РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"17" жовтня 2017 р. Справа № 906/533/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Бучинська Г.Б. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Гуменюк І.П. (довіреність від 09.10.2017р.);

відповідача- Андрієвська В.В, (довіреність №1679 від 01.09.2017р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обме-женою відповідальністю «Омелянівський кар'єр» на рішення господарського суду Житомирської області від 05.09.2017р. у справі №906/533/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омелянівський кар'єр»

с.Горщик Коростенського р-ну Житомирської обл.

про стягнення 28 270 грн. штрафу,-

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України. Кло-потання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 05.09.2017р. у справі №906/533/ 17 (суддя Кудряшова Ю.В.) задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська задізниця» (надалі в тексті Залізниця) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омелянівський карєр» (надалі в тексті Товариство) про стягнення 28 270 грн. штрафу.(арк. справи 89-90).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт невірного зазначення відправником у залізничній накладній маси вантажу підтверджений матеріалами справи, розра-хунок штрафу здійснено правильно, у відповідності до вимог Статуту Залізниць. Крім того, Від-повідач не подав суду достатніх доказів, які б слугували підставою для задоволення клопотання про зменшення розміру штрафу, тому в задоволенні зазначеного клопотання господарський суд першої інстанції відмовив.(арк.справи 90).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомир-ської області від 05.09.2017р. у даній справі та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафу до однієї перевізної плати.(арк.справи 95-98).

Скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції помил-ково визнав Комерційний акт належним доказом, оскільки він не складений з порушенням Пра-вил складання актів, а саме не підписаний начальником станції одержувача чи заступником, а та-кож начальником вантажного району і працівником станції, який здійснював перевірку. Крім того, у комерційному акті зазначено, що його складено у присутності працівника ВОХР ОСОБА_1, проте ним не підписано. Зазначає також, що суд першої інстанції безпідставно відхи-лив клопотання про зменшення штрафу, оскільки сума штрафу надмірно велика, а Залізниці не завдано збитків.(арк.справи 96-97).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2017р. апеляційну скар-гу Відповідача прийнято до провадження, справу призначено до слухання.(арк.справи 93).

11.10.2017р. поштою від Відповідача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії звіту про фінансовий стан станом на 30.06.2017р.(арк.справи 104-108).

У день судового засідання 17.10.2017р. поштою від Позивач надійшов відзив, у якому він вказує, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням усіх установлених норм чинно-го законодавства та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскі-льки вважає її мотиви безпідставними та необґрунтованими.(арк.справи 110-112).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17.10.2017р. представник Відповідача під-тримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції та клопотався про прийняття апеляційним судом в додаткового доказу: копію балансу звіту про фінансовий стан на 30.06.2017р. для підтвердження скрутного матеріального становища та змен-шення розміру штрафу. Представник Позивача зауважив, що в суді першої інстанції Відповідач не подавав жодних доказів в обґрунтування виключності обставин, які зумовили б зменшення на-рахованого штрафу, а також заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надавши пояс-нення в обґрунтування своєї правової позиції.

Розглядаючи зазначене клопотання, колегія суддів приймає до уваги, що межі перегляду справи в апеляційній інстанції встановлені статтею 101 ГПК України. Так, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами пов-торно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував немож-ливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи зазначене про існування доказів, на які покликається Скаржник в клопотанні не зазначалося Відповідачем ні у відзиві від 17.07.2017р.(арк.справи 31-32), ні у клопотанні від 04.09.2017р. про про зменшення розміру штрафу (арк.справи 53-54), ні в апеляційній скарзі від 18.09.2017р.(арк.справи 95-98); не подавались такі докази і не могли бути досліджені місцевим господарським судом, тому враховуючи відсутність заяв про прийняття додаткових доказів та від-сутність обґрунтування неможливості їх подання суду першої інстанції з підстав ч.1 ст.101 ГПК України, колегія суддів не приймає зазначені додаткові докази до розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Омелянівський карєр»-відправник 15.02.2017р. згідно залізничної накладної №34541300 відправило у пяти вагонах вантаж відсів гранітний або камяний, насипом зі станції Гранітний Південно-Західної залізниці на адресу одержувача ТзОВ «Прикарпатська будівельна компанія» до станції призначення станція Дрогобич Львівської об-ласті, загальна маса вантажу 342 250 кг.(арк.справи 9).

Згідно вказаної залізничної накладної вартість перевезення складає 28 270 грн. 00 коп.

Відомості зазначені в накладній підтверджено представником відправника ОСОБА_2

По прибутті вантажу на станцію Здолбунів Львівської залізниці 17.02.2017р. на підставі по-казників електронної тензометричної ваги та акту загальної форми №433 затримано вагон № 63837884 для контрольного комісійного зважування на статичній вазі.(арк.справи 10).

Матеріалами справи стверджено, що за результатами зважування вагону №63837884 пере-візником був складений комерційний акт від 17.02.2017р. №350002/21, який підписали заступник начальника станції ОСОБА_3 та приймальники поїздів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Контрольне комісійне зважування маси вантажу проведено на 150 тонних залізничних вагах. Встановлено: у вагоні №63837884 зазначено у перевізних документах маса нетто 68 600 кг, в дійсності виявлено: маса нетто 75 300 кг, маса брутто 97 150 кг., тара 21 850 кг, що більше проти документа на 6 700 кг. та більше вантажопідйомності на 6 300 кг. Згідно показників ваги даний вагон навантажено понад норму, що в свою чергу загрожувало безпеці руху у відповідності до Правил технічної екс-плуатації вагонів розділ 15 п.15.27.(арк.справи 11).

Згідно комерційного акту від 17.02.2017р. №350002/21 та на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, Позивач нарахував 28 270 грн. штрафу за невірне зазначення в накладній маси вантажу в одному вагоні. Лишок даного вантажу у кількості 6300 кг забрано і вивезено представ-ником Відповідача під розписку зі станції Здолбунів.(арк.справи 12, 13).

Матеріалами справи стверджено, що пропозиція сплатити 28 270 грн. штрафу за переван-таження вагону, яка вбачається з претензії Залізниці від 23.03.2017р. залишена Товариством без відповіді та без задоволення.(арк.справи 14).

Як вже зазначалося, суд першої інстанції задоволив позов, присудивши до стягнення з Товариства на користь Залізниці 28 270 грн. штрафу.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає за-доволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовя-зання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Господарські зобовязання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Оскільки сторони спірних правовідносин є субєктами господарювання, то зобовязання, що виникли між ними суд першої інстанції вірно визначив як господарські договірні у сфері пе-ревезення вантажу залізничним транспортом.

Господарські договори між субєктами господарювання укладаються за правилами вста-новленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарсь-ким кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ст.ст. 173, 179 ГК України).

Згідно з ч.5 ст.306 ГК України, загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умо-ви перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, ра-діоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відпо-відно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-пра-вовими актами.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору переве-зення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коно-самента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобовязані забезпечувати ванта-жовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних пере-везень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб-єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспор-тними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в дого-ворі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідаль-ність за неналежне виконання договірних зобовязань.(ст.307 ГК України).

Аналогічні положення містить і ст.908 ЦК України.

Предметом даного спору є стягнення залізницею штрафу за неправильне зазначення у нак-ладній маси вантажу.

Приписами ст.920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязань, що виплива-ють із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сто-рін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (ста-тутами). Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за пра-вопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.(ч. 1 ст.216 ГК України).

Згідно зі ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів за-конодавства України.

Статут залізниць України (надалі Статут залізниць) затверджено постановою Кабінету Мі-ністрів України від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць чинний із змінами і доповненнями.

Стаття 5 Статуту залізниць відносить до компетенції Міністерства транспорту України зат-вердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обовязковими для всіх юри-дичних і фізичних осіб на території України.

Накладна, згідно ст.6 Статуту залізниць основний перевізний документ встановленої фор-ми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення ван-тажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належ-ної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накла-дній основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення ван-тажу (ст.37 Статуту залізниць). За правилами ст.24 Статуту залізниць, залізниці надано право пе-ріодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначених вантажовідправником у накладній, а ст.122 Статуту залізниць установлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. затверджено Правила оформлення перевізних документів. Наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та викладено їх в новій редакції.

Так, згідно п.1.2 Правил, оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міні-стерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (надалі Правила), накладна є обовязковою дво-сторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправни-ком та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором за-стави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначен-ня, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до пере-везення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою прий-мання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезен-ня за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовлас-ником і залізницею. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Виникнення між сторонами у даній справі господарських договірних відносин у сфері пе-ревезення вантажу залізничним транспортом стверджується перевізним докуменом накладною від 15.02.2017р. №34541300. Як вірно встановив місцевий господарський суд, накладна як основ-ний перевізний документ повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами оформлення пе-ревізних документів.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, на кожне відправлення ва-нтажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправ-лення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі предявлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що пе-ревозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в уні-версальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

Обовязок відправника зазначати у накладній відповідні реквізити, в т.ч. масу вантажу, ус-тановлено п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Правил оформлення перевізних документів. Вантажовідправником запо-внюється, зокрема, графа накладної «маса вантажу в кг, визначена відправником», де вказується маса вантажу у кілограмах. У разі визначення маси на вагонних вагах у відповідних графах заз-начається маса брутто, тари вагона і нетто вантажу. Відправником також заповнюються графи: «Спосіб визначення маси», де зазначається, яким способом визначено масу вантажу. При зважу-ванні вантажу необхідно зазначити тип ваг: «на товарних вагах», «на вагонних вагах вантажопід-йомністю...т», «на елеваторних вагах» чи інших вагах; «Навантаження засобами» зазначається «відправника», якщо навантаження здійснюється відправником. У графі 55 «Правильність внесе-них відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, зас-відчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправ-ника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.(п.2.6 Правил оформлення перевізних документів).

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено непра-вильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержу-вача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт (п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів).

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обстави-ни, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну нор-му містить ст.129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної від-повідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станці-ями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Вищевказаною статтею передбачено, що порядок скла-дання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334.

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи комерційним актом від 17.02.2017р. №350002/21 стверджується перевантаження на 6 300 кг ваго-на №63837884 від маси, вказаної у накладній на перевезення.

Застосовуючи ст.ст.118, 122 Статуту залізниць апеляційний суд враховує, що штраф під-лягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитків. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у постанові від 14.10.2014р. у справі №918/493/14.

Статтею 37 Статуту залізниць встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматері-али тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту Украї-ни від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №862/ 5083 (надалі в тексті Правила видачі вантажів) передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаче-ному Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транс-порту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11. 2000р. за №861/5082 (надалі в тексті Правила приймання вантажів до перевезення).

Однак, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу. Аналогіч-на правова позиція викладена в п.3.18 Розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з пе-ревезення вантажів залізницею».(надалі в тексті Розяснення).

Крім того, Залізниця, користуючись правом, визначеним ст.24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для перевірки вантажу зруч-ний для себе та більш точний спосіб.

Колегія суддів зауважує, що накладна є письмовою формою договору перевезення ванта-жу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі ст.24 Статуту залізниць і ванта-жовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одер-жувача є відправник вантажу.(п.6.3 Розяснення).

Разом з тим, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника щодо неналежного оформлення комерційного акту, оскільки зазначений документ підписаний заступником началь-ника станції ОСОБА_3 та приймальниками поїздів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому, Пра-вилами складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 не передбачено обовязковості підпису працівниками ВОХР таких актів.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання Скаржника на неправомірну відмову судом першої інстанції у зменшенні штрафу через відсутність завданих збитків Залізниці, з огляду на те, що в суді першої інстанції Відповідач не обґрунтував належними та допустимими доказами обс-тавин, що зумовлюють виключність данного випадку для зменшення штрафу, а суд апеляційної інстанції, з підстав ч.1 ст.101 ГПК України, відхилив поданий додатковий доказ через відсутність обґрунтування неможливості його подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобовязань Відпо-відача і вмотивованості висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановле-но, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування при-йнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодек-су України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Омелянівський карєр» на рішення господарського суду Житомирської області від 05.09.2017 року у справі №906/533/17 залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/533/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.