донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.10.2017р. справа № 905/1227/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від прокуратури: від позивача:ОСОБА_4 (посвідчення № 044395 від 04.10.2016р.) не зявився
від відповідача 1: від відповідача 2: від третьої особи:ОСОБА_5 (довіреність № 73 від 28.12.2016р.) не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора прокуратури Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від09.08.2017р.
по справі№ 905/1227/17 (суддя Бойко І. А.)
за позовомКерівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ
до відповідача 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків
та відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон, м. Маріуполь, Донецька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаМаріупольський професійний ліцей, м. Маріуполь, Донецька область
провизнання недійним договору оренди та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ (далі Позивач) звернулася до Господарського суду Донецької області до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків (далі Відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон, м. Маріуполь, Донецька область (далі Відповідач 2) з позовом про визнання недійним договору оренди № 4785/2011 від 31.05.2011, додаткових договорів № 2 та № 3 та зобовязання вчинити певні дії.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 09.08.2017р. (повний текст підписано 14.08.2017р.) по справі № 905/1227/17 у задоволенні позовних вимог Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України - відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 09.08.2017р. по справі № 905/1227/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки останнє ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Підставою позову та апеляційної скарги, з посиланням на частину 5 статті 63 Закону України "Про освіту", частину 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", позивач вказує на незаконну передачу в оренду приміщень державного навчального закладу для здійснення діяльності, що не повязана з навчально-виховним процесом. Зазначене на думку позивача не було враховано судом першої інстанції, що призвело до його незаконного ухвалення.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Татенко В. М., судді Чернота Л. Ф., Марченко О. А.

Судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення були створені необхідні умови для всебічного та повного розгляду справи в суді, а саме: повідомлення належним чином про час та місце судового розгляду та витребування у сторін необхідних доказів та пояснень для правильного вирішення спору.

Фіксація судового процесу апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

20.10.2017р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від в. о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 надійшли письмові пояснення № 70-3888вих-17 від 20.10.2017р. по справі, які було розглянуто судовою колегією та долучено до матеріалів справи. Окрім того, 24.10.2017р. від Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області, на електронну адресу апеляційного суду надійшли додаткові документи, що також було долучено судовою колегією до матеріалів справи.

Представник прокуратури у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у останній мотивів.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив судову колегію залишити без змін рішення Господарського суду Донецької області від 09.08.2017р. по справі № 905/1227/17. Окрім того, представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області було надано апеляційному суду заяву б/н, б/д про припинення провадження по справі, яка обгрунтованна відсутністю предмету спору, що підтверджується, доданими до зазначеної заяви, копією акту приймання - передачі приміщень від 16.08.2017р. та копією договору № 5 про розірвання договору оренди № 4785/2011р. від 31.05.2011р.

Оцінивши доводи наданої відповідачем 1, зазначеної вище заяви з додатками, колегія суддів зазначає , що відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що подані, перелічені раніше документи, якими відповідач 1, наразі, обгрунтовує підстави для припинення провадженя у суді апеляційної інстанції, були підписані вже після ухвалення Господарським судом Донецької області спірного рішення по справі, тому не були й не могли бути предметом розгляду в суді першої інстанції, а отже, не приймаються судовою колегією до уваги, у зв'язку з чим, заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області б/н, б/д про припинення провадження по справі - задоволенню не підлягає.

Представники Міністерства освіти і науки України, Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон та Маріупольського професійного ліцея у судове засідання не зявилися, поважність причин не явки апеляційному суду не повідомили.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників позивача, відповідача 2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, адже наявних матеріалів і витребуваних додатково відомостей достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду ухваленим з порушенням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.05.2011р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (далі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон (далі Орендар) був укладений Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4785/2011 (далі Договір).

Відповідно п.10.1. Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), він укладено строком на 2 роки 360 днів, що діє з 31.05.2011р. до 25.05.2014р. включно. Враховуючи лист Міністерства освіти і науки України від 19.03.2014р. №1/11-3843 та заяву орендаря №22 від 21.02.2014р. строни дійшли згоди до взаємної згоди продовжити строк дії Договору оренди до 20.05.2017р. включно.

Згідно п.10.4. Договору, у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення Договору або зміну його після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно п.1.1. Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне майно нежитлові вбудовані приміщення (далі ОСОБА_6) на другому поверсі будівлі учбових майстерень загальною площею 22,14 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Воїнів-визволителів, 1, що знаходяться на балансі Маріупольського професійного ліцею (далі Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.03.2014р. і становить за незалежною оцінкою 45 064,00 грн.

Відповідно до п.1.2. Договору, майно передається в оренду з метою розміщення виробництва індикаторів температури для газових плит.

За умов п.1.3. Договору, стан ОСОБА_6 на момент укладання договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря.

За умов п.2.1. Договору, Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами Договору та акта приймання-передавання ОСОБА_6.

Відповідно п.2.2. Договору, передача ОСОБА_6 в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це ОСОБА_6. ОСОБА_6 залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Згідно п.2.3. Договору, передача ОСОБА_6 в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про оцінку, складеному за Методиткою оцінки.

Відповідно п.2.4. Договору, обовязок щодо скаладання акта приймання- передавання покладається на Орендодавця.

Згідно п.3.1. Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), з 26.05.2014р. орендна плата плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) квітень 2014р. 581,89 грн. Орендна плптп з травня 2014р. щомісяця корегується на індекс інфляції. Встановлений Державною службою статистики України.

За умов п.3.3 Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекс інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно п.3.9 Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), надмірно сплачена сума орендної плати, що надішла до бюджету, підлягає в установленому порідку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у звязку з припиненням орендних відносин повернення Орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами Порядку повернення коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013р. за №1650/24182, та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011р. №106 Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обовязкових платежів) та інших доходів бюджету.

Згідно п. 3.11 Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує оренду плату до дня повернення ОСОБА_6 за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обовязку сплати заборгованості за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно п.5.1 Договору, орендар зобовязується використовувати орендоване ОСОБА_6 відповідно до його призначення та умов цього Договору.

Згідно п. 5.2 Договору, Орендар зобовязується протягом місяця після підписання Договору внести завдаток, передбачений цим Договором.

Умовами п.5.4 Договору передбачено, що орендар зобовязаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п. 3.11 Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), забезпечити Орендодавцю і Балансоутримувачу доступ на об`єкт оренди з метою контролю за його використанням та виконанням умов Договору.

Відповідно до п.6.1 Договору, орендар має право використовувати орендоване майно відповіднодо його призначення та умов цього Договору.

Умовами п.7.1 Договору, орендодавець зобовязується передати Орендарю в оренду майно згідно з цим Договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором.

Згідно п. 8.1 Договору (в редакції Договору №2 від 30.05.2014р. про внесення змін до Договору №4785/2011 віж 31.05.2011р.), орендодавець має право контролювати з можливим залученням Балансоутримувача виконання умов Договору та використання ОСОБА_6, переданого в оренду за Договором, і у разі необхідності спільно з Балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування.

31.05.2011р. майно за договором оренди №4785/2011 від 31.05.2011р. було передано в користування орендарю на підставі акту приймання-передавання орендованого майна (додаток №2 до Договору оренди), підписаного сторонами договору.

Ухвалюючи спірне рішення у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки на час передачі спірних приміщень в оренду, вони були вільні та в учбовому процесі не використовувались.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підставою позову, з посиланням на частину 5 статті 63 Закону України "Про освіту", частину 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", позивач вказує на незаконну передачу в оренду приміщень державного навчального закладу для здійснення діяльності, що не повязана з навчально-виховним процесом.

Відповідно до приписів частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 названого Кодексу встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як роз'яснено у пункті 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 2 статті 18 Закону України "Про освіту" (у редакції дійсній на час укладення договору оренди спірних приміщень) визначено, що заклади освіти, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного закладу освіти.

Статтею 61 цього ж Закону встановлено, що фінансування державних закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

При цьому, частиною 1 статті 63 зазначеного Закону передбачено, що матеріально-технічна база закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством, а в частині 5 цієї статті встановлено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

З вказаної норми права вбачається, що обєкт освіти це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Отже, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" законодавець визначає обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов'язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди).

Частиною 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (редакція якої була дійсна на момент укладення оспорюваного договору) передбачено, що загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації, крім іншого, і обєкти освіти.

З огляду на той факт, що спірні орендовані приміщення на момент укладення договору перебували на балансі Маріупольського професійного ліцею, які є обєктом освіти і, відповідно до статті 63 Закону України "Про освіту", не можуть використовуватися не за призначенням, а можуть бути передані в оренду виключно для діяльності, повязаної з навчально-виховним процесом, а невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж повязаною з навчально-виховним процесом, відтак висновок суду першої інстанції визнається таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Відтак, встановивши, що спірні приміщення передані в оренду відповідачу 2 всупереч забороні, встановленій чинним законодавством, висновок суду першої інстанції про відповідність оспорюваного договору вимогам закону є незаконним, внаслідок чого він підлягає визнанню недійсним.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог прокурора, оскільки спірний договір не відповідає вимогам цивільного законодавства. Відтак рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, як таке, що прийняте при неповному зясуванні усіх обставин справи та в порушення норм діючого матеріального права

Судовий збір, у відповідності до ч.2 ст. 49 ГПК України, пункту 4.7. постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", покладається на відповідачів, з огляду на їх неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили прокурора звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора прокуратури Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 09.08.2017р. по справі № 905/1227/17 скасувати.

Позовні вимоги Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ задовольнити.

Визнати недійсним на майбутнє договір оренди № 4785/2011 від 31.05.2011р., договір № 2 від 30.05.2014р. та договір № 3 від 16.11.2016р. (які є невідємними частинами договору № 4785/2011 від 31.05.2011р.), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (ідентифікаційний код 13511245) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон (ідентифікаційний код 20335760), предметом якого є нежитлові вбудовані приміщення на другому поверсі будівлі учбових майстерень для розміщення виробництва індикаторів температури для газових плит, загальною площею 22,14 кв.м. за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Воїнів-визволителів (Приморська), буд. 1, що перебуває на балансі Маріупольського професійного ліцею, вартість якого становить 45 064,00 грн.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон (87529, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Приморська, 1, ) протягом 14 днів з моменту набрання постанови законної сили звільнити та повернути балансоутримувачу, Маріупольському професійному ліцею (87541, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Воїнів-визволителів, будинок 8, ) за актом приймання-передачі передані в оренду згідно договору від 31.05.2011р. нежитлові приміщення площею 22,14 кв.м. вартістю 45 064,00 грн, розташовані за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Воїнів-визволителів (Приморська), буд. 1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технотрон (87529, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Приморська, 1, ) на користь прокуратури Донецької області, м. Маріуполь (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6; р/р 6251, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 600,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 760,00 грн.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, ) на користь прокуратури Донецької області, м. Маріуполь (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6; р/р 6251, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 600,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 760,00 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати накази на примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано 8 примірників:

2 - прокуратурі;

1 позивачу;

1 відповідачу 1;

1 відповідачу 2

1 - третій особі;

1 до справи;

1 ГСЗО;

ОСОБА_7

тел.: 702-01-54