РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017Справа №910/15604/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір»
до проДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» стягнення заборгованості у розмірі 734 148 грн. 09 коп.
Представники:

від Позивача: Омельченко О.М. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Берестовенко О.М. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український папір» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 734 148 грн. 09 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 25.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Покупець) було укладено Договір на постачання товару №53-123-01-17-03232, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати Покупцю, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар - код CPV 30190000-7 по ДК 021:2015- Офісне устаткування та приладдя різне у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації 31 9Доаток до договору №1), що є невід'ємною частиною цього договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він поставив товар на загальну суму в розмірі 728 838 грн. 24 коп., що підтверджується видатковими накладними, проте Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» в розмірі 728 838 грн. 24 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» інфляційні у розмірі 727 грн. 38 коп., 3% річних у розмірі 4 582 грн. 47 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15604/17, судове засідання призначено на 25.09.2017.

25.09.2017 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Державну аудиторську службу України.

25.09.2017 в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.09.2017. Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.09.2017 не виконав, а в судовому засіданні підтримав клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, а щодо клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Державну аудиторську службу України, зазначив наступне.

Відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотання сторін, прокурора.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали та обставини справи, Суд прийшов до висновку, що рішення по справі №910/15604/17 не вплине на права та обов'язки Державної аудиторської служби України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання Відповідача.

Крім того, Суд зазначив, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи та клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору не містять підпису уповноваженого представника, що може бути підставою для відмови в прийнятті їх до розгляду.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати оригінали накладних, які долучено до матеріалів позовної заяви для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 відкладено розгляд справи на 12.10.2017 у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі

05.10.2017 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.09.2017.

11.10.2017 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки між сторонами ведуться переговори щодо врегулювання спору мирним шляхом.

12.10.2017 в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду від 25.09.2017 не виконав. Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 14.09.2017 виконав не в повному обсязі, а саме, не надав відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують направлення відзиву позивачу; оригінали та належним чином засвідчені копії документів в якості доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень на позовну заяву.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 відкладено розгляд справи на 18.10.2017 у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

18.10.2017 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, що обумовлено погашенням Відповідачем боргу у повному обсязі, та повернення судового збору, а також заява про зміну предмета позову.

18.10.2017 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з повним виконанням Відповідачем умов договору.

В судовому засіданні 18.10.2017 представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, підтримав вимоги заяв про зміну предмета позову та припинення провадження у справі. Представник Відповідача надав в матеріали справи копії платіжних доручень та підтримав клопотання про припинення провадження у справі.

Щодо заяви Позивача про зміну предмету позову, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. (п.3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

В даному випадку, у заяві про зміну предмета позову Позивач просить Суд стягнути з Відповідача лише суму основного боргу в розмірі 728 838,24 грн, фактично відмовляючись від заявлених у позові до стягнення інфляційних у розмірі 727,38 грн. та 3% річних у розмірі 4 582,47 грн.

Проте, Суд не може розцінювати вказану заяву як відмову від частини позовних вимог, оскільки у судовому засіданні 18.10.2017 представник Позивача в усному порядку заперечував таку відмову та наполягав на тому, що це саме заява про зміну предмета позову.

Натомість, вказана заява також не може вважатися зміною предмета позову в розумінні господарського процесуального законодавства, адже заявлена попередньо у позові матеріально-правова вимога Позивача про стягнення заборгованості не змінилася.

Враховуючи вищевикладене, Суд не приймає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» про зміну предмета позову та розглядає спір, виходячи із первісно заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 18 жовтня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

25.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Покупець) було укладено Договір на постачання товару №53-123-01-17-03232, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати Покупцю, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар - код CPV 30190000-7 по ДК 021:2015- Офісне устаткування та приладдя різне у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації 31 9Доаток до договору №1), що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.2.1 Договору загальна вартість товару складає 739 508 грн. 64 коп.

Згідно з п.2.2 Договору за даним Договором оплата відбувається на протязі 45 днів після постачання товару згідно специфікації №1 (додаток до договору №1) та виконання умов п.3.2 Договору.

З товаром Постачальник надає Покупцю видаткову накладну, податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом направлення її на електронну адресу Покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН; оригінал паспорту, або сертифікату, або свідоцтва про якість продукції. (п.3.2 Договору)

У п.3.3 Договору передбачено, що датою постачання є дата отримання товару на складі Покупця з відміткою в накладній про прийняття товару.

Додатком №1 до Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 року Сторони узгодили найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну, загальну суму 739 508 грн. 64 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 року Позивач поставив товар, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №Кр-00183 від 13.05.2017 року на суму 180 789 грн. 84 коп., №Кр-00187 від 15.05.2017 року на суму 548 048 грн. 40 коп., а загалом на суму в розмірі 728 838 грн. 24 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» в розмірі 728 838 грн. 24 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» інфляційні у розмірі 727 грн. 38 коп., 3% річних у розмірі 4582 грн. 47 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 727 478,70 грн, інші позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 року Позивач поставив товар, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №Кр-00183 від 13.05.2017 року на суму 180 789 грн. 84 коп., №Кр-00187 від 15.05.2017 року на суму 548 048 грн. 40 коп., а загалом на суму в розмірі 728 838 грн. 24 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Крім того, на виконання п.3.2 Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 року Позивач надав Відповідачу податкові накладні, складені у зв'язку з поставкою товару на загальну суму в розмірі 728 838 грн. 24 коп.

Згідно з п.2.2 Договору за даним Договором оплата відбувається на протязі 45 днів після постачання товару згідно специфікації №1 (додаток до договору №1) та виконання умов п.3.2 Договору.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що строк виконання Відповідачем грошового зобов'язання щодо оплати поставленого товару відповідно до умов Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 та ст. 530 Цивільного кодексу України на момент розгляду даної справи судом настав.

Позивачем подано заяву про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку зі сплатою Відповідачем боргу за Договором на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017.

Відповідачем також подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку виконанням ним зобов'язань за Договором на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Дослідивши подані Відповідачем платіжні документи на підтвердження погашення заборгованості перед Позивачем, Судом встановлено, що борг за Договором на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 в сумі 1 359,84 грн було сплачено Відповідачем до порушення провадження у справі № 910/15604/17 (платіжні доручення № УПТК/793 від 31.05.2017 на суму 627,84 грн та № УПТК/795 від 31.05.2017), а сума в розмірі 727 478,70 грн надійшла від Відповідача в рахунок погашення боргу після порушення провадження у справі № 910/15064/17 (платіжні доручення: № УПТК/1757 від 17.10.2017 на суму 5 124,00 грн, № УПТК/1758 від 17.10.2017 на суму 10 980,00 грн, № УПТК/1756 від 17.10.2017 на суму 29 280,00 грн, № УПТК/1738 від 17.10.2017 на суму 32 647,20 грн, № УПТК-1740 від 17.10.2017 на суму 73 200,00 грн, № УПТК/1739 від 17.10.2017 на суму 106 230,00 грн, № УПТК/1754 від 17.10.2017 на суму 139 665,60 грн, № УПТК/1737 від 17.10.2017 на суму 330 351,60 грн).

За таких обставин, враховуючи сплату Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на виконання умов Договору на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 у сумі 727 478,70 грн після порушення провадження у даній справі, Суд доходить висновку щодо припинення провадження у справі №910/15604/17 в частині стягнення 727 478,70 грн суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Що стосується стягнення решти суми основного боргу в розмірі 1 359,84 грн, то підстав для припинення провадження у цій частині позовних вимог немає, оскільки борг був відсутній до звернення Позивача з цим позовом до суду у зв'язку із його сплатою Відповідачем 31.05.2017, що тягне за собою відмову в позові на суму 1 359,84 грн.

Таким чином, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 1 359,84 грн. суми основної заборгованості є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 28.06.2017 по 13.09.2017 у розмірі 4 582,47 грн. та інфляційні у розмірі 727,38 грн.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за Договором на постачання товару №53-123-01-17-03232 від 25.04.2017 за загальний період прострочки з 28.06.2017 по 13.09.2017 у розмірі 4 582,47 грн. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача, з огляду на визначення ним суми заборгованості за накладною №Кр-00183 від 13.05.2017 без урахування здійснених Відповідачем оплат 31.05.2017.

Отже, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних за загальний період прострочки з 28.06.2017 по 13.09.2017 у розмірі 4 573,75 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 28.06.2017 по 13.09.2017 у розмірі 727,38 грн, вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача, з огляду на визначення ним суми заборгованості за накладною №Кр-00183 від 13.05.2017 без урахування здійснених Відповідачем оплат 31.05.2017.

Отже, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають інфляційні за загальний період прострочки з 28.06.2017 по 13.09.2017 у розмірі 726,02 грн.

Таким чином, з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» підлягають стягненню 3% річних у розмірі 4 573,75 грн. та інфляційні у розмірі 726,02 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, а в частині припинення провадження - на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Припинити провадження у справі № 910/15604/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 727 478,70 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул. Назарівська, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» (04073, м.Київ, вул. Куренівська, будинок 2-Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 25394112) 3% річних у розмірі 4 573 (чотири тисячі п'ятсот сімдесят три) грн. 75 коп., інфляційні у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 10 991 (десять тисяч дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 66 коп.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 23 жовтня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин