УХВАЛА

25.10.2017Справа № 910/4415/17

За заявоюПриватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод"
провідстрочення виконання рішення
у справі № 910/4415/17
за позовомДочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Посівна Компанія"
доПриватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод"
простягнення 3 816 722, 31 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:
від позивача:Мельник О.Ю. - представник за довіреністю;
від відповідача (заявника):Косенко А.П. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Посівна Компанія" 2745315,97 грн. основного боргу, 520 476, 35 грн. пені, 358 283, 17 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 73 307, 86 грн., 85 876, 25 грн. адвокатських витрат, а також 55 460, 75 грн. судового збору. Повернуто Дочірньому підприємству "Агрофірма "Байс-Агро" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Посівна Компанія" з Державного бюджету України 1 790, 08 грн. надмірно сплаченого судового збору за платіжним дорученням № 365 від 13.03.2017.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 р. рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 у справі № 910/4415/17 скасовано, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, а саме:

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" (03039, місто Київ, проспект Науки, будинок 3, ідентифікаційний код 00333581) на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" (20351, Черкаська область, Уманський район, селище міського типу Бабанка, вулиця Леніна, будинок 4, ідентифікаційний код 30334495) 2 745 315 (два мільйона сімсот сорок п'ять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 97 коп. основного боргу, 479 260 (чотириста сімдесят дев'ять тисяч двісті шістдесят) грн. 91 коп. пені, 358 283 (триста п'ятдесят вісім тисяч двісті вісімдесят три) грн. 17 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 69 323 (шістдесят дев'ять тисяч триста двадцять три) грн. 39 коп., 42 414 (сорок дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 28 коп. адвокатських витрат, а також 54 784 (п'ятдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 13 коп. судового збору.

- повернуто Дочірньому підприємству "Агрофірма "Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" (20351, Черкаська область, Уманський район, селище міського типу Бабанка, вулиця Леніна, будинок 4, ідентифікаційний код 30334495) з Державного бюджету України 1 790 (одну тисячу сімсот дев'яносто) грн. 08 коп. надмірно сплаченого судового збору за платіжним дорученням № 365 від 13.03.2017 року.

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" (03039, місто Київ, проспект Науки, будинок 3, ідентифікаційний код 00333581) на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" (20351, Черкаська область, Уманський район, селище міського типу Бабанка, вулиця Леніна, будинок 4, ідентифікаційний код 30334495) 20 544 (двадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 05 коп. витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції.

- стягнуто з Дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" ТОВ "Агро Посівна Компанія" (20351, Черкаська область, Уманський район, селище міського типу Бабанка, вулиця Леніна, будинок 4, ідентифікаційний код 30334495) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" (03039, місто Київ, проспект Науки, будинок 3, ідентифікаційний код 00333581) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 31 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На виконання Постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 р. не видавалися відповідні накази у зв'язку із надходженням 10.10.2017 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" заяви про надання відстрочки виконання Постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року у справі № 910/4415/17в частині стягнення 2 745 315, 97 грн. основного боргу, 479 260, 91 грн. пені, 358 283, 17 грн. інфляційних витрат, 69 323, 39 грн. 3% річних, 42 414, 28 грн. адвокатських витрат, 54 784, 13 грн. судового збору та 20 544, 05 грн. витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції строком на 3 місяці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 р. розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" про відстрочку виконання рішення призначено на 25.10.2017 р.

У судовому засіданні 25.10.2017 року представник відповідача (заявника) наполягав на задоволенні поданої заяви.

Також, заявником було письмово уточнено прохальну частину заяви про відстрочку в наступній частині: "надати Приватному акціонерному товариству "Київський Маргариновий Завод" відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року у справі № 910/4415/17 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Посівна Компанія" 2 745 315, 97 грн. основного боргу, 479 260, 91 грн. пені, 42 414, 28 грн. адвокатських витрат, 54 784, 13 грн. судового збору та 20 544, 05 грн. витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції, строком на 3 місяці з дня винесення Господарським судом міста Києва ухвали про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року у справі № 910/4415/17, а саме до 25.01.2018 року.

Представник позивача проти задоволення даної заяви заперечував, просив відкласти розгляд заяви, у зв'язку з не надісланням йому заявником доказів на обґрунтування заяви. Проте, зазначені додатки представник позивача отримав безпосередньо у судовому засіданні.

Отже, виходячи з вищенаведеного суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви.

Також, у своїх запереченнях позивач зазначає, що у зв'язку з наданням заявнику відстрочки виконання постанови від 02.10.2017 року строком на три місяці, збитки Дочірнього підприємства "Агрофірма "Байс-Агро" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Посівна Компанія" від знецінення грошових коштів можуть скласти близько 10 % від стягнутої суми основного боргу. Крім того, заявник не зазначає про відсутність коштів на банківських рахунках і не надає в підтвердження даного факту будь-яких доказів.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року, господарський суд встановив.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписом ст. 4-5, ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 р., виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 р. Конституційного суду України по справі №11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013 р. Конституційного Суду України по справі №1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі № 910/4415/17, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п. 7.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. встановлено, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами розстрочки виконання рішення.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Відповідно до пункту 7.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", питання про відстрочку або розстрочку виконання постанови апеляційної чи касаційної інстанції за наявності обставин, передбачених частиною першою статті 121 ГПК, вирішує сама апеляційна чи касаційна інстанція, якщо ці обставини стали їй відомі до прийняття постанови за результатами перегляду рішення господарського суду першої інстанції. У цих випадках припис про відстрочку або розстрочку, зміну способу та порядку виконання відповідної постанови має міститися в її резолютивній частині.

В інших випадках, тобто коли відповідну заяву подано стороною, державним виконавцем після прийняття постанови апеляційною чи касаційною інстанцією, питання про відстрочку або розстрочку, зміну способу та порядку виконання цієї постанови вирішує господарський суд першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтями 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 43 вказаного Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи положення вказаних вище норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення заявником повинні бути доведені конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк.

Керуючись принципами повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з огляду на всі представлені заявником документи, суд дійшов висновку, що заява Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року у справі № 910/4415/17 року на 3 місяців підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підтвердження скрутного фінансового становища, заявником було подано разом із заявою до суду довідку щодо стану поточної заборгованості перед кредиторами, довідку про фінансові результати станом на 2016 рік та на 1 півріччя 2017 року, довідку про загальну кількість працівників заявника, а також довідку щодо нарахувань та виплат заробітної плати працівникам за період з вересня 2016 року по серпень 2017 року.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається складне фінансове становище боржника.

Отже, враховуючи важке фінансове становище відповідача, суд вважає за доцільне заяву Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" задовольнити.

Ухвала про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови підлягає виконанню на підставі пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", тому відповідний наказ у такому випадку не видається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Київський Маргариновий Завод" про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/4415/17 від 02.10.2017 року задовольнити.

2. Відстрочити виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року по справі № 910/4415/17 на загальну суму 3 769 925, 90 грн. до 25.01.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко