УХВАЛА

24.10.2017Справа № 910/14261/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наша Правда»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Профріелтінго»

Про визнання недійсним договору

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Бєлих О.В.

Від відповідача: Левін В.Б.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Наша Правда» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профріелтінго» (далі - відповідач) про визнання недійсним у певній частині договір №І 407 суборенди нерухомого майна від 10.04.17., укладений між позивачем та відповідачем, а саме пункт 8.6 договору №І 407 суборенди нерухомого майна від 10.04.17., в якому зазначається, що орендар має право, незалежно від причин, без застосування до нього будь-яких санкцій та/або покладення на нього обов'язку по відшкодуванню суборендареві понесених останнім витрат, в односторонньому порядку розірвати даний договір шляхом направлення суборендарю письмового повідомлення про розірвання договору за тридцять календарних днів до дати розірвання. В такому разі договір вважається розірваним на тридцять перший календарний день з моменту відправлення повідомлення на адресу суборендаря. Підписанням цього договору, сторони домовилися, що таке повідомлення має силу додаткової угоди до договору, що посвідчує факт розірвання договору, з моменту укладення договору суборенди від 10.04.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.17. порушено провадження у справі № 910/14261/17 та призначено її до розгляду на 20.09.17.

18.09.17. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Профріелтінго» проти позову заперечує та просить суд припинити провадження у справі № 910/14261/17 у зв'язку з відсутністю предмету спору.

18.09.17. відповідачем через відділ діловодства суду було подано клопотання про припинення провадження у справі № 910/14261/17 у зв'язку з відсутністю предмету спору.

В судовому засіданні 20.09.17. було оголошено перерву до 10.10.17.

10.10.17. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 10.10.17. було оголошено перерву до 24.10.17.

24.10.17 .відповідачем було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 24.10.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 24.10.17. проти позову заперечував та підтримав подане ним клопотання про припинення провадження у справі № 910/14261/17.

Позивач в судовому засіданні 24.10.17. проти припинення провадження у справі заперечував.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, в судовому засіданні 24.10.17. судом встановлено наступне.

10.04.17. між позивачем (Суборендар) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір №І 407 суборенди нерухомого майна (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Орендар передає, а Суборендар приймає у тимчасове платне користування на умовах суборенди нежитлове/нежитлові приміщення площею 293 кв.м та 70 кв.м в майновому комплексі - АТП-6 (літ. Д, літ. Г, літ. Б. Л, літ. А,Б) за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська, 5 (Об'єкт суборенди).

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 2.1 з моменту його підписання і діє до 30.04.18. включно.

Відповідно до п. 2.2 Договору строк суборенди починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі Об'єкта суборенди і закінчується в момент підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) Об'єкта суборенди та фактичного повернення Орендарю Об'єкта суборенди.

Актом від 01.05.17. Орендар передав, а Суборендар прийняв Об'єкт суборенди за Договором.

Положеннями пункту 8.1 Договору сторони домовились, що зміна або розірвання Договору вчиняються по формі і на підставах, що передбачені Договором та/або чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 8.5 Договору сторони домовились, що Суборендар має право в односторонньому порядку розірвати даний Договір, в тому числі, але не обмежуючись, у випадку відсутності зацікавленості Суборендаря в подальшому використанні Об'єкта суборенди шляхом направлення Орендарю письмового повідомлення про розірвання Договору. В такому разі Договір вважається розірваним на тридцять перший календарний день з моменту отримання Орендарем повідомлення Суборендаря про розірвання Договору. Підписанням цього Договору, сторони домовилися, що таке повідомлення має силу додаткової угоди до Договору, що посвідчує факт розірвання Договору.

Орендар має право, незалежно від причин, без застосування до нього будь-яких санкцій та/або покладення на нього обов'язку по відшкодуванню Суборендареві понесених останнім витрат, в односторонньому порядку розірвати даний Договір шляхом направлення Суборендарю письмового повідомлення про розірвання Договору за тридцять календарних днів до дати розірвання. В такому разі Договір вважається розірваним на тридцять перший календарний день з моменту відправлення повідомлення на адресу Суборендаря. Підписанням цього Договору, сторони домовилися, що таке повідомлення має силу додаткової угоди до Договору, що посвідчує факт розірвання Договору (п. 8.6 Договору).

Відповідно до ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

В порядку п. 8.6 Договору відповідач направив позивачу Повідомлення № б/н від 17.07.17. (вручене позивачу 20.07.17.) про дострокове розірвання Договору, в якому повідомив про припинення дії Договору та просив повернути Об'єкт суборенди по Акту приймання-передачі (повернення) в порядку п. 4.3 Договору.

Отже, Договір розірвано з 20.08.17.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється.

Відповідач вказує на те, що позивач демонтував своє обладнання, вивіз його та звільнив займані ним за Договором нежитлові приміщення.

Вказане позивачем не заперечується.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним пункту 8.6 Договору №І 407 суборенди нерухомого майна від 10.04.17., укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК) виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За змістом ст.ст. 651, 653 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК).

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків наслідки недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір оренди недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

Проте, як встановлено судом Договір є розірваним з 20.08.17.

Враховуючи встановлені у справі обставини, визнання договору оренди недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування.

(Аналогічну правову позицію викладено в Постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 23.012.15. № 3-1143гс15).

В силу приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо між сторонами відсутній предмет спору.

При цьому, судом враховано п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Оскільки між сторонами відсутній предмет спору, то провадження у справі № 910/14261/17 підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Разом з тим, приписами ч. 3 ст. 80 ГПК України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»).

Отже, позивачу підлягає поверненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 1600,00 грн. в разі подання ним відповідного клопотання, як те передбачено приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/14261/17 припинити.

Суддя Т.М. Ващенко