ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 904/1284/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Сибіги О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Першотравневського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 липня 2017

у справі № 904/1284/17

господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Межівського районного центру зайнятості

до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області

про стягнення 11 211,56 грн.

за участю представників:

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Межівський районний центр зайнятості звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про стягнення коштів, виплачених ОСОБА_4 як допомога по безробіттю за періоди з 25 листопада 2013 року по 03 квітня 2014 року та з 29 квітня 2014 року по 22 травня 2014 року у сумі 11 211,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначені кошти були виплачені громадянину ОСОБА_4 безпідставно, в порушення п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та є збитками позивача, які він поніс внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови громадянину ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і такий факт протиправності дій Управління було встановлено в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 181/302/13-а. Відповідно до ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначені збитки підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем, як особою, яка має нести відповідальність за заподіяння збитків внаслідок несвоєчасного призначення (перерахунку) пенсії.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року (суддя Рудь І.А.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 липня 2017 року (колегія суддів у складі: Чередко А.Є. - головуючий, Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.) позов задоволено. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області на користь Межівського районного центру зайнятості кошти, виплачені ОСОБА_4 як допомога по безробіттю за періоди з 25 листопада 2013 року по 03 квітня 2014 року та з 29 квітня 2014 року по 22 травня 2014 року в сумі 11 211,56 грн.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що саме внаслідок неправомірних дій, спричинених протиправним рішенням відповідача громадянин ОСОБА_4 своєчасно не отримав пенсійного забезпечення, що, у свою чергу, надало ОСОБА_4 можливість стати на облік до центру зайнятості та отримувати допомогу з безробіття за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і такі виплачені центром зайнятості кошти є збитками позивача, які відповідач відповідно до ст. 1166 ЦК України та ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зобов'язаний відшкодувати позивачу.

Не погодившись із зазначеними рішенням та постановою Першотравневське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 липня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 18 листопада 2013 року громадянин ОСОБА_4 звернувся до Межівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Наказом Межівського районного центру зайнятості № НТ131118 від 18 листопада 2013 року гр. ОСОБА_4 надано статус безробітного з 18 листопада 2013 року, а наказом №НТ131125 від 25 листопада 2013 року призначено допомогу по безробіттю тривалістю з 25 листопада 2013 року по 19 листопада 2014 року.

Наказом Межівського районного центру зайнятості № НТ 140404 від 04 квітня 2014 року громадянину ОСОБА_4 припинено реєстрацію як безробітного та виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням.

Відповідно до додатку № 4 до персональної картки № 00015 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі" та розрахунку сума виплаченої допомоги з безробіття за період з 25 листопада 2013 року по 03 квітня 2014 року склала 9 833,28 грн.

22 квітня 2014 року громадянин ОСОБА_4 знову звернувся до Межівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Наказом Межівського районного центру зайнятості № НТ 140422 від 22 квітня 2014 року громадянину ОСОБА_4 надано статус безробітного з 22 квітня 2014 року, а наказом № НТ140429 від 29 квітня 2014 року призначено допомогу з безробіття тривалістю з 29 квітня 2014 року по 14 грудня 2014 року.

Наказом Межівського районного центру зайнятості № НТ140627 від 27 червня 2014 року громадянину ОСОБА_4 з 27 червня 2014 року припинено реєстрацію як безробітного та виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з поданням ним письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ відповідно до пп. 10 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до додатку № 4 до персональної картки № 00003 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі" сума виплаченої допомоги по безробіттю за період з 29 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року склала 3 508,38 грн.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі № 4836/05-18 від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області і отримує пенсію за віком з 06 листопада 2012 року - довічно згідно з рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 181/302/13-а; пенсія призначена 23 червня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 181/302/13-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_4, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та скасовано рішення ГУПФУ в Дніпропетровській області від 07 лютого 2013 року щодо цієї відмови; визнано протиправними дії УПФ України в Межівському районі щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та скасовано рішення УПФУ в Межівському районі від 22 лютого 2013 року про відмову ОСОБА_4 у призначенні такої пенсії; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 06 листопада 2012 року.

17 листопада 2016 року Межівським районним центром зайнятості складено акт № 86/1 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яким встановлено, що гр. ОСОБА_4 перебуваючи в статусі безробітного, отримував пенсію за віком. В акті також встановлено, що неправомірними діями Управлінням Пенсійного фонду України в Межівському районі завдано матеріальну шкоду (збитки) Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Межівського районного центру зайнятості у розмірі отриманої гр. ОСОБА_4 допомоги по безробіттю за періоди з 25 листопада 2013 року по 03 квітня 2014 року та з 29 квітня 2014 року по 22 травня 2014 року в загальній сумі 11 211,56 грн.

18 листопада 2016 року Межівським РЦЗ видано наказ № 80 про повернення Управлінням Пенсійного фонду України в Межівському районі коштів в сумі 11 211,56 грн., отриманих ОСОБА_4 як допомога по безробіттю.

18 листопада 2016 року на адресу Управління ПФУ в Межівському районі направлена претензія № 453, в якій позивач просив у 15-ти денний термін після отримання претензії повернути суму одержаної громадянином ОСОБА_4 допомоги по безробіттю у розмірі 11 211,56 грн. на рахунок позивача.

Однак, Управління ПФУ в Межівському районі Дніпропетровської області вимоги претензії не задовольнив, зазначену суму грошових коштів на рахунок Межівського РЦЗ не перерахував, що і стало підставою для звернення Межівського РЦЗ до господарського суду з позовом у даній справі про відшкодування збитків - коштів, виплачених ОСОБА_4 як допомога по безробіттю за період з 25 листопада 2013 року по 03 квітня 2014 року та з 29 квітня 2014 року по 22 травня 2014 року у сумі 11 211,56 грн.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 зазначеного закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи

Особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку (п. 13 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення").

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 181/302/13-а визнано протиправними дії як Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_4, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з чим скасовано рішення ГУПФУ в Дніпропетровській області від 07 лютого 2013 року щодо цієї відмови, так і дії УПФ України в Межівському районі щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з чим скасовано рішення УПФУ в Межівському районі від 22 лютого 2013 року про відмову ОСОБА_4 у призначенні такої пенсії. Також зазначеною постановою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 06 листопада 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються під час розгляду інших справ, у яких приймають участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Взявши до уваги постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 181/302/13-а, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що обставини протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у безпідставній відмові в призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах є встановленими в постанові апеляційного адміністративного суду та не підлягають доведенню у даній справі. Внаслідок таких неправомірних дій громадянин ОСОБА_4 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством. Крім того неправомірні дії відповідача надали ОСОБА_4 можливість стати на облік в центрі зайнятості та отримувати допомогу як безробітній особі, яка не має будь-яких доходів за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, чим було завдано шкоди останньому. Наведеним спростовуються безпідставні твердження відповідача в касаційній скарзі про відсутність неправомірних дій з боку Управління ПФУ.

При цьому, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, саме внаслідок протиправної відмови органів Пенсійного фонду України у призначенні пенсії, громадянин ОСОБА_4 був вимушений звернутися до позивача за одержанням допомоги по безробіттю, що свідчить про наявність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу.

В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що станом на час звернення ОСОБА_4 до центру зайнятості вже тривав судовий розгляд справи в апеляційному адміністративному суді і саме ОСОБА_4 зловживаючи своїми правами не повідомив центр зайнятості про наявність такого судового спору. Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання, оскільки, як правильно зазначено господарським судом апеляційної інстанції у даній справі, згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наявність спору особи з органом ПФ України щодо призначення пенсії не є підставою для відмови у призначенні допомоги по безробіттю.

Колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій про те, що спір у даній справі підвідомчий саме господарському суд, оскільки зміст спірних правовідносин (стягнення збитків) має цивільно-правовий характер, а суб'єктний склад сторін відповідає вимогам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи. Розглянувши справу повторно, в порядку ст.101 ГПК України, господарський суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив прийняте рішення без змін.

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Першотравневського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 липня 2017 року у справі № 904/1284/17 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

О.М. Сибіга