ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.10.2017 Справа № 905/1907/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Київ в особі Донецької дирекції ПАТ Укрпошта, м. Словянськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м. Краматорськ

про стягнення суми боргу 398629,16 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство Укрпошта, м. Київ в особі Донецької дирекції ПАТ Укрпошта, м. Словянськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м. Краматорськ про стягнення 398629,16 грн, з яких сума основного боргу 246865,05 грн, сума індексу інфляції 133726,00 грн, сума 3% річних 18038,11 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про приймання платежів від населення №51/99 від 01.12.2006 із відповідачем, неналежне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості наданих послуг в строки, в розмірі та в порядку встановленому договором за період з 01.12.2014 по 31.05.2015, внаслідок чого утворилась заборгованість і виникли підстави для нарахування інфляційних витрат та 3% річних.

Ухвалою від 15.08.2017 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/1907/17.

Позивач в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судових засіданнях та у відзиві на позовну заяву від 30.08.2017 №15/1 в позовних вимогах просив відмовити з наступних підстав: договір про приймання платежів від населення №51/99 від 01.12.2006 між позивачем та відповідачем не укладався, оскільки в договорі відсутнє зазначення як сторони в угоді Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз або його скороченої назви ПАТ Донецькоблгаз; строк дії договору до 31.12.2007 року, пролонгація договору в письмовому вигляді не укладалась, довіреностей на підписантів спірного договору позивачем не надано, тому перевірити особу підписанта та період дії його повноважень за довіреністю із наданих позивачем документів не вбачається можливим; акт звіряння розрахунків між позивачем та відповідачем не є допустимим та належним доказам, адже він підписаний стосовно неукладеного договору та тільки з боку позивача (документ складено в односторонньому порядку), позивач посилається на докази які підписані не уповноваженою особою та на яких відсутні підписи уповноважених осіб; позивачем не надано первинних документів, якими підтверджується факт прийому платежів у населених з боку позивача на користь відповідача в розмірах зазначених у позові.

15.09.2017 відповідачем надані суду письмові пояснення від 12.09.2017 №15/1-2141 в яких відповідачем зазначено, що згідно п. 2.3 договору про приймання платежів від населення №51/99 від 01.12.2006 обовязок з перерахування комісійної винагороди відповідачем не встановлений, цей обовязок покладено на позивача, який мав залишати у себе суму комісійної винагороди, відповідно відсутні підстави для покладення на відповідача обовязку з оплати рахунків позивача. Відповідач також звертає увагу суду, на те, що в якості доказів надання послуг відповідачу позивач надав копії документів, частина з яких містить певні вади в заповненні (акти виконаних робіт підписані тільки з боку відповідача).

15.09.2017 відповідач звернувся до суду з клопотанням від 12.09.2017 №15/1 про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд задовольняє зазначене клопотання відповідача.

19.09.2017 позивач надав суду пояснення від 19.09.2017 в яких пояснив стосовно різниці суми основної заборгованості вказаної у позовній заяві та суми винагороди вирахуваної з довідки від 01.08.2017 №1149 у розмір 56 коп., яка виникла за рахунок закруглення. Також позивач повідомив, що дата зазначена в рахунку №3 від 05.01.2014 є невірною мала місце орфографічна помилка, вірною датою є 05.01.2015. Крім того, позивачем зазначено, що нарахування 3% річних починається з останнього дня місяця в якому надані послуги і за який виникла заборгованість і до моменту подачі позовної заяви 07.08.2017, індекс інфляції нарахований у період з січня 2015р. по червень 2017р.

29.09.2017 від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення від 27.09.2017 №15/1 в яких відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 працює в Костянтинівському управлінні по газопостачанню та газифікації з 14.07.2014 на посаді водія автотранспортного засобу, завдань від керівництва на отримання документів від ДП «Укрпошта» не отримував, робочою інструкцією це також не передбачено; претензії від 05.03.2015 №04/8-726, листа від 07.04.2015 №04/8-1067 та вимоги від 06.11.2015 №04/8-3097 не одержував, угода про визначення строків та порядку виконання грошових зобовязань за договорами з боку позивача підписана не була, тому посилання останнього на визнання відповідачем заборгованості за надані послуги у звязку із підписанням керівником та скріплення печаткою зазначеної угоди є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Також, зазначено, що пунктом 2.3 спірного договору встановлено прядок оплати послуг згідно якого обовязку з перерахування комісійної винагороди за відповідачем не встановлено, цей обовязок покладено на позивача, який мав залишати у себе суму комісійної винагороди.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду справи продовжувався на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

01.12.2006 між Українським державним підприємством поштового звязку Укрпошта, у подальшому реорганізованим шляхом перетворення у Публічне акціонерне товариство Укрпошта (банк) та Відкритим акціонерним товариством Донецькоблгаз, в особі начальника Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації, організаційно-правова форма якого у подальшому була змінена на Публічне акціонерне товариство (клієнт) був укладено договір про приймання платежів від населення №51/99 (договір).

Відповідно до п.1.1 договору банк приймає від фізичних осіб перерахування на адресу клієнта готівкові грошові кошти за послуги по поставки природного газу з метою перерахування отриманих сум на зазначений поточний рахунок клієнта.

Приймання комунальних платежів здійснюється через Єдину автоматизовану систему комунальних платежів Костянтинівської філії ПриватБанка (п. 1.2 договору).

За приписами п.2.2 договору (в редакції додаткової угоди від 29.04.2008 року до договору) банк має право отримувати комісійну винагороду за виконання робіт по прийому платежів та перерахуванню коштів в розмірі 1 (один) % від прийнятої суми.

Банк зобовязується перераховувати прийняті за кожний день грошові кошти загальною сумою на поточний рахунок клієнта на протязі 3-х банківських днів з моменту прийняття цих коштів за вирахуванням комісійної винагороди, передбаченої п. 2.2 цього договору (п. 2.3 договору).

Згідно з п.4.1 договору він діє з 01.12.2006 по 31.12.2007.

Пунктом 4.3 договору передбачена пролонгація договору на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання.

Оскільки відповідні заяви сторін (за місяць до закінчення строку дії договору) про припинення дії договору в матеріалах справи відсутні (доказів зворотного сторонами не представлено), суд вважає, що даний договір був пролонгованим та діяв у 2014-2015 роках.

Позивач на підтвердження виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором про приймання платежів від населення №51/99 від 01.12.2006 за період з грудня 2014р. по травень 2015р. надав акти виконаних робіт: №б/н від 31.12.2014 за грудень 2014р. на суму 47677,63 грн. (сплачено відповідачу платежів, що підлягає комісійному винагородженню 4767762,39 грн.), №б/н від 31.01.2015 за січень 2015р. на суму 46758,53 грн. (сплачено відповідачу платежів, що підлягає комісійному винагородженню 4675853,17 грн.), №б/н від 28.02.2015 за лютий 2015р. на суму 49191,46 грн. (сплачено відповідачу платежів, що підлягає комісійному винагородженню 4919146,38 грн.), №б/н від 31.03.2015 за березень 2015р. на суму 53154,88 грн. (сплачено відповідачу платежів, що підлягає комісійному винагородженню 5315488,14 грн.), №б/н від 30.04.2015 за квітень 2015р. на суму 43437,44 грн. (сплачено відповідачу платежів, що підлягає комісійному винагородженню 4343744,36 грн.), №б/н від 31.05.2015 за травень 2015р. на суму 6645,11 грн. (сплачено відповідачу платежів, що підлягає комісійному винагородженню 664510,27грн.).

Вказані акти підписані позивачем, підпис відповідача на актах відсутній.

Згідно довідки №09.02.00.10.003.02 від 25.02.2016 Костянтинівської філії Приватбанку з грудня 2014 р. по квітень 2015 р. сума прийнятих по платіжній системі «Єдина квитанція» через каси Укрпошти м. Костянтинівка прийняті платежі населення на користь УГГ на суму 18865128,35грн.

У відповідності до довідки ПАТ «Ощадбанк» від 01.08.2017 №1149/3 підтверджено, що перерахування коштів з 01.12.2014 по 06.05.2015 було здійснено з поточного рахунку №4371 ЦПЗ №2 ДД УДППЗ «Укрпошта» на рахунок №0823 ПАТ «Донецькоблгаз» Костянтинівського УГГ у розмірі 24686448,63грн.

Таким чином, позивачем належними доказами доведено надання послуг відповідно до умов договору від 01.12.2006 №51/99 за період з грудня 2014р. по травня 2015р.

В матеріалах справи наявні рахунки-фактури: №3 від 05.01.2015 на суму 47677,63 грн., №43 від 04.02.2015 на суму 46758,53 грн., №55 від 03.03.2015 на суму 49191,46 грн., №88 від 08.04.2015 на суму 53154,88 грн., №128 від 18.05.2015 на суму 43437,44 грн., №154 від 10.06.2015 на суму 6645,11 грн., за надані послуги, а саме "комісійне винагорода за прийняті платежі від населення за природний газ".

Рахунки-фактури були отримані водієм відповідача ОСОБА_1, що підтверджується витягом з журналу видачі/отримання документів позивача. Однак, в матеріалах справи відсутні докази повноважень ОСОБА_1 на отримання документів, отже належних доказів отримання відповідачем рахунків суду не надано.

Позивач наполягає, а відповідач не спростовує, що всупереч п. 2.3 договору № 51/99 від 01.12.2006 позивач перераховував грошові кошти відповідачу без вирахування комісійної винагороди, при цьому відповідач не сплатив комісійну винагороду за надані послуги за період з грудня 2014 р. по травень 2015 р.

В звязку з вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до відповідача з претензією №04/8-726 від 05.03.2015 на суму 143627,62 грн. за період з грудня 2014р. по лютий 2015р., згідно штампу ПАТ "По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» претензія була отримана відповідачем 13.03.2015 вх. 108 (Никифорова).

Позивач звернувся до відповідача з листом від 07.04.2015 № 04/8-1067 на суму 196782,50 грн. за період з грудня 2014р. по березень 2015р., згідно штампу ПАТ "По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» лист був отриманий відповідачем 20.04.2015 (Никифорова).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 04/8-3097 від 06.11.2015 про сплату боргу у сумі 246865,05грн. станом на 01.10.2015, згідно штампу ПАТ "По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» вимога була отримана відповідачем 10.11.2015 вх. 3035 (Никифорова).

Відповідач не довів суду, що претензія №04/8-726 від 05.03.2015, лист від 07.04.2015 № 04/8-1067, вимога № 04/8-3097 від 06.11.2015 їм не були отримані, зважаючи на наявність на означених документах штампу відповідача дати, номеру та прізвища особи, яка зареєструвала вхідну кореспонденцію.

В проекті угоди про виконання зобовязань, підписаною головою правління ПАТ "По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз ОСОБА_2, яка надійшла на адресу позивача разом з супроводим листом від 16.11.2015 №15/1-1235 підтверджена заборгованість перед позивачем за договором про приймання платежів від населення №51/99 від 01.12.2006 у сумі 246865,05 грн. Однак, угода про виконання зобовязань з боку позивача не підписана. Даний документ приймається судом в якості доказу визнання відповідачем суми боргу.

У звязку з несплатою боргу відповідачем, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

За приписами ст.180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Частиною 2 даної норми матеріального права встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підпадає під регулювання статей 901-907 Цивільного кодексу України

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з умов договору строк оплати наданих послуг сторонами не встановлено.

У відповідності з ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на отримання відповідачем позивача претензії №04/8-726 від 05.03.2015, листа від 07.04.2015 № 04/8-1067, вимоги № 04/8-3097 від 06.11.2015, суд приходить до висновку, що строк оплати заборгованості основного боргу у розмірі 246865,05 грн. за період з грудня 2014р. по травень 2015р. на дату направлення позову та винесення рішення є таким, що настав.

Як встановлено судом, позивач перераховував грошові кошти відповідачу без вирахування комісійної винагороди, проте це не звільняє відповідача від сплати комісійної винагороди за надані йому послуги.

При цьому, строк сплати компенсації відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України: за грудень 2014р. лютий 2015р. на суму 143627,62грн. до 20.03.2015 (претензія від 05.03.2015 №04/8-726 отримана відповідачем 13.03.2015); за березень 2015р. на суму 53154,88грн. до 17.04.2015 (лист від 07.04.2015 №04/8-1067 отриманий відповідачем 10.04.2015), за квітень 2015р.- травень 2015р. на суму 50082,55грн. до 17.11.2015 (вимога № 04/8-3097 від 06.11.2015 отримана відповідачем 10.11.2015)

На момент розгляду справи заборгованість відповідача складає 246865,05 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором про приймання платежів від населення №51/99 від 01.12.2006 нормативно та документально доведені в сумі 246865,05 грн. та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 18038,11 грн. та інфляційні витрати у розмірі 133726,00 грн. за період з 31.12.2014 по 07.08.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Судом здійснено власний розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН з урахуванням ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої вірними періодами нарахування 3% річних на заборгованість за грудень 2014 лютий 2015 в сумі 143627,62 грн з 21.03.2015 по 07.08.2017, на заборгованість за березень 2015 в сумі 53154,88 грн з 18.04.2015 по 07.08.2017, на заборгованість за квітень 2015 травень 2015 в сумі 50082,55 з 18.11.2015 по 07.08.2015, розмір 3% річних складає 16534,05 грн.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН з урахуванням вимог ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, сума інфляційних втрат становить 89911,00 грн.

Заперечення відповідача, що договір № 51/99 від 01.12.2006 між сторонами не укладався не приймається судом до уваги, у звязку з тим, що невірна назва сторони в договорі (Відкрите акціонерне товариство Донецькоблгаз замість Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз) не спростовую укладання сторонами договору, крім того, в додатковій угоді до договору від 29.04.2008 назва клієнта - Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз. При цьому договір № 51/99 від 01.12.2006 та додатки до нього підписані представниками відповідача (керівником Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз), підписи підписантів засвідчені печаткою, відповідачем не заявились вимоги про недійсність договору.

На підставі зазначеного, заперечення відповідача є помилковими та не спростовують вищевикладене, а позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 47, 49, 69, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Київ в особі Донецької дирекції ПАТ Укрпошта, м. Словянськ до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м. Краматорськ задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м. Краматорськ (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, б.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Київ (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Донецької дирекції ПАТ Укрпошта (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, вул. Свободи, б. 1, поштова адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, вул. Шовковична, б. 29, ) заборгованість у розмірі 246865,05 грн, 3% річних у розмірі 16534,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 89911,00 грн, судовий збір в розмірі 5299,65 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 24.10.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення буде підписаний 30.10.2017. Повний текст підписано 30.10.2017.

Суддя Г.Є. Курило