ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.10.2017 Справа № 21/5005/5457/2011

Розглядається заява: Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

У справі

За позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 9 285 313,49 грн. за договором поставки природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від заявника: ОСОБА_1- представник за довіреністю № 1826 від 18.08.2017

Від стягувача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2011 позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради пстягнення 9 285 313,49 грн. за договором поставки природного газу задоволено повністю.

18.07.2011 на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області видано наказ про стягнення з Комунального підприємства „Теплоенерго Дніпропетровської міської ради (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Погребняка, б. 7, ідентифікаційний ) на користь Дочірньої компанії „Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 1, ідентифікаційний ) пені у сумі 554 811,81 грн. (п'ятсот п'ятдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять грн. 81 коп.), 3% річних у сумі 455 700,58 грн. (чотириста п'ятдесят п'ять тисяч сімсот грн. 58 коп.), інфляційних витрат у сумі 1211251,29 грн. (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті п'ятдесят одна грн. 29 коп.), державне мито у сумі 25 500 грн. (двадцять п'ять тисяч п'ятсот грн. 00 коп.), витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. (двісті тридцять шість грн. 00 коп.).

02.10.2017 від Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради надійшла заява про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2011 по справі № 21/5005/5457/2012 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 554 811,81 грн., 3% річних в розмірі 455 700,58 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 211 251,29 грн.

05.10.2017 справа була отримана з архіву Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 05.10.2017, заява Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради прийнята судом до розгляду на 17.10.2017.

17.10.2017 заявник (відповідач) підтримав заяву у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Стягувач (позивач) в призначене судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду заяви.

Відповідно до частини 3 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Враховуючи встановлені ст. 117 ГПК України строки розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає підстав для задоволення заяви стягувача та відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав:

Обґрунтовуючи заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, боржник з посиланням на вимоги статті 117 Господарського процесуального кодексу України вказав, що сума основного боргу фактично сплачена до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті носії", а відповідно до частини третьої статті 7 вказаного вище Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Заявник зазначив, що основний борг за рішенням в сумі 7 063 549,81 грн. було повністю оплачено відповідачем 01.07.2011, що встановлено у рішенні суду від 07.07.2011 у справі 21/5005/5457/2011, а також підтверджується наявним у справі платіжним дорученням №49 від 01.07.2011 (а.с.43 т. 1) та актом звіряння взаєморозрахунків станом на 17.12.2014.

Частиною першою статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За змістом частини четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відтак, визначений статтею 117 Господарського процесуального кодексу України правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не обмежено переліком таких обставин, а пов'язується з існуванням самого обов'язку.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 вказаного вище Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно зі статтею 2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Частиною першою статті 3 цього Закону унормовано, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Водночас, частина третя статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, цією нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сфері теплопостачання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Відповідно виконання цієї норми також не потребує включення підприємства до Реєстру, оскільки за змістом Закону до реєстру включаються та процедурі врегулювання заборгованості підлягають не погашені суми боргу перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

У п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 зазначено, що ч. 4 ст. 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Судом встановлено, що стягнуті з Комунального підприємства "Теплоенерго" інфляційні, 3% річних та пеня за рішенням суду у даній справі, були нараховані на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", суд приходить до висновку про наявність правових підстав для списання нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені за фактичних обставин справи, у зв'язку з чим заява Комунального підприємства "Теплоенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 554 811,81 грн., 3% річних в розмірі 455 700,58 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 211 251,29 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2011 у справі №21/5005/5457/2012 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради пені в розмірі 554 811,81 грн. (пятсот пятдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять грн. 81 коп.), 3% річних в розмірі 455 700,58 грн. (чотириста пятдесят пять тисяч сімсот грн. 58 коп.), інфляційних втрат в розмірі 1 211 251,29 грн. (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті пятдесят одна грн. 29 коп.).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через господарський суд Дніпропетровської області.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

Суддя ОСОБА_2