ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017р. Справа № 917/1477/17

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд.2а, м. Полтава, 36008)

до Товариства з обмеженою відповідальністю кредитно-фінансова, торгівельна компанія "Спільне українсько-британське підприємство "Єврокрим" (с. Зубівка, Миргородський район, Полтавська область, 37660)

про стягнення 34279,42 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про стягнення 34 279, 42 грн. заборгованості по договору № 2511 від 17.11.2006р. на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, в т.ч. 16743,13 грн. основного боргу, 16743,13 - пені, 181,24 грн. - 3% річних, 611,92 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Ухвали суду від 05.09.2017р., від 28.09.2017р., надіслані відповідачу на адресу: с. Зубівка, Миргородський р-н, Полтавська обл., 37660, повернулися до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.26-27, 63-64).

За даними спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю кредитно-фінансова, торгівельна компанія "Спільне українсько-британське підприємство "Єврокрим" зареєстроване за адресою:37660, Полтавська обл.., Миргородський р-н, с. Зубівка (а.с.30-31). На дату цього судового засідання ці дані не змінилися.

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місце проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На дану адресу судом надсилалися ухвали по цій справі. Отже, відповідач належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

Визначені ст. 77 Господарським процесуальним кодексом України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 24.10.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю кредитно-фінансовою, торгівельною компанією "Спільне українсько-британське підприємство "Єврокрим" (відповідачем) укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 2511 від 17.11.2006р. (далі Договір; а.с.12-13).

Відповідно до п.1 даного Договору позивач (теплопостачальна організація) зобовязався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача (відповідача) до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівель відповідача (квартири № 191 в м. Полтаві по вул. Жовтневій,46).

Згідно п. 17 Договору він укладений по 31.12.2011р. і вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його строку не надійде заяви від однієї із сторін про припинення цього договору.

Доказів про припинення строку дії договору сторони суду в порядку ст. 33 ГПК України не надали, отже договір є діючим.

Сторонами також укладені додаткові угоди до цього договору: додаткова угода № 5 від 10.10.2011р., додаткова угода № 6 від 30.04.2014р., відповідно до яких внесені зміни та доповнення до спірного договору (а.с.14-16).

В п. 11 Договору (в редакції додаткової угоди № 5) визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається підприємством «Полтаватеплоенерго» встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Вказаною комісією тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів встановлені в такому розмірі:

-1153,45 грн./Гкал (без ПДВ) з 01 жовтня 2016р. на підставі постанови № 1757 від 29.09.2016р.;

-1389,88 грн./Гкал (без ПДВ) з 30 грудня 2016р. на підставі постанови № 2126 від 02.12.2016р.;

-1513,28 грн/Гкал (без ПДВ) з 24 лютого 2017р. на підставі постанови № 151 від 01.02.2017р.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (надалі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Відповідно до п. 10 Договору (в редакції додаткової угоди № 5) обсяг теплової енергії, який постачається Споживачу в розрахунковому періоді, визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єктів (згідно СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляція и кондиционирование») з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеної згідно СНиП 2.01.01-82 (Строительная климатография и геофизика) та наведений в п. 3 Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», який є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно п. 11.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 5) встановлюється наступний порядок розрахунків.

Оплата вартості теплової енергії, визначеної розрахунковим способом в п.3 додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», проводиться споживачем плановим платежем до 30 числа поточного місяця.

Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться споживачем до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виписаного рахунку.

За період з жовтень 2016р. - квітень 2017р. позивачем поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 16743,13 грн.

На оплату наданих послуг позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки за № АВ-9147 від 31.10.2016р., № АВ-10761 від 30.11.2016р., № АВ-12415 від 31.12.2016р., № АВ-1066 від 31.01.2017р., № АВ-2687 від 28.02.2017р., № АВ-4304 від 31.03.2017р., № АВ-5984 від 30.04.2017р., № АВ-6766 від 26.05.2017р. (а.с.25-42).

Також позивачем було складено відповідні акти приймання-передачі теплової енергії № АВ-16354 від 31.10.2016р., № АВ-19517 від 30.11.2016р., № АВ-22800 від 31.12.2016р., № АВ-2101 від 31.01.2017р., № АВ-5331 від 28.02.2017р., АВ-8550 від 31.03.2017р., АВ-8551 від 31.03.2017р., АВ-11894 від 30.04.2017р., АВ-13448 від 31.05.2017р.(а.с.43-51).

Факт направлення вказаних рахунків та актів відповідачу підтверджується реєстрами доставки рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2016р. - травень 2017р. (а.с.52-59).

За п. 11.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 5) факт отримання споживачем теплової енергії фіксується щомісячно актом приймання-передачі теплової енергії, який складається сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і договору. У разі неповернення споживачем акту приймання-передачі теплової енергії у вказаний термін, він вважається оформленим і підтверджує факт надання споживачу теплової енергії.

Відповідач заперечень щодо постачання теплової енергії чи інших претензій позивачу не предявив.

Таким чином, за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 16743,13 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005р. № 2633-IV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч.6 ст. 25 Закону № 2633).

Відповідач в порушення умов Договору оплату спожитої теплової енергії в установлений строк не провів.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 16743,13 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 11.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 5) встановлено, що у випадку неоплати за надані послуги нараховується пеня в розмірі 1% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу.

В статті 1 Закону України "Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за своєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" (від 20 травня 1999 року N 686-XIV) встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

На цій підставі позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення 16743,13 грн. пені за період 15.11.2016р. - 26.06.2017р. Правильність розрахунку перевірено судом; заявлена до стягнення сума пені не перевищує суми боргу. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем правомірно нараховано 3 % річних в сумі 181,24 грн. за період 15.11.2016р. - 26.06.2017р. та втрати від інфляційних процесів в сумі 611,92 грн. за грудень 2016 р. - травень 2017р. Правильність розрахунку перевірено судом.

Таким чином, позов в частині стягнення 611,92 грн. інфляційних та 181,24 грн. річних слід задовольнити.

Позивач у позові також прохає відшкодувати йому за рахунок відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Позивач за розгляд даного спору сплатив 1600,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 74271 від 28.08.2017р. (а.с.9).

Згідно ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю кредитно-фінансова, торгівельна компанія "Спільне українсько-британське підприємство "Єврокрим" (с. Зубівка, Миргородський район, Полтавська область, 37660, ідентифікаційний код 14274847) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (м. Полтава, вул. Комарова, 2а, ідентифікаційний код 03338030) 16743грн 13 коп. основного боргу, 16743 грн 13 коп. пені, 611 грн. 92 коп. інфляційних, 181 грн 24 коп. річних, 1600 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 24.10.2017р.

Суддя Т. М. Безрук