ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Справа № 914/665/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація

на рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2017р., суддя Фартушок Т.Б.

у справі № 914/665/17

за позовом: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація, м. Львів

про: зобовязання виконати рішення адміністративної колегії ЛОТВ АМК України від 23.12.2016 № 64 р/к

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 - представник (довіреність №13/08-2057 від 30.12.2016р.)

від відповідача (скаржника) ОСОБА_3 - представник (довіреність б/н від 15.06.2017р.)

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 11.05.2017р., в справі №914/665/17 позов задоволено повністю. Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація виконати Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2016р. №64 р/к у справі №1-02-82/2015 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а саме: усунути порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведені у пункті ІІ резолютивної частини Рішення шляхом застосування обґрунтованого розміру Пзл при нарахуванні плати з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців будинку по вул. В.Великого, 16 у м.Львові (що має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які не перебувають у сімейних відносинах та знаходиться у приватній власності Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація) із дотриманням Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2017р., в справі №914/665/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому, апелянт, вказує на те, що в нього була законна правова основа для нарахування, як обсягу, так і тарифів за надання послуг утримання будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача заперечив проти доводів апелянта, просив рішення Львівської області від 11.05.2017р., в справі №914/665/17 залишити без змін. При цьому зазначив, що судом першої інстанції належним чином встановлені всі обставини справи.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2017р. по справі № 914/665/17 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№01-04/5676/17 від 18.08.2017 року).

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 23.12.2016р. прийнято рішення №64 р/к у справі №1-02-82/2015 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (надалі Рішення), яким постановлено визнати, що відповідно до статті 12 Закону України Про захист економічної конкуренції, становище Відповідача є монопольним (домінуючим) на ринку послуг з утримання будинку та прибудинкової території по вул. В.Великого, 16 у м.Львові (що має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які не перебувають у сімейних відносинах та знаходиться у приватній власності Відповідача) у територіальних межах, де розташований будинок Відповідача із часткою у часових межах: 2015 рік, з 01.01.2016р. до 30.12.2016р.

Окрім того, вказаним Рішенням визнано, що Відповідач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме, зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у вигляді дій, а саме, застосування розміру площі Пзл в необґрунтованому розмірі, що не відповідає вимогам Порядку №869 в частині застосування рівних площ та застосування розмірів площ Пзл, які не відповідають даним розмірам площ, а саме 1589,4 м.кв., 1938,2 м.кв. та 1559,4 м.кв., які були подані Відповідачем на вимогу відділення, призводить до нарахування в необґрунтованому розмірі плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців будинку (гуртожитку) по вул.В.Великого, 16 у м.Львові, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (ч.1 ст.13).

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення зобов'язано Відповідача усунути наведені порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом застосування обґрунтованого розміру Пзл при нарахуванні плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців будинку по вул. В.Великого, 16 у м.Львові (що має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які не перебувають у сімейних відносинах та знаходиться у приватній власності Відповідача) із дотриманням вимог Порядку №869. Строк виконання зобов'язання 2 місяці, починаючи з дня отримання рішення.

Згідно пункту 4 резолютивної частини Рішення за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на Відповідача накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

16.01.2017р. Листом від 12.01.2017р. вих. №13/03-43 Позивач надав Відповідачу ОСОБА_4 про прийняття рішення та копію вказаного Рішення. Відповідачем вказане ОСОБА_4 отримано 20.01.2017р., що підтверджується відміткою уповноваженого представника Відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення №403.

Належні, допустимі та достатні докази визнання незаконним чи скасування, а також виконання Рішення, Сторонами, суду не заявлені та не подані, в матеріалах справи такі докази відсутні.

З підстав наведеного, Позивач, просить, суд, зобовязати Відповідача виконати Рішення, а саме: усунути порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведені у пункті ІІ резолютивної частини Рішення, шляхом застосування обґрунтованого розміру Пзл при нарахуванні плати з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців будинку по вул. В.Великого, 16 у м.Львові (що має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які не перебувають у сімейних відносинах та знаходиться в приватній власності Відповідача) із дотриманням Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Господарського кодексу України, Закону України Про захист економічної конкуренції, Законом України Про Антимонопольний комітет України, Законом України Про здійснення державних закупівель.

Приписами ст.1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною третьою статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України Про Антимонопольний комітет України визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (згідно з положеннями статей 1, 6, 12-1 Закону України Про Антимонопольний комітет України).

У відповідності з пунктом 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Комітету від 23.02.2001р. № 32-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за №129/5482 передбачено, що діяльність щодо виявлення, попередження та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції здійснюється територіальним відділенням з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України, а також Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що затверджуються Комітетом.

Згідно статті 27 Закону України Про захист від недобросовісної конкуренції процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення, зокрема, про визнання факту недобросовісної конкуренції; накладання штрафів, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ст.5 Закону України Про Антимонопольний комітет України, Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України Про захист економічної конкуренції, Про захист від недобросовісної конкуренції, цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1ст.48 Закону України Про захист економічної конкуренції визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Законом України Про захист економічної конкуренції встановлено спеціальний порядок виконання рішень органів Антимонопольного комітету України, тобто, під час виконання Рішення від 23.12.2016р. №64 р/к необхідно дотримуватись наступного порядку щодо:

виконання рішень - частина 2 статті 56 - рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання;

сплати штрафу частина 3 ст.56 - особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції, рішення органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання, шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Так, ОСОБА_4 від 12.01.2017р. №13/03-43 про надіслання копії Рішення від 23.12.2016р. №64 р/к із копією Рішення та зазначенням на необхідність виконання Рішення та сплати штрафу в двомісячний термін, необхідності представлення копії платіжного документу про сплату штрафу та із зазначенням, що за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу, надіслано Позивачем 16.01.2017р. та отримано Відповідачем 20.01.2017р..

Також, слід зазначити що згідно рішення господарського суду Львівської області від 02.10.2017 року у справі №914/1625/17 відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним рішення адміністративної колегії ЛОТВ АМК України №64 р/к у справі №1-02-82/2015 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі відсутність доказів його повного чи часткового виконання, позовні вимоги Позивача про зобов'язання Відповідача виконати рішення від 23.12.2016р. №64 р/к у справі №1-02-82/2015 є документально та нормативно обґрунтованими, відтак правомірно задоволеними судом першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2017р., в справі №914/665/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І.Б.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Матущак О.І.