КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Справа№ 927/609/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Драчук С.В. (довіреність №1 від 04.01.2017 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія»

на рішення господарського суду Чернігівської області від 01.08.2017 р.

у справі №927/609/17 (суддя Фетисова І.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленд Фармінг»

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленд Фармінг» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» про стягнення 30025,72 грн. заборгованості, 5864,94 грн. 20% річних та 4113,43 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 01.08.2017 р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 30025,72 грн. заборгованості, 5864,94 грн. 20% річних та 4113,43 грн. інфляційних втрат та 1600,00 грн. судового збору

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 01.08.2017 р. та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 р. та від 02.10.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1.1. Положення про філію «Батьківщина» Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» (далі - Положення), філія «Батьківщина» Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» (далі - філія) є відокремленим структурним підрозділом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» (далі - головне підприємство).

Вказана обставина також підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 2.1. Положення, філія є відокремленим підрозділом головного підприємства без прав юридичної особи.

Згідно п. 2.4. Положення, філія, для досягнення мети своєї діяльності має право від імені головного підприємства укладати угоди, набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки.

Відповідно до п. 5.4. Положення, директор філії діє на підставі довіреності, цього положення, дозволів головного підприємства та наказів головного підприємства.

У п. 5.5. Положення визначено, зокрема, такі права директора філії, як укладання угод, підпис документів та договорів (господарських, фінансових, банківських).

З урахуванням п. 5.4. Положення, на ім'я директора філії «Батьківщина» Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» було видано довіреність б/н від 07.05.2014 р., зокрема, з правом укладати угоди, розпоряджатися майном, крім основних засобів, на суму не більше 100000,00 грн.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Таким чином, філія не визначається суб'єктом цивільного права, а її посадові особи можуть діяти від імені юридичної особи, частиною якої є філія. Саме посадовим особам, керівникам на їх ім'я, а не на ім'я філії видається довіреність, якою визначається коло повноважень. Відповідальність за дії філії і її посадових осіб несе юридична особа, яка утворила цю філію. Таким чином, філія, хоча й є відокремленим підрозділом юридичної особи, проте продовжує залишатися складовими частинами юридичної особи. Власною юридичною правосуб'єктністю і правоздатністю філія не наділена.

З урахуванням вищенаведеного, безпідставними є заперечення апелянта щодо невірного визначення його правового статусу в якості відповідача яким, на його думку, за правовідносинами, що склались у цій справі, має бути філія «Батьківщина» СТОВ «Надія».

19.09.2014 р. між ТОВ «Фідленс Агро» (постачальник) та філією «Батьківщина» СТОВ «Надія» (покупець) було укладено договір поставки №Д-2/1 СВ на умовах відстрочення платежу №56-ЛБ.

Сторонами у спорі факт укладення договору не заперечується.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник продає, а покупець купує на умовах даного договору товар, в кількості, асортименті цінах та умовах поставки («ІНКОТЕРМС 2010»), що обумовлюється в додатках або специфікаціях або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.2. договору визначено, зокрема, що товаром згідно з цим договором є комбікормові добавки, премікси, білкові вітамінно-мінеральні добавки, готові корма, комбікорми, замінники цільного молока, ветеринарні препарати, спеціальні добавки, елементи обладнання, обладнання та інший товар, як власного виробництва та й інших виробників, що буде поставлятися згідно видаткових накладних.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціни на товар наведені у видаткових накладних, специфікаціях та/або рахунках-фактурах та включають вартість доставки товару покупцю.

Згідно п. 2.2. договору, загальна вартість (ціна) договору визначається сумарною ціною всього товару, поставленого постачальником на виконання умов цього договору. Валюта платежу та валюта договору - гривня.

Відповідно до п. 2.3. договору, оплата вартості товару (партії товару) проводиться покупцем відповідно до умов цього пункту договору, якщо інші умови оплати не будуть передбачені у специфікації до договору.

Вартість товару у розмірі 100 % покупець оплачує на умовах відстрочення кінцевого розрахунку протягом 15 календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній). Датою оплати є день зарахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі.

Згідно п. 8.1. договору, останній набирає чинності в момент підписання його представниками сторін та скріплення печатками його тексту і діє до 31.12.2016 р., а в частині зобов'язань, які виникли під час дії договору - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 8.2. договору, незалежно від положень п. 8.1., договір вважається пролонгованим на наступний рік до 31 грудня відповідного року на таких самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить письмово про свій намір припинити договір за один місяць до закінчення строку його дії.

На виконання умов договору ТОВ «Фідленс Агро» було поставлено філії «Батьківщина» СТОВ «Надія» товар на загальну суму 114036,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №ФАГ00006174 від 09.09.2015 р. на суму 79540,14 грн. з ПДВ та №ФАГ00006806 від 25.09.2015 р. на суму 34495,86 грн. з ПДВ.

Факт отримання товару філією «Батьківщина» СТОВ «Надія» підтверджується печатками філії та підписами уповноваженої на отримання товару особи, а за видатковою накладною ФАГ00006174 від 09.09.2015 р. на суму 79540,14 грн. з ПДВ підтверджується наявною в матеріалах справи довіреністю на отримання матеріальних цінностей.

З матеріалів справи вбачається, що факт поставки та отримання вказаного товару сторонами не заперечується.

Станом на 14.06.2016 р. заборгованість філії «Батьківщина» СТОВ «Надія» перед ТОВ «Фідленс Агро» за поставлений товар становила 70025,72 грн. згідно видаткової накладної №ФАГ00006174 від 09.09.2015 р. в частині неоплаченого товару на суму 35529,86 грн. та видаткової накладної №ФАГ00006806 від 25.09.2015 р. на суму 34495,86 грн.

04.09.2015 р. СТОВ «Надія» було видано довіреність на ім'я директора філії «Батьківщина» - ОСОБА_3, якою останньому надано, зокрема, повноваження щодо укладення угод, розпорядження майном, крім основних засобів, на суму не більше 50000,00 грн.

14.06.2016 р. між філією «Батьківщина» СТОВ «Надія» в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі доручення (первісний боржник), ДП «Красносільське - Молоко» (новий боржник) та ТОВ «Фідленс Агро» (кредитор) було укладено договір про переведення боргу №1 до договору поставки №56-ЛБ від 19.09.2014 р.

Відповідно до п. 1.1. договору про переведення боргу, цим договором регулюються відносини пов'язані зі зміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає з договору поставки №56-ЛБ від 19.09.2014 р., укладеного між первісним боржником та кредитором.

Згідно п. 1.2. договору про переведення боргу, первісний боржник переводить на нового боржника частину основного боргу (грошове зобов'язання) у розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. договору про переведення боргу, новий боржник повинен оплатити кредитору загальну суму заборгованості, зазначену у п. 1.2. цього договору до 31.12.2016 р. Кредитор не заперечує проти здійснення розрахунку у такі строки та у такому розмірі.

23.06.2016 р. філією «Батьківщина» СТОВ «Надія» було здійснено оплату на користь ТОВ «Фідленс Агро» за поставлений товар у розмірі 10000,00 грн., яку було зараховано ТОВ «Фідленс Агро» на повне погашення заборгованості по видатковій накладній №ФАГ00006174 від 09.09.2015 р. у сумі 5529,86 грн. та частково по видатковій накладній №ФАГ00006806 від 25.09.2015 р. в частині суми 4470,14 грн. Таким чином, неоплаченим залишився товар по видатковій накладній №ФАГ00006806 від 25.09.2015 р. у сумі 30025,72 грн.

З матеріалів справи вбачається, що факт здійснення таких оплат та зарахувань на погашення заборгованості за вказаними видатковими накладними та у вказаних сумах сторонами не заперечується.

Дії філії «Батьківщина» СТОВ «Надія» щодо укладення вищевказаного договору про переведення частини боргу свідчать про фактичне визнання такого боргу та погодження з усіма розрахунками та зарахуваннями грошових коштів ТОВ «Фідленс Агро» за договором поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо інше не передбачено договором або законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 30025,72 грн. Доказів сплати такої заборгованості відповідачем до матеріалів справи не надано.

16.11.2016 р. між ТОВ «Фідленс Фармінг» (новий кредитор) та ТОВ «Фідленс Агро» (перший кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №1.

Відповідно до п. 1.1. договору про відступлення права вимоги, перший кредитор відступає вказану у розділі 2 даного договору вимогу новому кредитору за купівельну ціну, визначену у розділі 3 даного договору.

У розділі 2 договору про відступлення права вимоги сторони визначили, зокрема, що предметом відступлення є вимога до СТОВ «Надія» на суму заборгованості 30025,72 грн., яка виникла на підставі виконання умов договору поставки№ Д-2/1 СВ на умовах відстрочення платежу №56-ЛБ від 19.09.2014 р. укладеного між ТОВ «Фідленс Агро» та від імені СТОВ «Надія» філією «Батьківщина».

Перший кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги по стягненню пені, 20% річних, інфляційних втрат, що нараховуються на суму заборгованості за увесь період прострочення виконання зобов'язання.

Загальний розмір вимог на дату укладення договору складає 30025,72 грн. На день підписання договору заборгованість не погашено.

За результатами укладення вказаного вище договору, між ТОВ «Фідленс Фармінг» та ТОВ «Фідленс Агро» було складено та підписано акт приймання-передачі від 16.11.2016 р., яким було засвідчено передачу ТОВ «Фідленс Агро» та прийняття ТОВ «Фідленс Фармінг» грошової вимоги до СТОВ «Надія» філії «Батьківщина» у розмірі 30025,72 грн.

У зв'язку з відступленням права вимоги на суму заборгованості 30025,72 грн. ТОВ «Фідленс Агро» було направлено відповідне повідомлення №1811-16/1 від 18.11.2016 р. на адресу СТОВ «Надія» з вимогою перерахування грошових коштів у розмірі 30025,72 на розрахунковий рахунок нового кредитора - ТОВ «Фідленс Фармінг».

Вказане повідомлення отримано СТОВ «Надія» 25.11.2016 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

З моменту отримання повідомлення, відповідачем не вчинено будь-яких дій щодо погашення заборгованості новому кредитору, доказів зворотнього відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна кредитора у спірному зобов'язанні не підпадає під дію ст. 515 ЦК України, з огляду на відсутність з боку відповідача заперечень щодо вимоги нового кредитора у відповідності до норм ст. 518 ЦК України, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про здійснення належної заміни переходу вимоги першого кредитора до СТОВ «Надія» у розмірі 30025,72 грн. до нового кредитора - ТОВ «Фідленс Фармінг», а відтак у останнього виникло відповідне право вимоги до відповідача - СТОВ «Надія» на суму заборгованості у розмірі 30025,72 грн. у тому числі право вимоги по стягненню 20% річних та інфляційних втрат, що нараховуються на суму заборгованості за весь період прострочення виконання зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 30025,72 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 20% річних у розмірі 5864,94 грн. та 4113,43 грн. інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.3. договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь постачальника 20% річних за неправомірне користування грошовими коштами за весь час прострочення.

Здійснивши перевірку розрахунку 20% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 5864,94 грн. 20% річних та 4113,43 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів критично оцінює доводи відповідача щодо подання позивачем у справі №927/608/17 позову до іншого відповідача - ДП «Красносільське молоко» з тим самим предметом, що і у даній справі, оскільки відповідно до поданих позивачем копії позовної заяви №20 від 20.06.2017 р. до ДП «Красносільке молоко» про стягнення 30000,00 грн. за договором переведення боргу, копій договору відступлення права вимоги, вбачається, що вказана сума є предметом стягнення саме за договором переведення боргу №1 від 14.06.2016 р., і не включена позивачем до предмету спору у даній справі.

Щодо невірного зазначення дати у договорі про відступлення права вимоги №1 від 16.11.2016 р., то позивачем у судовому засіданні повідомлено про помилкове зазначення в даті договору про відступлення права вимоги 2015 року. Вказані пояснення підтверджуються змістом самого договору про відступлення права вимоги, в якому є посилання на тристоронній договір про перевід боргу від 14.06.2016 р.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів про недійсність договору про відступлення права вимоги суду не надано, а тому вказаний договір судом приймається як належний та допустимий доказ у справі.

Що стосується долучених відповідачем до матеріалів справи документів, а саме: звіт з праці за січень-вересень 2015 року; копія податкового розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин; копія розрахунку податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин; копія таблиці нарахування єдиного внеску; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2017 р.; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2017 року; копія податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку; звіт з праці за січень-вересень 2015 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає зазначені докази до уваги, оскільки такі вони не відносяться до предмету доказування у даній справі та не підтверджують жодних обставин, які мають юридичне значення для розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Чернігівської області від 01.08.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 01.08.2017 р. у справі №927/609/17 залишити без змін.

Справу №927/609/17 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк