УХВАЛА

про затвердження мирової угоди

25.10.2017Справа № 910/13130/17

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
доЖитлово-будівельного кооперативу «Верстат-6»
простягнення 91 596, 18 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Палій Ю.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Цвілій Л.І. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - позивач, ПАТ «Київенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Верстат-6» (далі - відповідач, ЖБК «Верстат-6») про стягнення суми основного боргу у розмірі 28 475, 89 грн., 3% річних у розмірі 5 058, 57 грн., інфляційних витрат у розмірі 59 127, 75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує своїх зобов'язань за договором № 1020038 в частині оплати за надані послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2017 р. порушено провадження у справі №910/13130/17, розгляд справи призначено на 27.09.2017 р.

19.09.2017 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ПАТ «Київенерго» просить суд:

- стягнути з відповідача основний борг у розмірі 27 475, 89 грн., 3% річних у розмірі 5 048, 54, інфляційні нарахування у розмірі 59 071, 75 грн.

Безпосередньо у судовому засіданні 27.09.2017 року представник позивача наполягав на позові з урахуванням поданої раніше заяви про зменшення позовних вимог, надав усні пояснення по справі, а також звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду даного спору додатково на 15 днів.

Частина 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовому клопотанні, прийняте господарським судом, тоді новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 91 596, 18 грн.

Крім того, у судовому засіданні сторони повідомили суд про можливість вирішення спору мирним шляхом в досудовому порядку.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та оголосив перерву у судовому засіданні до 13.10.2017 року.

Через загальний відділ діловодства суду заяви та клопотання не надходили. З метою врегулювання спору мирним шляхом, представник відповідача у засіданні 18.10.2017 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, у судовому засіданні згідно вимог ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 20.10.2017 року.

Безпосередньо у судовому засіданні 20.10.2017 року представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову, втім, повідомив суд, що відповідачем було сплачено суму основного боргу після звернення із позовом до суду. Проте, жодних доказів погашення боргу сторонами до матеріалів справи долучено не було.

Крім того, сторони усно просили відкласти розгляд справи, у зв'язку із можливістю вирішення спору мирним шляхом.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, у судовому засіданні згідно вимог ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 25.10.2017 року.

25.10.2017 року через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про затвердження мирової угоди.

Безпосередньо у судовому засіданні 25.10.2017 року представники сторін підтримали подану заяву про затвердження мирової угоди та просили суд її затвердити.

Розглянувши в судовому засіданні подану на затвердження мирову угоду, суд встановив, що остання від позивача підписана представником Ієвлєвою О.Г., яка діє на підставі довіреності від 31.01.2017 року № 91/2017/01/31-2, а від відповідача - Головою правління Цвілій Л.І., яка діє на підставі статуту.

Відповідно до ч. 3 статті 78 Господарського процесуального кодексу України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету спору.

Зі змісту наведеного вбачається, що умови мирової угоди мають стосуватися лише правовідносин сторін, які є об'єктом спору. Умови мирової угоди не можуть поширюватися на осіб, які не є сторонами спору. Умови мирової угоди не можуть стосуватися вимог, що не заявлялися в позовній заяві.

За своїм змістом мирова угода - це угода, яка укладається між сторонами з метою припинення спору та вирішення всіх спірних питань, задля яких і було подано позов, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Така угода призводить до врегулювання спору шляхом визначення її сторонами певних дій, які та чи інша сторона угоди має вчинити.

У зв'язку з цим, укладення мирової угоди, як способу реалізації процесуальних прав, закріплених у вказаних вище процесуальних нормах, є правом сторони, яке, відповідно до процесуального Закону, неможливо реалізувати тільки за наявності умов - якщо такі дії суперечать законодавству, або це призводить до порушення чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини твердо врегульовано законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Дослідивши текст поданої суду мирової угоди від 24.10.2017 р., судом встановлено, що її умови стосуються прав та обов'язків сторін щодо предмету позову. Мирова угода укладена в інтересах сторін, не зачіпає інтересів третіх осіб і не суперечить вимогам чинного законодавства.

При цьому, як встановлено судом мирова угода від 24.10.2017 р. підписана повноважними особами.

За таких обставин, суд вважає за можливе затвердити мирову угоду від 24.10.2017 р. у справі № 910/13130/17.

Згідно з ч. 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Пункт 7 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Відповідно до ч. 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене провадження у справі підлягає припиненню.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки дане питання вирішено сторонами в мировій угоді.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3, 4 ст. 78, п. 7 ч. 1, ч. 2 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду по справі № 910/13130/17, укладену 24.10.2017 р. Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Житлово-будівельним кооперативом "Верстат-6" в наступній редакції:

МИРОВА УГОДА

у справі № 910/13130/17

24.10.2017 року 24 жовтня 2017 р.

Публічне акціонерне товариство "Київенерго", надалі - позивач, в особі директора з правового забезпечення ПАТ "Київенерго" Ієвлєвої О.Г., що діє на підставі довіреності від 31.01.2017 року № 91/2017/01/31-2, з однієї сторони, та Житлово-будівельний кооператив "Верстат-6", надалі - відповідач, в особі Голови правління - Цвілій Лариси Петрівни, що діє на підставі статуту з іншої сторони, надалі іменуються сторонами мирової угоди, керуючись ст.ст. 22, 78 ГПК України домовились укласти Мирову угоду про зазначене нижче:

1. В провадженні Господарського суду перебуває справа № 910/13130/17 про стягнення з відповідача заборгованості по договору на постачання теплової енергії від 01.02.2009 року № 1020038 у сумі 92 662, 21 грн., з яких сума основного боргу за спожиту теплову енергію складає 27 475, 89 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 59 071, 75 грн., три відсотки річних у розмірі 5 048, 54 грн.

2. Сторони погодилися, що відповідач визнає суму основного боргу за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2014 по 01.10.2015 року, станом на 01.07.2017 року в розмірі 27 475, 89 грн., яка станом на 01.10.2017 року є сплаченою.

3. Враховуючи соціальне значення відповідача, важливість його діяльності у сфері надання житлово-комунальних послуг, сторони погодилися, що позивач відмовляється від стягнення інфляційної складової боргу у розмірі 59 071, 75 грн., трьох відсотків річних у розмірі 5 048, 54 грн.

4. Сторони погодилися, що витрати із сплати судового збору в розмірі 1 600, 00 грн. відповідач зобов'язується сплатити протягом місяця з моменту винесення Господарським судом м. Києва ухвали про затвердження мирової угоди у справі № 910/13130/17.

5. Сторони погодились, що відповідач при здійсненні платежів на виконання Мирової угоди по справі № 910/13130/17 буде сплачувати за наступними реквізитами:

- в погашення судового збору у розмірі 1 600, 0 грн. на р/р № в ПАТ "ПУМБ", м. Київ, МФО 334851, Одержувач - ПАТ "Київенерго", КОД .

6. Ця мирова угода відповідно до законодавства України підлягає затвердженню Господарським судом м. Києва і вважається укладеною з моменту її затвердження судом.

7. Цю мирову угоду укладено у трьох оригінальних примірниках, по одному для кожної сторони та Господарському суду м. Києва.

Позивач: Відповідач:

Публічне акціонерне товариство Житлово-будівельний кооператив "Верстат-6"

"Київенерго" Код

Код ЄДРОПУ 00131305 04208, м. Київ, просп.. Правди, 98

01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5

р/р № 01 у філії ГУ по м. Києву та

Київській області АТ "Державний ощадний

банк України", МФО 322669

2. Дана ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її прийняття та згідно з ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" може бути пред'явлена до виконання протягом року з наступного дня після настання визначеного в п. 5 вказаної мирової угоди строку сплати по кожному платежу окремо.

3. Стягувачем є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5; ).

4. Боржником є Житлово-будівельний кооператив "Верстат-6" (04208, м. Київ, проспект Правди, 98; ).

5. Провадження у справі №910/13130/17 припинити.

Суддя Ю.О. Підченко