ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2017 Справа № 904/8626/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна", м. Одеса

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення 2145,26 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Комаров О.А., довіреність від 18 травня 2017 року, керівник Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу ТОВ "Тедіс Україна"

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" звернулося до господарського суду із позовом, яким з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. №56518/17 від 17.10.2017) просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2 145,26 грн., з яких:

- пеня у розмірі 526,19 грн.;

- штраф у розмірі 16% у сумі 1 555,93 грн.;

- 3 % річних у розмірі 63,14 грн.;

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 4673-ДП/17 від 16 лютого 2017 року в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 05.07.2017 по 21.09.2017 у сумі 64,13 грн.

На підставі пункту 6.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати поставленого товару у розмірі 526,19 грн. за загальний період з 05.07.2017 по 21.09.2017. На підставі пункту 6.3 договору позивач нарахував штраф 16 % за порушення строків оплати поставленого товару у розмірі 1 555,93 грн.

Відповідач у судове засідання призначене для розгляду справи не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Направлена судом на адресу відповідача ухвала про порушення провадження повернута підприємством зв'язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

За змістом підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності його представника, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 18 жовтня 2017 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір поставки №4673-ДП/17, відповідно до умов якого (п.1.1), продавець зобов'язується передавати тютюнові вироби або інші групи товарів у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Придбаний покупцем за цим договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця на території України. Асортимент, кількість, ціна товару визначається сторонами на кожну партію окремо (п. 1.2 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 15 лютого 2018 року включно, а по відношенню платежів - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань по оплаті отриманого товару. Дострокове припинення дії договору можливе з ініціативи будь - якої сторони шляхом письмового повідомлення за один місяць і за умови повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.п. 1.3, 1.4 договору).

Асортимент, кількість та ціна товару, що продається згідно з даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.1 договору).

Поставка продавцем тютюнових виробів покупцю здійснюється за наявності в документах, згідно з якими вони відпускаються, реєстраційних номерів сертифіката відповідності, які продавець зазначає у видаткових накладних (п. 2.3 договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення (замовлень) покупця га виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Замовлення на партію товару погоджується відповідальними особами сторін (п. 3.1 договору).

Поставка товару здійснюється або транспортом продавця, або транспортом покупця (ЕХW - склад продавця або СРТ - склад покупця). Право вибору умов постачання товару залишається за продавцем. Умови поставки викладені у відповідності з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером договору, а також тих особливостей, що випливають із умов даного договору (п. 3.3 договору).

Покупець приймає товар у відповідності до вимог законодавства, згідно із супровідними документами продавця (п. 3.5 договору).

Право власності на товар, що постачається, а також ризик його випадкової загибелі та випадкового пошкодження, переходять до покупця з моменту отримання товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає (п. 3.8 договору).

Покупець зобов'язаний надати продавцю документи пов'язані з отриманням товару (видаткові накладні; довіреності тощо), які належним чином оформленні (п. 3.9 договору).

Згідно пункту 4.1 договору ціна товару визначається у відповідності з ціною вказаною у прайс-листах продавця, які діють на момент виконання продавцем замовлень покупця і вказується у видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Загальна сума даного договору не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого товару згідно видаткових накладних.

Продавець залишає за собою право проводити зміну ціни товару, що в будь-якому разі не пов'язано зі стимулюванням об'ємів продажу товару. При цьому продавець в момент опрацювання замовлення повідомляє покупця про зміну ціни на замовлений ним товар. За покупцем залишається право відмовитись від замовленого ним товару (п. 4.2 договору).

Згідно пункту 4.3 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Проте не виключаються інші способи розрахунків, передбачені чинним - законодавством України, за погодженням з продавцем.

Кошти за поставлений товар зараховуються на закриття видаткових накладних за хронологією їх виписки починаючи з накладної з найбільш ранньою датою. Якщо по неоплачених, оплачених частково, або не своєчасно оплачених видаткових накладних продавцем була виставлена претензія, то в першу чергу покриваються штрафні санкції (пеня, штраф, інфляційні нарахування тощо), а потім основна сума боргу (п. 4.4 договору).

Відповідно до пункту 4.8 договору максимальний строк відтермінування оплати за тютюнові вироби становить шість календарних днів і обраховується з дати виписки видаткової накладної. День, наступний за днем виписки видаткової накладної є першим днем при підрахунку строку, на який надано відстрочку. Останнім днем розрахунку є шостий календарний день. В разі розрахунку в інший спосіб, ніж перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, який не погоджений з продавцем, строк відтермінування оплати може бути змінено продавцем в односторонньому порядку, про що повідомляється покупця (п. 4.8 договору).

На інші групи товарів строк відтермінування оплати становить шість календарних днів і обраховується з дати виписки видаткової накладної. День, наступний за днем виписки видаткової накладної є першим днем при підрахунку строку на який надано відстрочку. Останнім днем розрахунку є шостий календарний день (п. 4.9 договору).

Відпуск товару покупцю не проводиться, якщо покупець має видаткові накладні терміни оплати яких прострочений. Відпуск товару поновлюється за погодженням з продавцем, після погашення заборгованості, в тому числі штрафних санкцій, виставлених продавцем та оплати планових платежів (п. 4.10 договору).

Згідно пункту 4.12 договору зобов'язання покупця по оплаті вартості отриманого товару вважаються виконаними: при безготівкових розрахунках - з моменту зарахування коштів, перерахованих покупцем, на поточному рахунку продавця в банківській установі; при розрахунках готівкою - з моменту внесення готівки з касу продавця.

На виконання умов договору поставки №4673-ДП/17 від 16.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" поставило Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 продукцію на загальну суму 9 725,09 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладним №ДП17-000059608 від 28.06.2017 на суму 4 996,30 грн. №ДП17-000059609 від 28.06.2017 на суму 4 728,79 грн. (а.с. 16-18).

11 липня 2017 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №2890/ГО/102 про невиконання договірних зобов'язань з вимогою негайної оплати заборгованості та штрафних санкцій на суму 11 332,67 грн. (а.с. 19-20).

Відповідач розрахувався за поставлений товар, що підтверджується платіжним дорученням №@2PL597822 від 04 жовтня 2017 року на суму 9 725,10 грн.

Позивач посилається на обставини несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати вартості поставленого позивачем відповідачу товару, що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору, положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк оплати продукції, поставленої позивачем відповідачу, поставка якої підтверджується зазначеними вище накладними, є таким, що настав 04.07.2017, прострочка виконання зобов'язання виникає з 05.07.2017.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (cт.610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату за договором передбачена пунктом 6.2. договору. Так, у разі прострочення покупцем строків оплати вартості отриманого товару, він зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату поставленої продукції нарахована ним у сумі 526,19 грн. за загальний період прострочки з 05.07.2017 по 21.09.2017.

Перевіркою правильності нарахування позивачем пені судом порушень вимог чинного законодавства не встановлено. У зв'язку з чим вимога про стягнення пені підлягає задоволенню у повному обсязі.

Пунктом 6.3 передбачено, що у випадку прострочення платежу понад 3 (три) календарні дні, покупець сплачує на користь продавця одноразовий штраф у розмірі 16% від суми неоплаченого в строк товару за користування коштами.

Позивач нарахував та просить стягнути штраф у сумі 1555,93 грн. за порушення строків оплати поставленої продукції.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку штрафу у розмірі 16% встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку, у зв'язку з чим вимога про стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню у сумі 1 555,92 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 05.07.2017 по 21.09.2017 у сумі 64,13 грн.

Перевіркою правильності розрахунку 3% річних судом порушень вимог чинного законодавства не встановлено. У зв'язку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у сумі 2 145,25 грн., з яких: 526,19 грн. - пеня, 63,14 грн. - 3% річних, 1 555,92 грн. - штраф 16%.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача у сумі 1 599,99 грн.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (51940, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 4-А, ідентифікаційний код 30622532) пеню у сумі 526 (п'ятсот двадцять шість) грн. 19 коп., штраф у розмірі 16% у сумі 1555 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 92 коп., 3 % річних у сумі 63 (шістдесят три) грн. 14 коп., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 599 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 99 коп., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.10.2017

Суддя Н.М.Євстигнеєва