ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 906/459/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І. - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 16.03.2017
у справі№ 906/459/16
Господарського судуЖитомирської області
за позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області
до - Виконавчого комітету Малинської міської ради - Малинської міської ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача на стороні відповідача - Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" в особі ліквідатора Мельника Василя Олексійовича - Управління Держгеокадастру у Малинському районі Житомирської області - ОСОБА_5; - ОСОБА_6 - ОСОБА_7
провизнання протиправним та скасування пункту 1.38 рішення від 17.12.1992 № 293; визнання протиправним та скасування пункту 20.31 рішення 11 сесії 5 скликання від 14.11.2006
за участю представників:
позивачаЛисий В.І. - предст., дов. від 21.10.2016
відповідачівне з'явилися
третіх осібне з'явилися

ВСТАНОВИВ:

12.05.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області подало господарському суду позов до Малинської міської ради та Виконавчого комітету Малинської міської ради про визнання протиправними та скасування пункту 1.38 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 17.12.1992 № 293 та пункту 20.31 рішення Малинської міської ради від 14.11.2006.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказав, що спірний незавершений будівництвом одноквартирний одноповерховий житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га в АДРЕСА_1 є об'єктом державної власності та обліковується в Єдиному реєстрі об'єктів державної власності; цей об'єкт був включений до переліку об'єктів незавершеного будівництва, що перебувають у державній власності та підлягають приватизації, при приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" та був переданий у процесі його реорганізації на баланс Відкритого акціонерного товариства "Сервіс". Відтак, відповідно до статті 3 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", Закону України "Про управління об'єктами державної власності", статті 321 Цивільного кодексу України, вказав, що рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 17.12.1992 № 293 та рішення Малинської міської ради від 14.11.2006 щодо надання дозволу на будівництво будинку та передачі безоплатно у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки прийняті відповідачами без законних підстав; цими рішеннями передано належний державі об'єкт і земельну ділянку під ним у приватну власність поза волею власника та поза межами приватизаційних процедур.

Виконавчий комітет Малинської міської ради проти позову заперечив, вказавши, що спірні рішення прийняті в межах повноважень та у законодавчо встановлений спосіб, при прийнятті рішень враховано відсутність будь яких фактичних даних в державному земельному кадастрі стосовно наявності державного акта на спірну земельну ділянку.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 (суддя Лозинська І.В.) у позові Регіонального відділення Фонду державного майна України про визнання протиправним та скасування пункту 1.38 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 17.12.1992 № 293, визнання протиправним та скасування пункту 20.31 рішення Малинської міської ради від 14.11.2016 відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 (судді Мельник О.В., Розізнана І.В., Грязнов В.В.) рішення господарського суду залишено без змін, як законне і обґрунтоване.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, визнати протиправними та скасувати пункти оскаржуваних рішень. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про невірне застосування судами норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не врахували наведені у позові доводи та обставини незаконної передачі об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки під ним у власність фізичній особі.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи касаційної скарги; відповідачі та треті особи не скористались процесуальним правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції своїх представників; відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суди встановили, що рішенням виконкому Малинської міської ради від 13.07.1989 № 207, зокрема, надано дозвіл ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" на будівництво одноквартирного одноповерхового житлового будинку в АДРЕСА_1 та закріплено за ним земельну ділянку площею 0,06 га. Відповідно до листа ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" від 09.08.1999 № 18/191 з січня 1990 року будівництво припинено (законсервовано); ступінь готовності об'єкта незавершеного будівництва - 5%.

Відповідно до відомостей з актів перевірки утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Малекс" та передано на баланс ВАТ "Сервіс" від 06.05.2010, від 27.11.2012, від 10.09.2014, складеними Регіональним відділенням ФДМУ по Житомирській області, приватизація підприємства Малинський дослідно-експериментальний завод УНК "Укрсільхозмаш" проводилась відповідно до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" та Указу Президента України № 669 від 26.11.1994 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів". Наказом РВ ФДМУ по Житомирській області від 20.01.1996 № 03-АО затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Малинський дослідно-експерементальний завод УНК "Укрсільхозмаш". Державна реєстрація ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" проведена 22.11.1995 за № 00235789. Випуск акцій вказаного товариства зареєстрований 25.01.1996 № 12/1/96.

Приватизацію ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" завершено 09.06.1998, згідно з наказом РВ ФДМУ по Житомирській області №43-ЗП від 09.06.1998. Після завершення приватизації відповідно до рішення загальних зборів акціонерів товариства від 14.04.1999 проведено його реорганізацію шляхом виділення з його складу акціонерних товариств: ВАТ "Рейл", ВАТ "Л.М.С.", ВАТ "Сервіс", ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод "Малекс" (ВАТ МДЕЗ "Малекс"). В процесі реорганізації державне майно, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" та знаходилось на його балансі, було передано на баланси ВАТ "Сервіс" та ВАТ МДЕЗ "Малекс". Відповідно до додатків № 1 до актів перевірки майно включено до переліку об'єктів державного майна, яке підлягає приватизації, зокрема, спірне незавершене будівництво одноквартирного одноповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Наказом Фонду державного майна України від 21.01.2000 № 89 до переліку об'єктів незавершеного будівництва, які перебувають у державній власності та підлягають приватизації, був включений спірний об'єкт, що при приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" та переданий у процесі його реорганізації на баланс ВАТ "Сервіс". Наказом РВ ФДМУ по Житомирській області від 16.05.2011 № 132 прийнято рішення про приватизацію об'єкту разом з земельною ділянкою, на якій він розташований.

За змістом листа № 08/3496 від 29.10.1992 за підписом директора Малинського дослідно-експериментального заводу, адресованого архітектору Малинського району, завод не заперечує проти виділення ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва індивідуального одноквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 в районі індивідуального житлового будівництва заводу; вказано, що житловий будинок (фундамент) на цій ділянці завод продає ОСОБА_5

17.12.1992 виконавчий комітет Малинської міської ради прийняв рішення № 292 про надання у довічне володіння земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва ОСОБА_9 по АДРЕСА_1, площею 600 кв. метрів.

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради № 293 від 17.12.1992, зокрема, надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку на виділеній земельній ділянці ОСОБА_5

Згідно з накладною № 361 від 22.12.1992 ОСОБА_5 сплачено Малинському дослідно-експериментальному заводу 5993,00 крб. відшкодування за виконані будівельні роботи.

Рішенням Малинської міської ради від 14.11.2006 передано безоплатно у власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1, площею 0,0600 га. 19.12.2006 ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

27.02.2007 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 уклали договір купівлі-продажу вказаної вище земельної ділянки; договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Сотніченко І. В. 27.02.2007 за номером у реєстрі нотаріальних дій - 721 згідно з витягом з Державного реєстру правочинів. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.02.2007 (зареєстрованого в реєстрі за №721) 03.04.2008 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд з посиланням до відповідної практики Європейського суду з прав людини вказав про непорушність права власності та вказав, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, маючи право власності на спірну земельну ділянку, не повинні нести будь-які негативні наслідки у зв'язку з недотриманням посадовими особами органів влади та місцевого самоврядування вимог діючого земельного законодавства. Також суд зазначив, що за Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 20.10.2016, земельній ділянці РВ ФДМУ по Житомирській області присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2, а земельній ділянці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - НОМЕР_1, тобто, мають місце навіть різні номери кадастрової зони, що дає суду підстави прийти до висновку, що геопросторове розташування ділянок визначалося без належної точності, без виходу на місцевість, без прив'язки поворотних точок меж ділянок та без погодження меж суміжними землевласниками, що свідчить про неналежне виконання посадових обов'язків фахівцями землевпорядної організації, яка оформляла відповідну землевпорядну документацію позивачу та третім особам. Відповідно місцевий господарський суд виніс окрему ухвалу, спрямовану Управлінню Держгеокадастру у Малинському районі Житомирської області, щодо усунення вказаних правопорушень.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення місцевого господарського суду та вказав, що позов, предметом якого є скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово, і, з прийняттям якого, виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Суд апеляційної інстанції посилаючись на відповідну практику Верховного Суду України вказав, що скасування спірних пунктів рішень не впливає на законність правовстановлюючих документів (не породжує юридичних наслідків) щодо права власності на земельну ділянку, та Європейського суду з прав людини відповідно якої власник може володіти, користуватися і розпоряджатися майном у межах, передбачених законом, а безпідставне та необґрунтоване втручання у власність особи та подальше позбавлення його цього майна є недопустимим відтак вказав, що підстави для визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень - відсутні.

Судова колегія зазначає, що позивач визначив предметом спору у цій справі право власності на майно (будинок та земельну ділянку) та, враховуючи положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, розглянув спір у цій справі, пов'язаний із захистом цивільного права, в порядку господарського судочинства, виходячи з визначеного позивачем кола учасників справи, яка за суб'єктним складом сторін у справі, дає підстави вважати її підвідомчою господарським судам.

Разом з тим, суди не врахували характеру спірних правовідносин і зміст правових вимог, а тому не визначили належне та повне коло осіб, які є сторонами саме відповідного спору про право власності та мають брати участь у справі в якості сторін, а не третіх осіб (що прямо впливає на обсяг відповідних прав цих осіб у справі, наприклад, заявляти про позовну давність).

Відповідно до вимог частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною другою вказаної статті Кодексу встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина перша статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; передача земельної ділянки у власність фізичній особі є правочином в розумінні наведеного положення законодавства, а спір про право в такому випадку має місце саме з набувачем права - фізичною особою.

Суди вірно здійснили посилання до практики Верховного Суду України стосовно наслідків скасування та визнання недійсним актів ненормативного характеру органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання, проте не врахували, що за наслідками виконання вказаних оспорюваних актів набувачами земельної ділянки (відповідно до наданих державних актів) стали фізичні особи.

Відтак сама та обставина, що залучені у справі треті особи без самостійних вимог на предмет спору фізичні особи не визначені при поданні позову позивачем в статусі відповідачів, не може бути підставою для розгляду спору по суті господарським судом, оскільки предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків фізичних осіб.

Касаційний суд має право припинити провадження по справі, не передаючи справи на новий розгляд, коли не потрібна перевірка обставин, що є підставою для припинення провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвалених по справі рішення та постанови та припинення провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки сторонами спору про право на спірне майно є фізичні особи.

Відповідно до статті 111-5 Господарського процесуального кодексу України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Згідно зі статтею 111-7 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до змісту пункту 4 статті 111-9 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскільки колегія суддів встановила, що спір у цій справі розглянуто в порядку господарського судочинства помилково, судові рішення у цій справі слід скасувати, а провадження у справі припинити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 111-5, 111-7, пунктом 4 частини першої статті 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі Господарського суду Житомирської області № 906/459/16 та рішення Господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 скасувати.

Провадження у справі припинити.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т.Дроботова