ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 справа № 908/1061/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від31.07.2017 (підписано 04.08.2017)
у справі№ 908/1061/17 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Маг Енергія", м. Запоріжжя
доКонцерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
простягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Маг Енергія", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 209 577,45 грн., в тому числі: 173 311,47 грн. основного боргу, 29 896 ,23 грн. інфляційних нарахувань та 3 % річних в сумі 6 369,75 грн.

Позивачем у суді першої інстанції в порядку ст. 22 ГПК України було збільшено розмір позовних вимог, позивач остаточно просив стягнути суму основного боргу 173 311,47 грн., інфляційні нарахування 35 823,48 грн. та 3 % річних 7 267,17 грн. Зазначені вимоги розглянуті господарським судом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.07.2017 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 173 311,47 грн., інфляційні нарахування в сумі 35 823,48 грн., 3%річних в сумі 7 267,17 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 3 246,03 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 17 331,00 грн.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення суду є помилковим, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на відсутність у Позивача ліцензії на виконання обумовлених умовами спірного Договору робіт, а також на наявність кримінального провадження щодо посадових осіб Позивача.

Представник Позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

В судовому засіданні представник Відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2015 між сторонами був укладений договір підряду № 745/15 (далі Договір), за умовами п.1.1 якого Позивач зобовязався на свій ризик власними та залученими силами з матеріалів Відповідача, в разі відсутності необхідних матеріалів на складі Відповідача з матеріалів Позивача, виконати роботу, визначену в п. 1.2 Договору, а Відповідач забезпечити своєчасну оплату та прийняття результату виконаних робіт відповідно до умов Договору.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що Позивач виконує роботи з налагоджування діючого електроустаткування, в частині проведення вимірювань і випробувань, а також проведення ремонтних робіт на пошкоджених кабельних лініях на Філіях підприємства Відповідача.

За умовами п. 1.3 Договору, Позивач виконує роботу відповідно до проектної документації (дефектний акт, кошторисна документація), Правил технічної експлуатації електроустановок Відповідача та інших нормативних актів та документів у цій галузі. Позивач гарантує, що предмет договору відповідає видам діяльності , передбаченим його статутом та документами дозвільного характеру.

Пунктом 2.1 Договору погоджено, що строки виконання підрядних робіт по кожній конкретній заявці Відповідача встановлюються погодженим сторонами календарним графіком виконання робіт, який є невідємною частиною діючого Договору.

Згідно п. 3.1 Договору, його ціна визначається з вартості робіт по кожному етапу відповідно до кошторисів та актів здачі-приймання виконаних робіт, згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 та згідно заявок Філій підприємства Відповідача на підставі кошторисів, погоджених із Відповідачем.

Пунктом 3.3 встановлено, що вартість фактично виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається з урахуванням обсягів виконаних робіт і фактичних витрат Позивача, та підтверджується актами виконаних робіт (форма КБ-2в),Довідкою КБ-3 та іншими первинними документами, за умови додержання Позивачем вимог п.п. 3.2.1-3.2.2 п. 3.2 цього Договору.

Відповідач на підставі рахунку, виставленого Позивачем, протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку має право здійснювати попередню оплату за матеріали та обладнання в розмірі 100% від їх вартості згідно погоджених Відповідачем кошторисних документів по кожній заявці окремо. Остаточна оплата Відповідачем наданих послуг здійснюється у національній валюті України після приймання послуг шляхом безготівкового перерахування останнім грошових коштів на поточний рахунок Позивача протягом 60-ти календарних днів з дня підписання сторонами актів приймання наданих послуг (форма КБ-2в) та довідки про вартість наданих послуг та витрати (форма КБ-3), підписаних сторонами (п. 4.1 Договору).

Відповідно п. 7.2 Договору, Позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримати плату за виконану роботу.

До договору сторонами погоджений та підписаний календарний графік виконання робіт, договірна ціна на будівництво профілактичні випробування та іспити електрообладнання Філіалів підприємства Відповідача, пусконалагоджувальні роботи, що здійснюються у 2015 році.

Сторонами 12.10.2015 підписаний протокол розбіжностей до Договору № 745/15 від 13.08.2015, що був ними узгоджений.

На виконання умов Договору Позивачем у грудні 2015 року, січні 2016 року були проведені обумовлені Договором пусконалагоджувальні роботи на обєктах Відповідача на загальну суму 173 311,47 грн., на підтвердження чого останнім було надано акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року від 31.12.2015 та за січень 2016 року від 25.01.2016, 29.01.2016 на загальну суму 173 311,47 грн., які не містять будь-яких заперечень Відповідача стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 31.12.2016 за грудень 2015 року, від 25.01.2016, 29.01.2016 за січень 2016 року на загальну суму 173 311,47 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств, без будь-яких зауважень та претензій щодо обєму, якості та визначеної вартості, завірені печатками підприємств, що свідчить про прийняття Відповідачем виконаних робіт.

Позивач, з метою врегулювання спору у досудовому порядку на адресу Відповідача було направлено претензію від 22.03.2017 № 22 з вимогою сплатити суму заборгованості в розмірі 173 311,47 грн.

Відповідач листом від 31.03.2017 № 1622/20 від виконання взятого на себе зобовязання щодо оплати суми заборгованості відмовився.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 ст. 839 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Судова колегія вважає, що підписанням актів приймання будівельних робіт форми КБ-2в, Відповідач прийняв виконані Позивачем роботи, погодився з їх переліком та вартістю.

Проте свої зобовязання з оплати вартості виконаних робіт у визначений умовами Договору строк Відповідач не виконав, доказів оплати не надав.

Доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт або надання Позивачем неналежно оформлених документів, що є підставою для оплати виконаних робіт Відповідачем суду не надано.

Через невиконання відповідачем своїх договірних обовязків у останнього перед позивачем утворилась сума заборгованості в розмірі 173 311,47 грн., доказів оплати якої суду не надано.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості в розмірі 173 311,47 грн. є вірним.

У звязку з невиконанням відповідачем свого зобовязання по оплаті виконаних робіт позивачем нараховані інфляційні в сумі 35 823,48 грн. та суми 3% річних у розмірі 7 267,17 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 35 823,48 грн. та 3% річних у розмірі 7 267,17 судова колегія вважає його вірним.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо недійсності в порядку ст. 230 ГК України спірного Договору через те, що у Позивача відсутні ліцензія та дозвіл на виконання спірних робіт, оскільки предметом заявлених позовних вимог є вимога про стягнення вартості виконаних підрядних робіт. Крім того, ліцензія на яку посилається Відповідач № 181674 Державно архітектурно-будівельної інспекції України видана на термін з 10.10.2012 по 10.10.2015 з дозволом здійснювати господарську діяльність, повязаною із створенням обєктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком), що не відповідає переліку робіт визначених в договорі підряду № 745/15 від 13.08.2015.

Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі через наявність кримінального провадження № 0005803, оскільки згідно листа Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Дніпровського відділу № 3920/40/02/04-17 від 14.07.2017, службові особи підприємства Позивача, як і саме підприємство останнього не є стороною кримінального провадження № 0005803 від 04.12.2015.

Крім того, судова колегія зауважує, що вина посадових осіб підприємства може підтверджуватись лише вироком у кримінальній справі або рішенням суду, які наразі відсутні.

За змістом ст. 44 Господарського процесуального кодексу України витрати з оплати послуг адвоката відносяться до складу судових витрат, які підлягають розподілу у загальному порядку, встановленому ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з правової позиції Вищого господарського суду України, сформульованої в п.11 Інформаційного листа від 13.02.2002р. №01-8/155, п. 11 Інформаційного листа від 14.12.2007р. №01-8/973 та п. 28 Інформаційного листа від 18.03.2008р. №01-8/164, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, повязаних зі сплати послуг адвокатів, має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Таким чином, розглядаючи конкретну справу, суд з урахуванням її обставин може обмежити розмір відповідної компенсації з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Приймаючи до уваги, наявність доказів, що підтверджують розумність проведених позивачем зазначених витрат, присутність адвоката в судових засіданнях, співрозмірність зазначеної до стягнення суми, судова колегія дійшла висновку, що висновок господарського суду про стягнення з відповідача 17 331,00 грн. витрат за юридичні послуги, є вірним.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2017 у справі № 908/1061/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником Позивача також було заявлено клопотання про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в сумі 15 000,00 грн., то оскільки в матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги № 80/МАГ від 20.09.2017, акт приймання-здачі послуг з надання правової допомоги б/н від 19.10.2017 до вказаного Договору, платіжне доручення № 418 від 18.10.2017 на суму 15 000,00 грн., що підтверджують факт понесення відповідних витрат на послуги адвоката саме при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції, судова колегія вважає обґрунтованими доводи Позивача про понесені ним витрати по оплаті послуг адвоката на даній стадії процесу.

Разом з тим, приймаючи до уваги ціну позову 216 402,12 грн., складність справи та час, який міг витратити на підготовку матеріалів позовної заяви кваліфікований фахівець, присутність адвоката в одному судовому засіданні, процент розподілу витрат за Договором про надання правової допомоги саме на участь адвоката у розгляді справи, співрозмірність зазначеної до стягнення суми, судова колегія вважає, що обґрунтований розмір витрат за послуги адвоката при розгляді справи в апеляційній інстанції складає 5 000,00 грн., як такі, що підлягають відшкодуванню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2017 у справі № 908/1061/17 залишити без змін.

Стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маг Енергія" (69065, АДРЕСА_1; ) витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3