КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа№ 910/7031/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2, посвідчення № 71 від 08.02.2013р.

від відповідача: Наїдко Л.В., за дов. № б/н від 25.11.2016р.

від третьої особи: Малишевський Ю.Р., за дов. № б/н від 20.01.2017р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.07.2017р.

у справі № 910/7031/17(суддя Демидов В.О.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тікетс

Консолідатор"

третя особа на стороні

відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІКЕТС.ЮЕЙ"

про стягнення 1 696 273,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тікетс Консолідатор" про стягнення грошових коштів, що були безпідставно перераховані в процесі його господарської діяльності у розмірі 1 696 273,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 1 696 273,00 грн., проте в ході розгляду справи про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом, господарським судом Дніпропетровської області було відхилено кредиторські вимоги ТОВ "Тікетс Консолідатор" у зв'язку із відсутністю доказів на підтвердження заявлених грошових вимог, а тому позивач вважає, що за субагентським договором №UA 11/12/14 від 11.12.2014р. не було жодної господарської діяльності, у зв'язку із чим отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 1 696 273,00 грн. є безпідставно набутими та підлягають поверненню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/7031/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, фізична особа-підприємць ОСОБА_5 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/7031/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017р. апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/7031/17 на 10.10.2017р.

09.09.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

09.10.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

10.10.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника третьої особи надійшло письмове пояснення в якому просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

11.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тікетс Консолідатор" (далі - відповідач, агент) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі - позивач, субагент) було укладено субагентський договір про надання посередницьких послуг № UA 11/12/14.

Відповідно до п.2.1 вказаного договору у відповідності до положень та порядку, передбаченого даним договором, субагент зобов'язується надати агенту на території України послуги з продажу авіаперевезень перевізників, а агент зобов'язується надати субагенту технічну можливість самостійно оформляти (випускати) проїзні (перевірні) документи.

Відповідно до п.3.1.4. договору субагент (банкрут) зобов'язується: до оформлення та видачі пасажиру чи іншій особі документа на перевезення, стягувати з пасажира чи іншої особи встановлену відповідним перевізником плату за перевезення (в тому числі суми тарифів, зборів, такс, штрафів), у відповідності із правилами та інструкціями перевізника, та перераховувати її агенту в строки та порядку, визначені договором.

Пунктом 3.1.5 договору передбачено, що за відсутності зауважень підписувати зведений реєстр продажу, повернень та анулювання проїзних (перевізних) документів за звітний місяць, в термін, встановлений цим договором.

Відповідно до п.3.1.9. договору для виконання своїх зобов'язань, передбачених даним Договором, субагент зобов'язується перераховувати на користь агента авансовий платіж (баланс в системі), в розмірі, визначеному субагентом на власний розсуд, в межах якого відбуватиметься бронювання, оформлення та видача проїзних (перевізних) документів та інших документів на перевезення. Авансовий платі, при цьому, субагент сплачує в національній валюті України - гривні, а агент негайно після надходження грошових коштів на його рахунок зараховує на баланс в системі субагента.

Пунктом 3.2.1. договору передбачено, що агент зобов'язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, складати та надавати субагенту зведений реєстр продажу, повернень та анулювання проїзних (перевізних) документів за звітний місяць.

За умовами п.4.5. договору, у разі виставляння агенту фінансових претензій з сторони авіакомпаній (авіаперевізників) та/або інших суб'єктів, що надають агентські послуги з продажу авіаперевезень, що виникли наслідок недотримання субагентом умов цього договору, а також правил ІАТА, Правил повітряних пасажирів та багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України, правил та інструкцій відповідного авіаперевізника, в тому числі правил, які визначають порядок застосування та розміри тарифів, зборів, штрафів, пільг та знижок на перевезення, субагент зобов'язується протягом 7 (семи) календарних днів з моменту пред'явлення Агентом письмової претензії за підтверджуючої документації, відшкодувати агенту заподіяний та документально підтверджений матеріальний (фінансовий) збиток в повному обсязі, згідно умов, відображених в агентських угодах агента з авіакомпанією та/або іншими суб'єктами, що надають агентські послуги з продажу авіаперевезень та умов цього договору. У випадку неспроможності субагентом відшкодувати заподіяні агенту матеріальні (фінансові) збитки або невідшкодування таких збитків у встановлений термін, агент має право скористатися залишком субагента на балансовому рахунку (баланс в системі) (п.3.1.8 цього Договору). До моменту погашення субагентом пред'явлених матеріальних (фінансових) збитків у повному обсязі, доступ субагента до системи та можливість здійснювати виписування проїзних (перевізних) документів припиняється.

Згідно до п.5.1. договору, передбачено що розмір винагороди субагента, збору агента та сервісного збору визначаються додатком № 1, який є невід'ємною частиною цього договору. Розмір збору агента включає ПДВ, що нараховується відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, агент надсилає субагенту зведений реєстр продажу, повернень та анулювання проїзних (перевізних) документів за звітний місяць у відповідності з формою, визначеною додатком № 2 до договору, що є невід'ємною частиною та акт про надання послуг.

Відповідно до п.5.4. договору передбачено, що після затвердження і підписання звіту, але не пізніше 15 числа наступного за звітним, субагент готує і надсилає агенту на підпис акт про надання посередницьких послуг та повертає агенту один підписаний примірник звіту та акту про надання послуг. У разі не підписання звіту субагента (зведеного реєстру продажу, повернень та анулювання проїзних (перевізних) документів) протягом 20 календарних днів, з дати його виписки, звіт та акт про надання послуг вважаються затвердженими і підписаними, а послуги наданими.

За умовами п. 9.2 договору сторони встановили наступні електронні адреси, на які будуть направлятися всі повідомлення, листи, акти, реєстри та будь-яка інша інформація, що стосується виконання цього договору: агент: . Субагент: .

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу статті 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов'язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов'язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно (кошти).

Судом встановлено, що 29.11.2013р. між відповідачем та Іноземним підприємством "Амадеус Україна" було укладено договір №YKP1669, відповідно до умов якого останній зобов'язався надати відповідачу доступ до комп'ютерної системи бронювання, дистрибуцію якої здійснює Іноземне підприємство "Амадеус Україна", та інших продуктів та послуг, замовлених ТОВ "Тікетс Консолідатор", відповідно до положень та умов, викладених в договорі.

25.07.2014р. між ТОВ "ТІКЕТС.ЮЕЙ" та ТОВ "Тікетс Консолідатор" було укладено субагентський договір №1/08, відповідно до умов якого відповідач може надавати послуги з продажу авіаперевезень як самостійно, так і шляхом залучення третіх осіб-посередників, з якими він окремо укладає договори про надання посередницьких послуг з обов'язковим укладенням при цьому договору про нерозголошення конфіденційної інформації, будучи відповідальним за дії чи бездіяльність зазначених третіх осіб-посередників перед агентом.

З метою надання послуг з продажу авіаперевезень, 11.12.2014 між позивачем та відповідачем було укладено вказаний вище субагентський договір №UA 11/12/14.

На виконання вимог вказаного договору № UA 11/12/14 від 11.12.2014р. позивачем на рахунок відповідача сплачувалися грошові кошти у період з грудня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 1 696 273,00 грн., з призначенням платежу: згідно договору № UA 11/12/14 від 11.12.2014р., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями за вказаний період.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що спірні грошові кошти в сумі 1 696 273,00 грн. не можуть вважатися отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки така сума сплачена позивачем на виконання своїх обов'язків саме за умовами укладеного між сторонами договору № UA 11/12/14 від 11.12.2014р. Доказів визнання недійсним або нікчемним вказаного договору відповідно до вимог чинного законодавства позивачем не надано та не доведено того факту, що вказана сума набута відповідачем за позадоговірними відносинами.

Посилання позивача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017, якою було відхилено кредиторські вимоги ТОВ "Тікетс Консолідатор" до ФОП ФОП ОСОБА_5 у зв'язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження грошових вимог у розмірі 1 735 964,25 грн., у даному випадку не є підставою для задоволення позову ФОП ФОП ОСОБА_5 про стягнення з ТОВ "Тікетс Консолідатор" відповідно до ст. 1212 ЦК України сплачених ним грошових коштів у період з грудня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 1 696 273,00 грн. за договором № UA 11/12/14 від 11.12.2014, як безпідставно набутих.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/7031/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/7031/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/7031/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.О. Зеленін