ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р.Справа № 915/1261/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: В.В. Лашина

суддів: К.В. Богатиря

І.Г. Філінюка

при секретарі А.В. Безпалюку

за участю представників учасників процесу:

Від ТОВ "К-Термінал" - Шергелюк О.І.

Директор ТОВ "Кредо" - Зайцев С.М.

ОСОБА_4 - особисто

Інші представники учасників провадження в судове засідання не з'явивлися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу розпорядника майна ТОВ "Кредо" - арбітражного керуючого Слободян Василя Миколайовича

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 18.08.2017р.

по справі № 915/1261/16

за заявою кредитора: ОСОБА_4

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Кредо"

про банкрутство

встановила:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.12.2016 порушено провадження у справі № 915/1261/16 про банкрутство ТОВ ВКП «Кредо», введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Слободяна Василя Миколайовича.

07.12.2016 з метою виявлення усіх кредиторів на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.12.2016 за № 38213 було здійснено оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі № 915/1261/16 про банкрутство ТОВ ВКП «Кредо», призначення розпорядником майна арбітражного керуючого Слободяна Василя Миколайовича.

27.12.2016 ТОВ «К-Термінал» звернулось до суду із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 9883166,71 грн., у тому числі 2190119,25 грн. - основна сума боргу, 4513642,21 грн. - відсотки по договору, 3179405,25 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Згодом ТОВ «К-Термінал» уточнив розмір заборгованості та просив стягнути 6296500,57 грн., у тому числі 2190119,25 грн. кредитної заборгованості, 3655518,85 грн. розмір інфляційних втрат за період з 01.02.2011 по 07.12.2016, а також 450862,47грн. 3% річних за період з 01.02.2011. по 07.12.2016.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2017 визнано кредиторські вимоги ТОВ «К-Термінал» частково в загальному розмірі 5634478,35 грн., у тому числі 2190119,25 грн. боргу за кредитом, 2993496,63 грн. інфляційних втрат, 450862,47 грн. - 3% річних, а також у сумі 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відхилено вимоги Товариства в частині 662022,22 грн. втрат від інфляції.

Будучи незгодним з вказаною ухвалою арбітражний керуючий Слободян В.М. в апеляційній скарзі просить скасувати вказану ухвалу, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Клопотання Слободян В.М. про відкладення розгляду справи судовою колегією відхилено, оскільки строк розгляду апеляційної скарги, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 26.09.2017р. про продовження строку розгляду, спливає 11.10.2017р., а нормами процесуального законодавства не передбачено можливості повторного продовження строку розгляду скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно до приписів ст. 4-1 ч. 2 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ ВКП «Кредо» було укладено кредитний договір № 02/189/07-КЛТ, за умовами якого позичальнику ТОВ ВКП «Кредо» надано кредит у сумі 2800000,00 грн., зі сплатою за користування кредитними коштами процентів, виходячи з базової ставки 19,0% річних згідно п. 1.1. даного договору, та строком повернення не пізніше 05 листопада 2010 року згідно п. 3.4.5. договору.

Додатковими угодами № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, встановлювлено суми кредитних коштів, розмір відсотків за користування кредитними коштами та їх строки повернення в межах передбачених п. 3.4.5. кредитного договору умов.

Однак, згідно наданої ПАТ «Кредитпромбанк» довідки від 08.08.2017 № 2119/51-9980-01 ТОВ ВКП «Кредо» свої зобов'язання станом на 30.12.2010 за кредитним договором не виконало, грошові кошти у розмірі 2991307,75 грн., у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 2800000,00 грн., за процентами у розмірі 191307,75 грн. не повернуло.

30.12.2010 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «К-Термінал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 02/189/10-ВПВ на підставі якого первісний кредитор передає, а ТОВ «К-Термінал» приймає всі права вимоги за кредитним договором № 02/189/07-КЛТ від 06.11.2007 року зі змінами та доповненнями.

Пунктами 1.2., 15 договору відступлення прав вимоги встановлено що право вимоги, що передбачено цим договором, на дату укладення цього договору визначено сторонами у розмірі 2991307,75 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 2800000,00 грн., за процентами - 191307,75 грн. та за відступлене за цим договором право до позичальника новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у розмірі 2800000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 Договору відступлення права вимоги до ТОВ «К-Термінал» переходять всі права вимоги за Кредитним договором та договорами, укладеними в забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджується що 30.12.2010 ТОВ «К-Термінал» виконав свої зобов'язання та перерахував на користь ПАТ «Кредитпромбанк» грошові кошти у розмірі 2800000,00 грн. і таким чином набув права нового кредитора за кредитним договором.

Натомість доказів погашення боржником заборгованості перед ТОВ «К-Термінал» матеріали справи не містять.

ТОВ «К-Термінал» звернулось до суду із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 9883166,71 грн.. у зв'язку з невиконанням умов договору відступлення прав вимоги № 02/189/10-ВПВ.

Так, відповідно до ст. 512 Цивільного Кодексу кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 93 Господарського кодексу України, ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів законодавства й в установлений строк.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів в цілому погоджується з висновками господарського суду щодо наявності підстав визнання кредиторських вимог ТОВ «К-Термінал» на суму 5634478,35 грн.

Поряд з тим, не може погодитися колегія суддів з висновками суду щодо відсутності у розпорядника майна права подання заяви про застосування строку позовної давності, оскільки розпорядник майна міг подати таку заяву в межах розгляду кредиторських вимог.

Однак такі висновки не призвели до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як зазначено у пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", правила переривання перебігу позовної давності застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

За змістом норми частини першої ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Таким чином, по суті даної норми визнанням боргу є вчинення особою будь-яких дій, що дозволяють встановити, що така особа визнає себе зобов'язаною перед кредитором.

При цьому для дійсності визнання відповідачем боргу важливий сам факт вчинення певних дій, що свідчать про таке визнання (Постанова ВГСУ від 01 грудня 2016 року Справа № 910/7342/15-г) .

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таким чином, враховуючи що боржником частково виконувалися зобов'язання за договором, про що також в апеляційній скарзі зазначає сам скаржник, та датою останнього платежу є 22.02.2012, то кінцевою датою виконання зобов'язання є 22.02.2015.

Наведене, зокрема, підтверджується наявними в матеріалах справи довідками АТ «ОТП Банк» .

Також в матеріалах справи наявні акт звірки взаєморозрахунків від 16.07.2014, а також лист ТОВ «Кредо» адресований ТОВ «К-Термінал» щодо визнання боргу, що в даному випадку також є обставиною переривання перебігу строку позовної давності.

Неспроможними вважає колегія суддів посилання скаржника взаємну зацікавленість боржника та ТОВ «К-Термінал», оскільки заявником кредиторських вимог в даному випадку є ТОВ «К-Термінал», а не його посадові особи, тоді як згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заінтересованими особами стосовно боржника є юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржник, головний бухгалтер (бухгалтери) боржника, в тому числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки.

Відтак, посилання скаржника на заінтересованість ТОВ «Кредо» щодо ТОВ «К-Термінал», з підстав наявності спільних засновників, є необґрунтованим, виходячи з вимог вказаної норми,

Також колегія суддів не погоджується з доводами скаржника щодо подання заявником нової заяви про зміну предмета і підстави позову у зв'язку з зазначенням інших сум, оскільки фактично ТОВ «К-Термінал» надано заяву про зменшення вимог, тоді як передбачені частиною 4 ст. 22 ГПК України, права збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість по суті вирішення заявлених вимог, а тому з огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись статтями 101-106 Господарського процесуального кодексу

України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу розпорядника майна ТОВ "Кредо" - арбітражного керуючого Слободян Василя Миколайовича залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 18.08.2017 у справі №915/1261/16 залишити без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир

Суддя І.Г. Філінюк