ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 справа № 913/1195/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на ухвалу Господарського суду Луганської області про відстрочку виконання рішення від 17.11.2016
від18.09.2017
у справі№ 913/1195/16 (суддя Рябцева О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальності "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
доУправління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради, м. Брянка, Луганська область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 218 586,55 грн.
В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року до господарського суду звернулось Товариства з обмеженою відповідальності "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Позивач) із позовом до Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради, м. Брянка, Луганська область (Відповідач), про стягнення боргу в сумі 218 586,55 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 31.10.2016 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Третя особа).

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.11.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальності "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз", м. Сєвєродонецьк, Луганська область до Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради, м. Брянка, Луганська область про стягнення боргу в сумі 218 586,55 грн. задоволено в повному обсязі.

На виконання зазначеного рішення було видано відповідний судовий наказ 05.12.2016, який було предявлено до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області та повернуто останнім без виконання з огляду на недотримання УЖКГ Брянківської міської ради п. 11 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, яким встановлено, що установи, які переміщені на контрольовану територію, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством.

ТОВ "ВКФ "Промсоюз" 09.03.2017 звернулось до господарського суду Луганської області відповідно до ст. 121-2 ГПК України зі скаргою від 20.02.2017 № б/н, в якій просило:

- визнати дії ГУ ДКСУ у Луганській області незаконними та такими, що порушують принципи обовязковості виконання судового рішення при виконанні наказу господарського суду Луганської області від 05.12.2016 № 913/1195/16;

- зобовязати ГУ ДКСУ у Луганській області виконати наказ господарського суду Луганської області від 05.12.2016 № 913/1195/16.

В подальшому, заявою від 22.03.2017 № б/н ТОВ "ВКФ "Промсоюз" уточнив вимоги за скаргою і просив визнати дії ГУ ДКСУ у Луганській області щодо повернення наказу без виконання незаконними та зобовязати останнє прийняти до виконання наказ господарського суду Луганської області від 05.12.2016 № 913/1195/16.

Ухвалою суду від 15.05.2017 дії Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області щодо повернення наказу господарського суду Луганської області від 05.12.2016 № 913/1195/16 без виконання визнано незаконними та зобовязано останнє прийняти до виконання зазначений наказ.

Позивач за заявою від 06.06.2017 № 270 предявив наказ від 05.12.2016 до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, який отримано останнім 09.06.2017 та прийнято до виконання.

Третя особа 06.09.2017 (згідно поштового штемпеля) звернулась до господарського суду Луганської області з заявою від 05.09.2017 № 12-12/2807 відповідно до ст. 121 ГПК України, якою просить відстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області від 17.11.2016 у справі № 913/1195/16 до прийняття нормативно-правового акту, що регулюватиме питання про виконання судових рішень, боржники за якими не перемістилися на територію підконтрольну українській владі.

В обґрунтування цієї заяви Третя особа посилалась на те, що зважаючи на відсутність визначеного механізму стягнення коштів з боржників, які не перемістились на підконтрольну українській владі територію, відсутність підстав для виконання Третьою особою рішень суду, боржники, за якими не відкрили в Головному управлінні та в органах Казначейства Луганської області рахунки, що на думку Третьої особи є суттєвою підставою для відстрочення виконання рішення суду в розумінні ст. 121 ГПК України, оскільки вказані обставини ускладнюють або на теперішній час роблять неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.09.2017 у задоволенні заяви Третьої особи відмовлено.

Третя особа, не погодившись з прийнятою ухвалою, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, відстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області від 17.11.2016 у справі № 913/1195/16 до прийняття нормативно-правового акту, що регулюватиме питання про виконання судових рішень, боржники за якими не перемістились на територію, підконтрольну українській владі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд неповно дослідив наявні обєктивні та виняткові обставини, в яких опинилось підприємство відповідача.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але в резолютивній частин апеляційної скарги просив розглянути справу у відсутності його представника.

У звязку з викладеним судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу, що не скористались правом на участь в судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Обставини справи, на які посилається Третя особа у заяві про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області господарського суду від 17.11.2016 по справі № 913/1195/16, суд першої інстанції не визнав винятковими.

Заявник посилається те, що згідно даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 № 1691, Відповідач Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради обслуговувався в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Брянці Луганської області, яке є територіальним органом Державної казначейської служби України і діє відповідно до Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280.

Станом на сьогодні місцезнаходженням Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради згідно виконавчого документа та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено м. Брянка Луганської області, яке віднесено до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р.

На сьогодні законодавством не визначено порядок стягнення коштів з боржників, які не обслуговуються в органах Казначейства та/або місцезнаходженням яких є територія непідконтрольна українській владі. Неврегульованість даного питання унеможливлює виконання рішення господарського суду Луганської області від 17.11.2016 у справі № 913/1195/16.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до ст. 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

За приписами ст.ст. 115, 116 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п.п. 2 п. 5 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо розяснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (з протоколами).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43). Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист, про що неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіцький проти України" (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004 у справі "Півень проти України" вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (п. 35 рішення).

Запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочки виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Дослідивши наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення судова колегія вважає, що посилання заявника на проект постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845", то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням приписів ст. 1291 Конституції України щодо обовязковості виконання судових рішень, відсутність рішень будь-яких органів, що регламентують стягнення грошових коштів з установ, не перереєстрованих на підконтрольній українській владі території, не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили. Неврегульованість зазначеного питання не є виключною обставиною в розумінні приписів ст. 121 ГПК України.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочення виконання рішення суду заявником не надано.

В свою чергу, згідно п. 9.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" (зі змінами), господарські суди повинні зазначати у рішеннях, якими надано відстрочку або розстрочку виконання конкретні терміни їх виконання.

Судова колегія вважає, що визначення Третьої особою терміну відстрочки до прийняття нормативно-правового акту, що регулюватиме питання про виконання судових рішень, боржники за якими не перемістилися на територію підконтрольну українській владі не є конкретним терміном виконання рішення суду.

За таких підстав судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції досліджено всі надані сторонами докази та всі обставини справи, якими вони обґрунтовують заявлені вимоги та заперечення, порушень процесуального права при розгляді та винесенні судом першої інстанції оскаржуваної ухвали судовою колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду.

На підставі вищенаведеного судова колегія вважає, що спірна ухвала господарського суду Луганської області від 18.09.2017 у справі № 913/1195/16 є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, через що ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на Третю особу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Луганської області від 18.09.2017 у справі № 913/1195/16 без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3