ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" жовтня 2017 р. Справа № 922/4572/16

вх. № 4572/16

Суддя господарського суду Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

за участю

представника ліквідатора - ОСОБА_1

представника ГУ ДФС у Харківській області - ОСОБА_2

Розглянувши скаргу ГУ ДФС у Харківській області на дії ліквідатора

по справі за заявою ТОВ "Сен-10", м. Харків

до ТОВ "Сен-10", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 07.02.2017 р. визнано ТОВ "Сен-10" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ОСОБА_3

До суду від ГУ ДФС у Харківській області надійшла скарга (вх.№ 31518 від 26.09.17) на бездіяльність ліквідатора, яку суд призначив до розгляду на 18.10.2017 р.

В судовому засіданні 18.10.17 р. представник ГУ ДФС у Харківській області підтримав свою скаргу.

Представник ліквідатора проти скарги податкового органу заперечував, про що надав письмовий відзив.

Розглянувши матеріали справи, скаргу ГУ ДФС у Харківській області, судом встановлено наступне.

Після визнання боржника - ТОВ "Сен-10" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та здійснення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України відповідного оголошення, у встановлений строк до суду заяви кредиторів з вимогами до боржника не надійшли.

До суду від ліквідатора надійшла заява про затвердження реєстру вимог кредиторів, разом з додатками.

Ухвалою суду від 04.07.2017 р. затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Сен-10" до якого зокрема включені вимоги Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області в сумі 1800,00 грн. (шоста черга погашення), як такі, що не є конкурсними.

Згідно статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

При цьому, вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Як встановлено статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до ч.3 ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, який ліквідується власником особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи доходів і зборів та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Ця норма міститься в статті 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі наявності підтверджених грошових вимог до боржника.

Таким чином, ГУ ДФС у Харківській області не є в даній справі конкурсним кредитором.

Проте, відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючим органам державою делеговано повноваження контролю та справляння податків з субєктів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 11 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

В своїй скарзі ГУ ДФС у Харківській області просить суд визнати бездіяльність ліквідатора неправомірною, зобов'язати ліквідатора ОСОБА_3 забезпечити можливість для проведення податковим органом позапланової виїзної документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів ТОВ "Сен-10", а також не допустити ліквідацію боржника без проведення перевірки, оскільки під час її перевірки контролюючий орган зможе достеменно перевірити дані (інформацію) про наявність у підприємства активів, дебіторської та/або кредиторської заборгованості, а також дійсний стан його платоспроможності.

Згідно відзиву ліквідатора, він проти зазначеної скарги заперечує в повному обсязі, з тих підстав, що відповідні документи не могли бути надані, оскільки працівники податкової не узгодили час та місце надання таких документів з ліквідатором. При цьому заяву встановленого зразка щодо повідомлення про початок стану припинення товариства та прохання провести перевірку було направлено до районної податкової інспекції. Проте працівники органів ДФС не звертались за місцезнаходженням ліквідатора з вимогою надання документів для проведення перевірки.

Суд зазначає, що відкриття ліквідаційної процедури відповідно до статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має наслідком завершення підприємницької діяльності боржника, що унеможливлює виникнення нових податкових зобовязань.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч.7 ст.111 ЦК України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 78.1.7 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

У своїй скарзі ГУ ДФС у Харківській області посилається на те, що ліквідатором, в порушення вимог чинного законодавства, не було надано до контролюючого органу первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, необхідних для проведення перевірки.

Проте, податковим органом не надано суду доказів, які б свідчили про його звернення безпосередньо до ліквідатора з вимогою щодо надання вищезазначених документів.

Також, в своїй скарзі ГУ ДФС у Харківській області посилається на те, що посадовими особами контролюючого органу для пред'явлення копії наказу про проведення перевірки та направлень було здійснено виїзд за юридичною адресою боржника, та у зв'язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням, розпочати перевірку не виявилося можливим, про що був складений акт.

Проте, суд не приймає ці доводи до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, у процесі ліквідації підприємства ліквідатором було належним чином повідомлено податковий орган за місцем реєстрації про ліквідацію боржника.

Крім того, судом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, судом встановлено, що податковий орган був повідомлений про ліквідацію підприємства.

Суд зазначає, що чинне законодавство не зобов'язує ліквідатора самостійно подавати документи до податкового органу для проведення перевірки в процедурі ліквідації підприємства. Обов'язок щодо проведення перевірки покладається саме на контролюючий орган, а не на платника податків.

Згідно з п. 85.2 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п.78.4 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 42.2 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з ч. 2 ст. 38 та ч. 3 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом, з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Враховуючи те, що постановою суду від 07.02.2017р. ліквідатором ТОВ "Сен-10" призначено голову ліквідаційної комісії -ОСОБА_3, до нього 07.02.2017 р. перейшли права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, а тому контролюючий орган зобов'язаний про проведення документальної позапланової перевірки та необхідність надання документів для її проведення повідомити саме ліквідатора, натомість, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про звернення податкового органу до ліквідатора.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково та зобов'язати ліквідатора забезпечити можливість для проведення ГУ ДФС у Харківській області позапланову виїзну документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ТОВ "Сен-10".

Керуючись ст. ст. 37-48, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом", ст. 86 ГПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Зобов'язати ліквідатора забезпечити можливість для проведення ГУ ДФС у Харківській області позапланову виїзну документальну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ТОВ "Сен-10".

В решті вимог за скаргою відмовити.

Ухвалу направити ліквідатору, ГУ ДФС у Харківській області.

Суддя Усатий В.О.