ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Справа № 904/5973/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентер"
на ухвалуГосподарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017
та постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017
у справі№904/5973/17 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Вентер"
простягнення 101 575 040,05 грн.
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентер"
доПублічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
провизнання недійсним кредитного договору
за участю представників:
від ПАТ КБ "Приватбанк":не з'явився,
від ТОВ "Вентер":не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось з первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентер" про стягнення заборгованості за кредитним договором №від 17.12.2008 в розмірі 101 575 040,05 грн., з яких 32 240 699,62 грн. - заборгованість за кредитом; 2 579 255,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 57 091 993,03 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8 039 955,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 000,00 грн. - штраф, фіксована частина; 1 622 135,50 грн. - штраф, відсоток від суми ліміту встановленого у п. А.2 договору.

07.06.2017 ТОВ "Вентер" звернулось з зустрічним позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", в якому просить: прийняти дану зустрічну позовну заяву до розгляду та об'єднати її з позовною заявою ПАТ КБ "Приватбанк" у справі № 904/5973/17; звільнити від сплати судового збору за подання зустрічного позову; визнати недійсним кредитний договір №DNHL від 17.12.2008, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Вентер"; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017р. у справі № 904/5973/17 (суддя Кеся Н.Б.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 (колегія суддів у складі: Дармін М.О., Березкіна О.В., Антонюк С.Г.), повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ "Вентер" без розгляду.

Не погодившись з вказаними судовими актами, ТОВ "Вентер" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи зустрічну позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що ТОВ "Вентер" не подано доказів сплати судового збору, в той час як не вбачається підстав для задоволення клопотання щодо звільнення від його сплати.

Згідно зі ст. 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із зустрічним позовом ТОВ "Вентер" заявило клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що на даний час не має змоги сплатити судовий збір, через брак коштів на рахунках підприємства. Так, ТОВ "Вентер" зазначає, що відповідно до банківської виписки про рух коштів на його поточному рахунку №р/р 2587 у ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпро за період з 01.05.2017-31.05.2017, вхідний залишок коштів 196,12 грн., вихідний залишок коштів складає 174,65 грн. За вказаний період ТОВ "Вентер" було отримано фінансову допомогу в сумі 11 300,00 грн., яка була витрачена на сплату заробітної плати працівників та оплату оренди приміщення. Відповідно до банківської виписки про рух коштів на поточному рахунку ТОВ "Вентер" №р/р 2587 у ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпро за період з 01.06.2017-08.06.2017, вхідний залишок коштів 174,65 грн., вихідний залишок коштів складає 74,65 грн. ТОВ "Вентер" посилається на те, що не має будь-яких інших банківських рахунків у ПАТ КБ "Приватбанк" або інших фінансових установах України.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 України від 21.02.2013 роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, встановивши, що ТОВ "Вентер" не надано доказів того, що рахунок №р/р 2587 у ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпро є єдиним рахунком підприємства, який відкрито в банківських установах України, а також врахувавши, що розмір судового збору є незначним, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання ТОВ "Вентер" про звільнення від сплати судового збору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі", № 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних ухвали місцевого та постанови апеляційного судів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентер" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 у справі №904/5973/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді О. Євсіков

О. Попікова