РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017Справа №910/13190/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу №910/13190/17

За первісним позовомДержавного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл»
провизнання додаткової угоди укладеною
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл»
доДержавного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС»
пророзірвання договору оренди

Представники сторін:

від позивача:Гарнага П.А., довіреність №10-ЮВ від 06.02.2017р.;
від відповідача:Дрищ С.С. (дов. №123/17 від 01.02.2017 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про визнання укладеною з дня набрання рішенням суду законної сили додаткову угоду №12 до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р., якою встановлено орендну плату за базовий місяць оренди (червень 2016 року) в розмірі 20 210,00 грн. в редакції, підписаній Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» та направленій на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі п. 1.2 Додаткової угоди №11 від 05.10.2016 р. до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. направив на адресу відповідача лист №997/03/14-1117 від 22.03.2017 р. з пропозицією підписати додану до нього Додаткову угоду №12 про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р., пов'язаних зі зміною вартості об'єкта оренди, та як наслідок, зміною орендної плати за базовий (перший) місяць оренди. Проте, відповідач Додаткову угоду №12 про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. не підписав, як і не надав відповідні на лист позивача щодо укладання Додаткової угоди №12 до Договору, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 р. порушено провадження у справі №910/13190/17, розгляд справи призначено на 28.09.2017 р.

28.09.2017 р. представником позивача на виконання вимог ухвали від 10.08.2017 р. через загальний відділ суду подано витребувані судом документи для долучення їх до матеріалів справи та заяву про уточнення предмету заявлених позовних вимог, згідно якої просить спонукати ТОВ «Лайфселл» укласти із ДСП «Чорнобильська АЕС» додаткову угоду № 12 до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. якою встановлено орендну плату за базовий місяць оренди (червень 2016 року) в розмірі 20210,00 гривень в редакції поданого ДСП ЧАЕС проекту цієї угоди. Датою укладення додаткової угоди вважати дату набрання рішення суду законної сили.

28.09.2017 р. представником відповідача через загальний відділ суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Крім того, 28.09.2017 р. до загального відділу Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» з вимогами до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208 тіт від 09.06.2009 р. з дня набрання рішенням суду законної сили.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» листом №КІ3505-4 від 27.09.2016 р. (вх. №827/55-16 від 27.09.2017 р.) звернулось до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з проханням 04.10.2016 р. надати тимчасовий доступ співробітникам до телекомунікаційного обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» для подальшого його демонтажу та вивозу з території підпорядкованої Державному спеціалізованому підприємству «Чорнобильська АЕС». В зазначений термін, обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» було демонтовано та вивезено, а об'єкт оренди з 05.10.2016 р. Товариством не використовується.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» листом №447 від 11.07.2017 р. звернулось до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з проханням припинити (розірвати) дію Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. з 05.10.2016 р. з доданням до вказаного листа проектів відповідної Додаткової угоди та актів приймання-передачі (повернення) державного майна.

Проте, Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» листом №2791/17 від 14.08.2017 р. у відповідь на лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» №447 від 11.07.2017 р. повернуло надіслані останнім Додаткові угоди про припинення (розірвання) Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. з 05.10.2016 р. без розгляду, при цьому зазначивши, що готове прийняти орендоване згідно Договору №208тіт від 09.06.2009 р. майно за умови виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» п.п. 1.2, 1.3 Додаткової угоди №11 від 09.06.2016 р. до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р.

Враховуючи те, що Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» відмовило в припиненні (розірванні) Договору оренди №208тіт від 09.06.2009 р. шляхом підписання відповідної Додаткової угоди, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» на підставі ст. 188 Господарського процесуального кодексу України звернулось з даним позовом до суду.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 р. прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. з дня набрання рішенням суду законної сили для спільного розгляду з первісним позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про визнання укладеною з дня набрання рішенням суду законної сили Додаткової угоди №12 до Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. та відкладено розгляд справи на 10.10.2017 р.

Представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання 10.10.2017 р. з'явився, подав відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до змісту якого проти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» заперечує та просить на підставі п.п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинити провадження у справі.

Обґрунтовуючи необхідність припинення провадження у справі №910/13190/17 позивач за первісним позовом вказує на те, що предмет спору з питання дострокового розірвання Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р., за умови дотримання визначеної законом процедури, в розумінні п.п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відсутній.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні 10.10.2017 р. проти первісних позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. Також, представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення клопотання позивача про припинення провадження у справі.

Суд, розглянувши клопотання позивача за первісним позовом про припинення провадження у справі, відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Сторонами належних доказів в підтвердження врегулювання спору за зустрічною позовною заявою не подано, а отже, у суду відсутні підстави для припинення провадження у справі за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р., на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 10.10.2017 р., відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.09.2009 р. між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (орендар) було укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №5 від 01.03.2013 р.), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину металевої площадки площею 1,5 кв.м. на відмітці 70 м несучої башти димової труби ВОК (промисловий майданчик зони відчуження ДСП ЧАЕС), що перебуває на балансі Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (інв. №272).

Майно передається в оренду з метою розміщення антен базової станції стільникового зв'язку (з невід'ємним правом підведення до них антенних фідерів по конструкціях башти та розташування контейнера з обладнанням біля неї) (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №5 від 01.03.2013 р. та Додаткової угоди №8 від 20.07.2015 р.), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий (січень 2013) місяць оренди - 5482,59 грн.

Цей Договір укладено строком на один рік, що діє з 09.06.2009 р. до 08.06.2010 р. (п. 10.1 Договору).

У подальшому між сторонами укладено декілька Додаткових угод, які доповнювали або змінювали певні положення, зокрема вартість об'єкту оренди, розмір орендної плати, строк дії договору, назву орендаря та банківські реквізити.

Так, Додатковою угодою №1 від 08.06.2010 р. сторонами погоджено внести зміни до п.п. 3.1, 3.6 Договору та продовжено термін дії Договору до 08.06.2011 р., Додатковою угодою №2 від 18.05.2011 р. сторонами продовжено строк дії Договору до 08.06.2012 р.

08.06.2012 р. у зв'язку із необхідністю виконання та надання орендодавцеві нової оцінки орендованого майна сторонами укладено Додаткову угоду №3, якою погоджено строк до якого орендар зобов'язаний виконати та надати орендодавцеві оцінку орендованого майна та продовжено термін дії Договору до 31.12.2012 р.

Додатковими угодами №4 від 21.01.2013 р., №5 від 01.03.2013 р., №6 від 07.06.2013 р., №7 від 03.06.2014 р., №8 від 20.07.2015 р., №9 від 09.09.2016 р. та №10 від 23.02.2016 р. сторонами вносились зміни в п.п. 1.1, 3.1, 3.6, 3.9, 3.10, 5.3, 5.5, 5.8, 8.1 та розділ 11 Договору, а також продовжувався термін дії Договору до 08.06.2013 р., до 08.06.2014 р., до 08.06.2015 р. та до 08.06.2016 р. включно.

Листом №КІ3505-4 від 27.09.2016 р. (вх. №827/55-16 від 27.09.2017 р.) Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» звернулось до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з проханням 04.10.2016 р. надати тимчасовий доступ співробітникам до телекомунікаційного обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» для подальшого його демонтажу та вивозу з території підпорядкованої Державному спеціалізованому підприємству «Чорнобильська АЕС».

В зазначений термін, що також не заперечується позивачем за первісним позовом обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» було демонтовано та вивезено.

05.10.2016 р. між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» укладено Додаткову угоду №11 відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 п. 1 якої визначено, що орендар зобов'язується в строк до 31.12.2016 р.:

- Забезпечити проведення та рецензування незалежної оцінки орендованого згідно Договору оренди №208 тіт від 09.06.2009 р. майна станом на 31.05.2016 р. відповідно до вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440;

- Укласти Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди №208 тіт від 09.06.2009 р., пов'язаних зі зміною вартості об'єкта оренди, визначеною згідно з висновком про вартість орендованого майна станом на 31.05.2016 р., та як наслідок, зміною орендної плати за базовий (перший) місяць оренди;

- Сплатити різницю в орендній платі, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого майна, починаючи з 09.06.2016 р.

В пункті 2 Додаткової угоди №11 сторони погодили продовжити строк дії Договору №208 тіт від 09.06.2009 р. на наступний термін - до 08.06.2017 р., за умови виконання п. 1 цієї Додаткової угоди.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №11, сторони погодились, що Договір №208 тіт від 09.06.2009 р. буде достроково розірваний, якщо орендар не виконає зобов'язання п. 1 цієї Додаткової угоди.

На виконання додаткової угоди №11 до Договору, за замовленням відповідача, ТОВ «ТР ІНВЕСТ-КОМПАНІ» проведено оцінку з визначення ринкової вартості майна з метою подальшого розрахунку орендної плати. За результатами вказаної оцінки 23.01.2017 р. ТОВ «ТР ІНВЕСТ-КОМПАНІ» складено висновок, згідно якого вартість орендованого майна становить 727 560,00 грн. з урахуванням ПДВ.

На підставі отриманого висновку та вимог Порядку погодження Фондом державного майна України, його регіональними відділеннями та представництвами розміру плати за оренду державного майна, затвердженого наказом Фонду держаного майна України №502 від 01.04.2001 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.01.2011 р. за №714/19452, позивачем складений та направлений на погодження до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області розрахунок плати за базовий місяць оренди (червень 2016 р.) в розмірі 20 210,00 грн. без урахування ПДВ.

Листом №14-09-891 від 17.02.2017 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області погодило розрахунок плати за базовий місяць оренди (червень 2016 року) в розмірі 20 210,00 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 3.4 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Зміни до умов цього Договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3 Договору).

Листом №997/03/14-111 від 22.03.2017 р. позивач за первісним позовом звернувся до відповідача з пропозицією підписати Додаткову угоду №12 про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. До вказаного листа позивачем додано підписану останнім Додаткову угоду №12 до Договору (докази надсилання та вручення відповідачу листа №997/03/14-111 містяться в матеріалах справи).

Так, Додатковою угодою №12 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. передбачено наступне:

« 1. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, Сторони домовились, що умови цієї Додаткової угоди розповсюджуються на відносини між ними, що виникли до її укладання, а саме з 09.06.2016 р.

2. Пункт 1.1. Договору викласти в наступній редакції:

« 1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частини металевої площадки загальною площею 1,5 м2 на відмітці 70 м несучої башти димової труби ВОК (далі - Майно), розміщене за адресою: Київська обл., м. Прип'ять, проммайданчик ДСП ЧАЕС, що перебуває на балансі Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на « 30» червня 2016 року і становить за незалежною оцінкою 606 300,00 (Шістсот шість тисяч триста гривень 00 копійок).

3. Пункт 3.1 викласти у наступній редакції:

« 3.1. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2016 ) 20 210,00 (Двадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок)».

4. Пункт 3.6 викласти у наступній редакції:

« 3.6. Орендна плата перераховується до державного бюджету та Орендодавцю щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні: 70% - Орендодавцю та 30% - до державного бюджету».

5. Вважати термін дії Договору №208 тіт від 09.06.2009 продовженим на термін до 08.06.2017 включно.

6. Угода набирає чинності з дати її підписання Сторонами, є невід'ємною і складовою частиною Договору. Угода дійсна протягом дії Договору.».

Однак, відповіді на лист №997/03/14-111 позивач за первісним позовом не отримав, а Додаткова угода №12 до Договору з боку відповідача залишилась не підписаною.

Разом з тим, з урахуванням того, що з 05.10.2016 р. орендарем об'єкт оренди не використовувався, у зв'язку із демонтажем та вивезенням відповідного обладнання, листом №447 від 11.07.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» звернулось до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з проханням припинити (розірвати) дію Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. з 05.10.2016 р. з доданням до вказаного листа проектів відповідної Додаткової угоди та актів приймання-передачі (повернення) державного майна.

Проте, Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» листом №2791/17 від 14.08.2017 р. у відповідь на лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» №447 від 11.07.2017 р. повернуло надіслані останнім Додаткові угоди про припинення (розірвання) Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р. з 05.10.2016 р. без розгляду, при цьому зазначивши, що готове прийняти орендоване згідно Договору №208тіт від 09.06.2009 р. майно за умови виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» п.п. 1.2, 1.3 Додаткової угоди №11 від 09.06.2016 р. до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач за первісним позовом зазначив, що відповідач ухиляється від укладання (підписання) Додаткової угоди №12 до Договору, в зв'язку з чим звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про визнання Додаткової угоди №12 укладеною.

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», у зв'язку із істотною зміною розміру орендної плати, на підставі ст. 188 Господарського процесуального кодексу України звернулось до господарського суду з зустрічним позовом про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208 тіт від 09.06.2009 р., оскільки Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» відмовлено в підписанні відповідної Додаткової угоди. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» вказує, що з 05.10.2016 р. орендоване майно ним не використовується.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що в задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити, а вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором оренди державного майна, який підпадає під правове регулювання статей 759-786 Цивільного кодексу України, статей 283-287 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму .

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулює Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним для даних правовідносин.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є, зокрема, об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); орендна плата з урахуванням її індексації.

Статтею 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» на виконання умов Додаткової угоди №11 до Договору, замовило у ТОВ «ТР ІНВЕСТ-КОМПАНІ» проведення оцінки з визначення ринкової вартості майна, за результатами проведення якої 23.01.2017 р. ТОВ «ТР ІНВЕСТ-КОМПАНІ» складено висновок, згідно якого вартість орендованого майна склала 727 560,00 грн. з урахуванням ПДВ.

На підставі отриманого висновку та вимог Порядку погодження Фондом державного майна України, його регіональними відділеннями та представництвами розміру плати за оренду державного майна, затвердженого наказом Фонду держаного майна України №502 від 01.04.2001 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.01.2011 р. за №714/19452, позивачем складений та направлений на погодження до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області розрахунок плати за базовий місяць оренди (червень 2016 р.) в розмірі 20 210,00 грн. без урахування ПДВ.

Листом №14-09-891 від 17.02.2017 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області погодило розрахунок плати за базовий місяць оренди (червень 2016 року) в розмірі 20 210,00 грн. без урахування ПДВ.

За статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за винятком випадків, визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 21 Закону України «Про оренду державного майна та комунального майна» визначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкту оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Згідно п. 3 ст. 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до п. 3.4 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Зміни до умов цього Договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3 Договору).

Листом №997/03/14-111 від 22.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією підписати Додаткову угоду №12 про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208 тіт від 09.06.2009 р. пов'язаних зі зміною вартості об'єкта оренди, та як наслідок, зміною орендної палати за базовий (перший) місяць оренди. До вказаного листа позивачем додано підписану останнім Додаткову угоду №12 до Договору

Однак, відповіді на лист №997/03/14-111 позивач за первісним позовом не отримав, а Додаткова угода №12 до Договору з боку відповідача залишилась не підписаною.

В частині 7 статті 179 Господарського кодексу України зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначений ст. 181 Господарського кодексу України, частинами 2-5 якої, передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 Господарського кодексу України та ст. 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що спонукання до укладання договору можливе тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов'язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов'язкового для виконання акта планування (у тому числі державного замовлення) який видано компетентним органом. У разі ухилення суб'єкта господарювання від оформлення договору, що ґрунтується на державному замовленні або укладення якого є для нього обов'язковим через пряму вказівку закону, господарський суд за позовом іншої сторони виносить рішення про спонукання до укладення договору чи про його укладення на певних умовах. У тому випадку, коли договір, що укладається, не ґрунтується на обов'язковому для суб'єктів господарювання державному замовленні або не є обов'язковим для укладення через пряму вказівку закону, спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв'язані зобов'язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору (в межах річного строку, визначеного ч. 1 ст. 182 Господарського кодексу України).

Таким чином, виходячи із змісту укладеної між сторонами Додаткової угоди №11 від 05.10.2016 р. до Договору оренди №208 тіт від 09.06.2009 р. суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» зобов'язане укласти Додаткову угоду №12 про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208 тіт від 09.06.2009 р. пов'язаних зі зміною вартості об'єкта оренди, та як наслідок, зміною орендної палати за базовий (перший) місяць оренди з позивачем.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Перелік істотних та обов'язкових умов Договору оренди майна, що перебуває у державній або комунальній власності визначено у ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Так, однією з істотних умов Договору майна, що перебуває у державній або комунальній власності є орендна плата з урахуванням її індексації.

При цьому, в судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» пояснив, що підставою не підписання з боку орендаря Додаткової угоди №12 до Договору стало суттєве підвищення розміру орендної плати.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору та не виконали умови, встановлені законодавством для даного виду правовідносин.

Частиною 8 ст. 181 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Таким чином, враховуючи обов'язковість укладення спірного правочину, передбачену умовами укладеної між сторонами Додаткової угоди №11 від 05.10.2016 р. до Договору оренди №208 тіт від 09.06.2009 р., але зважаючи на те, що сторони не погодили всіх істотних умов у запропонованому позивачем проекті договору, і надісланий Товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» проект Додаткової угоди №12 не підписаний та на даний час відповідач за первісним позовом не має бажання продовжувати договірні відносини, у суду відсутні правові підстави вважати її укладеною.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 3 ст. 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Загальні підстави розірвання договорів визначені ст. 651, 652 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із п. 10.6 Договору чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Тобто Договором оренди не передбачено одностороннього його розірвання на вимогу наймача, а передбачено розірвання договору за взаємною згодою сторін та за рішенням суду.

Позивач у позові в якості підстави для відмови від оренди та розірвання ним договору посилається на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, які полягають у значному підвищенні орендної плати.

Стаття 652 Цивільного кодексу України визначає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Таким чином, для можливості розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин необхідна одночасна наявність всіх чотирьох умов, визначених частиною 3 статті 652 Цивільного кодексу України. У разі відсутності хоча б однієї з таких умов договір не може бути розірваний за цієї підстави.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що листом №447 від 11.07.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» звернулось до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з пропозицією за взаємною згодою сторін достроково розірвати Договір оренди №208 тіт від 09.06.2009 р. з огляду на те, що орендоване майно з 05.10.2016 р. ним не використовується у зв'язку із демонтажем та вивезенням належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» обладнання.

Факт демонтажу та вивезення Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» свого обладнання з території Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» та невикористання орендарем орендованого майна з жовтня 2016 р. відповідачем за зустрічним позовом не заперечується.

Попри це, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» впродовж з жовтня 2016 р. по липень 2017 р. включно, на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг, копії яких долучено до матеріалів справи, здійснювало оплату орендних платежів за користування орендованим майном.

Факт оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» орендних платежів у зазначений період Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» також не заперечується.

Проте, відмовляючи в підписанні Додаткової угоди про розірвання Договору оренди №208 тіт від 09.06.2009 р., Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» у своєму листі №2791/17 від 14.08.2017 р. зазначило, що готове прийняти майно з оренди лише за умови виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» п.п. 1.2, 1.3 п. 1 Додаткової угоди №11 Договору оренди №208 тіт від 09.06.2009 р., якими визначено обов'язок орендаря укласти Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р., пов'язаних зі зміною вартості об'єкта оренди, та як наслідок, зміною орендної палати за базовий (перший) місяць оренди та сплатити різницю з орендної плати, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого майна, починаючи з 09.06.2016 р.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 13 Цивільного кодексу України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятої цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживанням своїм правом, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи із встановлених судом обставин, здійснення Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» права на внесення змін до спірного Договору порушує права позивача, завдає тому шкоду у вигляді нанесення додаткових витрат по сплаті за користування майном, яке він фактично не здійснює протягом тривалого часу.

Враховуючи, викладене, вимоги позивача про розірвання спірного договору оренди є обґрунтованими. Заперечення відповідача з цього приводу суперечать зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, тому є безпідставними.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208тіт від 09.06.2009 р., укладеного між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання первісного позову, покладаються на позивача за первісним позовом, витрати по сплаті судового збору позивача за зустрічним позовом покладаються на позивача за первісним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити.

3. Розірвати Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №208 тіт від 09.06.2009 р., укладеного між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл».

4. Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (07100, Київська область, м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, а/с 10, 11; ідентифікаційний код 14310862) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 11-А; ідентифікаційний код 22859846) судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.10.2017р.

Суддя А.І. Привалов