РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017Справа №905/1786/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення 6 553, 39 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники

від позивача: Плуталова Н.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Комісарова А.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - Завод, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (далі - Залізниця, відповідач) про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі 8 843, 18 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.08.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1786/17 та призначено судове засідання на 17.08.2017 року.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 17.08.2017 року справу № 905/1786/17 передав за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2017 року справу № 905/1786/17 передано на розгляд судді Господарського суду міста Києва Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 року прийнято справу № 905/1786/17 до свого провадження, розгляд справи призначено на 18.10.2017 року.

Під час судового засідання 18.10.2017 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій уточнив ціну позову та просив стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 6 553, 39 грн.

Відповідно до п 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем було фактично зменшено розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовому клопотанні, прийняте господарським судом, тоді новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 6 553, 39 грн.

У судовому засіданні 18.10.2017 відповідач проти позову заперечував, по викладеним у запереченнях на позовну заяву доводам та просив суд відмовити у задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.10.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2014 року між Заводом (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдинг» (постачальник) укладено договір № УПр14/36 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - товар) на умовах, викладених у Договорі, специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору поставка товару здійснюється відповідно до ІНКОТЕРМС-2010.

Згідно із залізничними накладними № 48367106 та № 48368021 публічним акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» як вантажовідправником на станції відправлення «Добропілля» Донецької залізниці було відправлено на станцію «Авдіївка» Донецької залізниці вугілля кам'яне марки Г0-100 у вагонах № 56090129 (у кількості 64,50 тон), № 60454931 (у кількості 65,70 тон), № 61012456 (у кількості 66,70 тон), № 53530036 (у кількості 68,00 тон) та № 55616627 (у кількості 67,00 тон).

Статтею 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

На станції «Авдіївка» Донецької залізниці було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вказаних вагонах з масою вантажу, яка була зазначена у накладних, що підтверджується комерційними актами № 482803/58, № 482803/59, № 482803/60, № 482803/61 та № 482803/62 від 12.02.2017 року.

Так, у комерційному акті № 482803/58 вказано таке: «…По документу значиться вага: нетто 64 500 кг, тара 23 500кг. При перевантажуванні виявилося: брутто 85 500 кг, нетто 62 000 кг, тара 23 500 кг, що менше ваги накладної на 2500 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 7-10 см, укочена, маркування поздовжньою борозною катком-ущільнювачем. У вагоні над 1 люком поглиблення приблизно 150см*280см*100см над 6, 7 люками 300 см*280см*50-80см, маркування у місцях поглиблення відсутнє».

Відповідно до комерційного акту від № 482803/59: «…По документу значиться вага: нетто 65 700 кг, тара 23 500 кг. При перевантажуванні виявилося: брутто 87 050 кг, нетто 63 550 кг, тара 23 500 кг, що менше ваги накладної на 2 150 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 7-10 см, укочена, маркування поздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1 люком поглиблення приблизно 100см*280см*60см, на 6, 7 люками 300см*280см*50-80см, маркування у місцях поглиблення відсутнє».

У комерційному акті № 482803/60: «… По документу значиться вага: нетто 66 700, тара 23 300 кг. При переважуванні виявилося: брутто 88 150 кг, нетто 64 850 кг, тара 23 300 кг, що менше ваги накладної на 1 850 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 7-10 см, укочена, маркування поздовжньою борозною катком-ущільнювачем. У вагоні на 1 люком поглиблення приблизно 150см*280см*60-100см, над 6, 7 люками 300см*280см*30-80см, маркування у місцях поглиблення відсутнє».

Як вбачається з комерційного акту № 482803/61: «… По документу значиться вага: нетто 68 000, тара 24 900 кг. При переважуванні виявилося: брутто 91 250 кг, нетто 66 350 кг, тара 24 900 кг, що менше ваги накладної на 1 650 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Вантаження у вагоні нерівномірне, хвилеподібне, по всій поверхні вантажу безліч поглиблень».

Відповідно до комерційного акту № 482803/62: «… По документу значиться вага: нетто 67 000, тара 23 800 кг. При переважуванні виявилося: брутто 89 450 кг, нетто 65 650 кг, тара 23 800 кг, що менше ваги накладної на 1 350 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Вантаження у вагоні нерівномірне, хвилеподібне, по всій поверхні вантажу безліч поглиблень».

Одержувачем вантажу є Завод.

Згідно ст. 2 Правил складання актів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі вантажу у вказаному вагоні, проведений відповідно до Правил видачі вантажів та становить 6 553, 39 грн.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірному випадку, який стосується заявлених позивачем, вимог про стягнення з відповідача збитків у розмірі 6 553, 39 грн., у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

При цьому суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача, викладені ним у запереченнях на позовну заяву, стосовно того, що завдані позивачу збитки не підтверджуються матеріалами справи, так як останнім не надані докази оплати рахунку та копія податкової накладної, підписана головним (старшим) бухгалтером, тобто позивачем не доведено розмір дійсної вартості втраченого вантажу.

Відхиляючи вищевказані доводи відповідача, суд відзначає, що предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у зв'язку із незбереженням останнім вантажу при перевезенні, тоді як здійснення оплати за поставку спірного вантажу не входить до предмету доказування у даній справі.

Крім того, як вище зазначалось з посиланням на приписи ч. 1 ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Більш того, у п. 2.7 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею"", на які відповідач посилався у запереченнях на позовну заяву, також зазначено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Також, у наведеному п. 2.7 вказаних роз'яснень вказано, що Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Доводи відповідача стосовно ненадання позивачем копії податкової накладної, підписаної головним (старшим) бухгалтером, судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (статті 114 Статуту).

Таким чином, оскільки не збережено вантаж, прийнятий Залізницею до перевезення, доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, Залізницею не подано, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; код ЄДРПОУ ВП: 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1; ідентифікаційний код: 00191075) 6 553, 39 грн. вартості втраченого вантажу та 1 600, 00 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 23.10.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко