ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Справа № 908/2671/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А. (доповідач)
суддівІванової Л.Б., Козир Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017
за скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Істек"
на діїВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№ 908/2671/15
Господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний агропромисловий банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Істек"
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс"
прозвернення стягнення на майно
за участю представників:

позивача: повідомлений, але не з'явився;

відповідача: повідомлений, але не з'явився;

третьої особи: повідомлений, але не з'явився;

ВДВС: Скружинська Н.М.;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.01.2017 у справі №908/2671/15 (суддя - Топчій О.А.) в задоволенні скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді - Геза Т.Д., Склярук О.І.) ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.01.2017 у справі №908/2671/15 скасовано, прийнято нове рішення по скарзі. Скаргу ТОВ "Істек" задоволено. Визнано недійсною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50945824 від 03.11.2016, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О.; визнано недійсною постанову про стягнення виконавчого збору ВП №50945824 від 03.11.2016, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили, що не є перешкодою для суду касаційної інстанції переглянути в касаційному порядку оскаржуване судове рішення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 у справі №908/2671/15 (суддя - Серкіз В.Г.) позовні вимоги задоволено повністю.

В рахунок погашення заборгованості ТОВ "Енергоімпекс" перед ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2090/2-1 від 22.06.2012 в сумі 4 842 996,88 дол. США. та 2 091 231,93 грн, з яких заборгованість по кредиту - 4 175 000,00 дол. США, прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі - 667 996,88 дол. США, прострочена заборгованість по сплаті комісійної винагороди в сумі - 199 967,05 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі - 48 474,09 грн, пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі - 1 817 413,88 грн, пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди в сумі - 25 376,91 грн, звернуто стягнення на майно, що належить на праві власності ТОВ "Істек", а саме:

1. На предмети іпотеки за Іпотечним договором № 20-2091/3-1 від 22.06.2012, де предметом іпотеки є:

- нерухоме майно - комплекс будівель когенераційної установки, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Горлівка, вулиця Умова (вулиця Старозаводська) будинок № 1 (один). Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 6, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною, згідно звіту з визначення ринкової вартості Предмета іпотеки, виконаною суб'єктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015, а саме - 1 330 556,00 грн;

- нерухоме майно - комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Горлівка, вулиця Умова (вулиця Старозаводська) будинок № 1 (один). Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 6, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною, згідно звіту з визначення ринкової вартості Предмета іпотеки, виконаною суб'єктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015, а саме - 18 725 142,00 грн.

2. На транспортні засоби та залізничний транспорт згідно договору застави транспортних засобів № 20-2094/3-1 від 22.06.2012, а саме: Камаз 53215, КС 4574А, 2004 р.в., реєстраційний номер АН7264ВЕ, № шасі (кузов, рама) ХТС2978, вартістю згідно оцінки СОД 242 500,00 грн без ПДВ; Toyota avensis, легковий сєдан, 2007 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер АН4696СН, шасі (кузов, рама) № SBIBR56L70E207991, вартістю згідно оцінки СОД 206 248,00 грн без ПДВ; АЦ ЗИЛ -433362 (вантажний, спеціальний), 2004 року випуску, реєстраційний номер АН5697ВК, шасі (кузов, рама) №Y7E63B0206E00001 D 7680), вартістю згідно оцінки СОД 153 583,00 грн без ПДВ; Електровоз ЕК-14 г № 1, 1967 року випуску, інвентарний № 1145, вартістю згідно оцінки СОД 430 000,00 грн без ПДВ; Електровоз ЕК-14 г № 2, 1967 року випуску, інвентарний № 1139, вартістю згідно оцінки СОД 430 000,00 грн без ПДВ; Електровоз ЕК-14 г № 3, 1963 року випуску, інвентарний № 1006, вартістю згідно оцінки СОД 430 000,00 грн без ПДВ; Тепловоз ТЭЬ-2УМ, заводський № 338, 1989 року випуску, інвентарний № 282, вартістю згідно оцінки СОД 945 643,00 грн без ПДВ; Тепловоз ТГМ, заводський № 2339, 1987 року випуску, інвентарний № 1460, вартістю згідно оцінки СОД 750 000,00 грн без ПДВ, та продажу на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, визначеною, згідно Висновку про вартість Предмета застави, виконаного суб'єктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015, згідно вищезазначеної початкової вартості майна із зазначенням початкової вартості кожної одиниці майна без ПДВ окремо;

3. На предмет застави, обладнання, що передане в заставу за договором застави обладнання № 20-2095/3-1 від 22.06.2012, у кількості 527 одиниць, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Умова, 1, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, визначеною, згідно Висновку про вартість Предмета застави, виконаного суб'єктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015, згідно вищезазначеної початкової вартості майна із зазначенням початкової вартості кожної одиниці майна без ПДВ окремо;

4. На предмет застави, обладнання, що передане в заставу за договором застави обладнання № 20-2152/3-1 від 22.06.2012, у кількості 887 одиниць, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Умова, 1, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, визначеною згідно Висновку про вартість Предмета застави, виконаного суб'єктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015, згідно вищезазначеної початкової вартості майна із зазначенням початкової вартості кожної одиниці майна без ПДВ окремо.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді - Склярук О.І., Ушенко Л.В.) рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 у справі №908/2671/15 змінено. Позовні вимоги задоволено частково. Відмовлено в задоволенні вимог про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Енергоімпекс" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 22.06.2012 № 20-2090/2-1 в сумі 1 809 592,06 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, на майно, що належить на праві власності ТОВ "Істек" та є предметом іпотеки (нерухомість) за іпотечним договором від 22.06.2012 № 20-2091/3-1, предметом застави (транспортні засоби та залізничний транспорт) за договором застави транспортних засобів від 22.06.2012 № 20-2094/3-1, предметом застави (обладнання) за договором застави обладнання від 22.06.2012 № 20-2095/3-1, в кількості 527 одиниць, предметом застави (обладнання) за договором застави обладнання від 22.06.2012 №20-2152/3-1, в кількості 887 одиниць. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 у справі № 908/2671/15 залишено без змін.

23.03.2016 Господарським судом Запорізької області видані накази на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 у даній справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 у справі №908/2671/15 залишено без змін.

26.04.2016 на підставі заяви стягувача, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП № 50945824 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 908/2671/15, виданого 23.03.2016, про звернення стягнення на предмети іпотеки та предмети застави.

Боржнику запропоновано самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

03.11.2016 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП № 50945824 про стягнення виконавчого збору якою, керуючись ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", постановлено стягнути з боржника: ТОВ "Істек" виконавчий збір в сумі: 484299,68 доларів США та 209123,19 грн.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.11.2016 винесено постанову ВП № 50945824 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як встановили суди попередніх інстанцій, в постанові зазначено, що з огляду на те, що в строк встановлений для самостійного виконання - рішення суду не виконано, виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 03.11.2016 на суму 484299,68 доларів США та 209123,19 грн. Загальна сума заборгованості по виконавчому провадженню з урахуванням суми виконавчого збору становить 5327296,56 доларів США та 2300355,12 грн. Керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", постановлено накласти арешт на все майно що належить боржнику: ТОВ "Істек" в межах суми звернення стягнення 5327296,56 долари США (USD) та 2300355,12 грн.

Стягувач не погодився з такими діями виконавчої служби та звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати недійсною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50945824 від 03.11.2016, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. та визнати недійсною постанову про стягнення виконавчого збору ВП №50945824 від 03.11.2016, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О.

При винесенні ухвали про відмову в задоволенні скарги ТОВ "Істек", суд першої інстанції виходив з положень п. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги боржника.

При цьому, суд виходив з того, що оскільки доказів добровільного виконання рішення суду від 16.06.2015 не надано, тому у ВДВС були відсутні підстави не стягувати з боржника суму виконавчого збору. Крім того, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду, а тому посилання заявника на порушення ВДВС норм чинного законодавства під час винесення постанови про арешт майна боржника, є необґрунтованими.

Здійснюючи апеляційний перегляд ухвали суду, суд, врахувавши норми ст. 27, 45 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 дійшов висновку, що матеріалами виконавчого провадження не підтверджується здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення, в т.ч. у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору, яка є підставою для стягнення виконавчого збору, є передчасним.

Що стосується постанови про накладення арешту на майно боржника, то суд апеляційної інстанції, зважаючи на положення ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 та з'ясувавши, що оскарженою постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ТОВ "Істек" в межах суми звернення стягнення 5327296,56 долари США та 2300355,12 грн, до якої, окрім іншого включено суму виконавчого збору, дійшов висновку, що такі дії ВДВС є неправомірними, з огляду на обмеженість зобов'язань товариства вартістю конкретно визначеного судом майна, що є предметом застави та предметом іпотеки, та на яке судом звернуто стягнення.

Крім того, судом досліджено та встановлено, що державним виконавцем невірно визначено суму виконавчого збору.

У відповідності до ст. 1291 Конституції України та ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, яка діяла станом на час відкриття виконавчого провадження) визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з приписами статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (в редакції, яка діяла станом на час відкриття виконавчого провадження) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі, зокрема, виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Судами з'ясовано, що отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, боржник (відповідач) не вчинив невідкладних дій, направлених на самостійне добровільне виконання рішення господарського суду Запорізької області, з врахуванням Постанови Донецького апеляційного господарського суду, на примусове виконання яких виданий наказ.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ.

Судом апеляційної інстанції досліджено, що державним виконавцем в період з травня 2016 року до набрання чинності вищезазначеним Законом, постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника не виносилися.

Відповідно до п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За положеннями ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виходячи з приписів ст.45 Закону України "Про виконавче провадження", розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми; у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Як вірно встановив апеляційний господарський суд, оскільки матеріалами справи не доведено здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення, в т.ч. у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору, з огляду на вищенаведене законодавство України, яка є підставою для стягнення виконавчого збору, є передчасним.

Також, судом з'ясовано про помилковість визначення державним виконавцем самої суми виконавчого збору, що, фактично, підлягає до стягнення.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 у даній справі в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Енергоімпекс" перед ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2090/2-1 від 22.06.2012 в сумі 4 842 996,88 дол. США. та 2 091 231,93грн, з яких заборгованість по кредиту - 4 175 000,00 дол. США, прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами - 667 996,88 дол. США, прострочена заборгованість по сплаті комісійної винагороди - 199 967,05 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 48 474,09 грн, пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 1 817 413,88 грн, пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди - 25 376,91 грн, звернуто стягнення на майно, що є предметом іпотеки та застави, яке належить на праві власності ТОВ "Істек".

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016, яка залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016, рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 змінено.

У задоволенні вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ТОВ "Істек" про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Енергоімпекс" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2090/2-1 від 22.06.2012 в сумі 1 809 592,06 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, на майно, що належить на праві власності ТОВ "Істек" та є предметом іпотеки (нерухомість) за іпотечним договором № 20-2091/3-1 від 22.06.2012, предметом застави (транспортні засоби та залізничний транспорт) за договором застави транспортних засобів № 20-2094/3-1 від 22.06.2012, предметом застави (обладнання) за договором застави обладнання № 20-2095/3-1 від 22.06.2012, у кількості 527 одиниць, предметом застави (обладнання) за договором застави обладнання № 20-2152/3-1 від 22.06.2012, у кількості 887 одиниць - відмовлено. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 у справі № 908/2671/15 залишено без змін.

Отже, як вірно зазначає апеляційний господарський суд, загальний розмір заборгованості ТОВ "Енергоімпекс" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2090/2-1 від 22.06.2012, яка має враховуватися державним виконавцем при примусовому виконанні наказу, виданого господарським судом Запорізької області 23.03.2016, становить заборгованість по кредиту - 4 175 000,00 дол. США, прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами - 667 996,88 дол. США, прострочена заборгованість по сплаті комісійної винагороди - 199 967,05 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 48 474,09 грн, пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 7 821,82 грн, пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди - 25 376,91 грн, що не враховано державним виконавцем.

З огляду на наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.11.2016 ВП № 50945824 про стягнення виконавчого збору недійсною.

Відносно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50945824 від 03.11.2016, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з приписами ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VШ, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VШ, арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

За положеннями ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 572, 575 ЦК України).

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ст.11 Закону України "Про іпотеку").

Так, аналізуючи вищенаведене законодавство, Донецький апеляційний господарський суд підставно зауважив, що зобов'язання іпотекодавця та/або заставодавця, яким є ТОВ "Істек", обмежуються вартістю майна, що передано в заставу (іпотеку), що також зазначено в рішенні Господарського суду Запорізької області та постанові Донецького апеляційного господарського суду у даній справі, на примусове виконання яких видано наказ.

Частиною 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VШ визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір (частини 4, 5 ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VШ).

Отже, зважаючи на норми зазначеного вище законодавства України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визначив, що винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 03.11.2016, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення 5327296,56 долари США (USD) та 2300355,12 грн, є неправомірним, з огляду на обмеженість зобов'язань ТОВ "Істек" вартістю конкретно визначеного судом майна, що є предметом застави та предметом іпотеки, та на яке судом звернуто стягнення.

Водночас до вищенаведеного, суд вірно звернув увагу додатково й на те, що оскільки державним виконавцем невірно визначено суму зобов'язань позичальника, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на майно ТОВ "Істек", тому до постанови про арешт майна боржника від 03.11.2016 включено також і завищену суму звернення стягнення 5327296,56 долари США (USD) та 2300355,12 грн, до якої, окрім іншого, входить невірно розрахована сума виконавчого збору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 03.11.2016 ВП № 50945824.

Виходячи із встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, з урахуванням того, що господарський суд, в порядку ст. 43 ГПК України, всебічно і повно дослідив подані учасниками судового процесу докази, усім доводам надав обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізував відносини сторін та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 у даній справі.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків апеляційного господарського суду, а зводяться передусім до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтями 1115, 1117 ГПК України.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 у справі №908/2671/15 - без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Л.Б. ІВАНОВА

Т.П. КОЗИР