УХВАЛА

23.10.2017Справа № 910/9633/16

За скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто»
на діїПодільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві
у справі№910/9633/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто»
доПублічного акціонерного товариства «Енергобанк»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Авто»

простягнення 9 073,26 грн.

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Прокопенко Т.В.
від відповідача:не з'явився
від третьої особи:не з'явився
від ВДВС:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляді господарського суду міста Києва перебувала справа №910/9633/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», третя особа - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Авто», про стягнення 9 073,26 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 12.07.2016 р. в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 р. рішення господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 12.07.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 р. рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2016 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 р. у справі № 910/9633/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» суму безпідставно утриманих коштів у розмірі 9.073,26 грн.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» 1.515,80 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, 1.653, 60 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

16.11.2016 р. на виконання постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2016 видано відповідні накази.

15.08.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» звернулось до господарського суду зі скаргою на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, відповідно до якої просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.07.2017 р.;

- зобов'язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 15.03.2017 р. (про стягнення безпідставно утриманих коштів у розмірі 9 073,26 грн.).

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду міста Києва від 15.08.2017 р. №05-23/2411 призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.08.2017 р. визначено суддю Босого В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2017 р. (з урахуванням ухвали від 21.08.2017 р.) справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено скаргу до розгляду на 02.10.2017 р.

Відповідачем 31.08.2017 р. до відділу діловодства суду подано письмові пояснення, в яких проти задоволення скарги заперечує посилаючись на те, що постановою Національного банку України № 370 від 11.06.2015 р. відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію боржника - ПАТ «Енергобанк», а тому державний виконавець правомірно у відповідності до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» 31.07.2017 р. виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р. розгляд скарги відкладена на 23.10.2017 р. у зв'язку із неявкою представника третьої особи та державного виконавця.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, подану скаргу підтримав та просив задовольнити повністю.

Представники відповідача, третьої особи та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Частиною 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Позивач звернувся до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою про примусове виконання наказу господарського суду міста Києва №910/9633/16 від 16.11.2016 р. про стягнення 9 073,26 грн.

Повідомленням державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Бондаренко О.С. від 31.07.2017 р. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Судом відхиляються посилання скаржника на те, що положення ч. 4 п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються лише до кредиторів банків (пов'язані договірними відносинами з банком), котрі з тих чи інших причин не були внесені до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Національного банку України № 96 від 12.02.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 12.02.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Енергобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

В подальшому 11.06.2015 р. Національним банком України винесено постанову № 370 від 11.06.2015 р., відповідно до якої вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Енергобанк».

Матеріали справи не містять та позивачем не подано доказів того, що постанова Національного банку України № 370 від 11.06.2015р. скасована або визнана недійсною, а отже вона є чиною.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржник належними засобами доказування не доведено, що повідомлення від 31.07.2017 р. винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.07.2017 р. є правомірним та такими, що відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Отже, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто», викладені у скарзі на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, визнаються судом неправомірними, а тому підстави її задоволення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовити.

Суддя В.П. Босий