. № 29422/17) відповідач визнає факт поставки товару та наявну заборгованість (а.с. 174, зворот), у звязку з чим колегія суддів, також не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність підпису директора ТзОВ "ВМП" ОСОБА_4 на видаткових накладних.

Отже, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності заборгованості , оскільки вони суперечливі, не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо доводів апелянта про кібератаку на підприємство, що позбавило відповідача звірити отримання товару , колегія суддів відзначає таке.

Так, згідно п.6.1.1 Договору № 470-Н від 01.01.2015 року видаткові накладні передавались відповідачу разом з товаром, а тому , на думку судової колегії, у відповідача було достатньо часу і можливостей провести відповідні розрахунки.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні", наявність форс-мажорних обставин засвідчує лише торгово-промислова палата України.

Відповідно до ч.1 ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні",. торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи є заява -звернення відповідача до Волинської регіональної ТПП ( а.с.126-131) про засвідчення форс мажорних обставин ( обставин непереборної сили). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів підтвердження Волинської регіональної ТПП про наявність форс мажорних обставин у передбачений вищевказаним законом строк, а тому доводи апелянта в цій частині також є безпідставними та не приймаються судом до уваги.

Щодо порушень судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд справи у відсутність відповідача ,колегія суддів відзначає наступне.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції, перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам або іншим учасникам судового процесу (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 13.08.08р. № 01-8/482).

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції на адресу сторін у справі було направлено ухвалу про порушення провадження у справі від 24.07.2017 р., яка була направлена сторонам 25.07.2017 р. (2 прим 4200/17). Дана ухвала надіслана відповідачу за адресою м.Нововолинськ, вул. Луцька,3.

В подальшому, ухвалою господарського суду Волинської області від 31.07.2017 року виправлено допущену описку в ухвалі суду від 24.07.2017 року, а саме щодо дати призначення справи до судового розгляду замість «09.08.2017 року» вказати «16.08.2017 року», яка була направлена сторонам 31.07.2017 р. (2 прим 4290/17). Дана ухвала надіслана відповідачу за адресою м.Нововолинськ, вул. Луцька,3.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштової кореспонденції, відповідач отримав вказані ухвали 01.08.2017 року ( а.с. 58-59) , проте надіслав заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку з відпусткою їх представника .(а.с.60)

В свою чергу, пунктом 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Пункт 3.9.1. вказаної Постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з статтею 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Таким чином, представляти інтереси відповідача в суді першої інстанції при розгляді даної справи може бути будь-яка особа, наділена повноваженнями на представництво відповідною довіреністю. Доказів неможливості направлення представника чи неможливості розгляду справи без участі представника в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, відповідач не був позбавлений можливості подати докази на підтвердженння його заперечень в суд першої інстанції до початку розгляду справи.

Крім того, в силу в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

За таких обставин, доводи апелянта щодо порушення його процесуальних прав судом першої першої інстанції є помилковими та надуманими, які суперечать дійсним обставинам справи та нормам закону.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів констатує, що відповідачем не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не приймаються до уваги, з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 16 серпня 2017року у справі № 903/582/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ "ВМП" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.