ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2017 р.Справа № 915/142/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників провадження:

від ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за довіреністю; ФОП ОСОБА_1 особисто за паспортом.

Інші представники учасників провадження у судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017

по справі №915/142/17

за позовом Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство оборони України

про визнання договору від 02.02.2009 р. № 64/2009 про надання прав платного користування місцем на території ТОВ "Промтоварний ринок" розірваним (припиненим)

ВСТАНОВИВ

У лютому 2017 концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) із позовом про визнання договору №64/2009 про надання прав платного користування місць для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1 від 10.07.2009 р., укладений між Міністерством оборони України, від імені якого діяло державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (відповідно до договору доручення від 27.11.2008 р. та довіреності №220/1031/д від 27.11.2008 р.) та ФОП ОСОБА_1 розірваним (припиненим).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.04.2017 р. залучено Міністерство оборони України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 р. (суддя Коваль Ю.М.) у задоволенні позову концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" відмовлено повністю.

В мотивах оскаржуваного рішення посилаючись на приписи ст.ст. 2, 4, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 6 ст. 283, ч. 4 ст.179, 188 ГК України, ст. 760 ЦК України суд першої інстанції зазначив, що спірним договором у первісній редакції передбачено, що договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж два місяці (п. 6.3 договору). Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за 2 місяці (п.6.4 договору). Пунктом 4 додаткової угоди від 30.11.2010 р. № 50 до спірного договору визначено, що договір послуг вважається розірваним орендодавцем у випадках заборгованості орендаря по оплаті на протязі більше 70 календарних днів; закінчення терміну, на який був укладений даний договір; в інших випадках, передбачених законодавством. Місцевим господарським судом зазначено, що укладаючи вищевказану додаткову угоду сторони змінили умови спірного договору, виключивши із нього пункти 6.3 та 6.4, в тому числі положення п. 6.4 щодо припинення договору в односторонньому порядку за ініціативою однієї із сторін, на котрий посилається позивач як на підставу позову. Зміна спірного договору в цій частині, за твердженням суду, узгоджується з положенням ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо підстав припинення договору оренди державного майна.

Отже, на думку суду першої інстанції із зазначених у позивній заяві підстав, а саме у зв'язку зі зміною довірителя, уповноваженого на укладання договору, позов не може бути задоволеним, у зв'язку із чим в задоволенні позову Концерну відмовлено повністю.

Не погодившись із даним рішенням до Одеського апеляційного господарського суду звернувся Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 р. у справі №915/142/14 та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" до ФОП ОСОБА_1 та визнати договір №64/2009 від 10.07.2009 року розірваним (припиненим).

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, які мають значення для справи, судом були порушенні норми матеріального та процесуального права, з огляду на що, рішення є необґрунтованими та незаконним.

Апелянт зазначає, що виходячи із змісту рішення суду яке оскаржується, підставою для відмови у позові Концерну "Військторгсервіс" є те, що на думку суду позивач не вірно посилається на п. 6.4 договору (яким передбачено, що дія договору припиняється за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці), та просить визнати договір розірваним (припиненим) на підставі даного пункту договору.

За твердженням апелянта, суд дійшов даного висновку виходячи з того, в результаті укладення додаткової угоди №50 від 30.11.2010 року до договору №64/2009 від 10.07.2009 р., було внесено зміни до договору, а саме змінено порядок його розірвання (припинення).

Проте, апелянт з даними висновками не погоджується так як вважає, що виходячи з доказів які містяться у матеріалах справи, ДП "ТВК" укладаючи 30.11.2010 року додаткову угоду №50 з ОСОБА_1 не мало повноважень на її укладення та внесення відповідних доповнень та коректив до договору.

Скаржник зазначає, що як вірно зазначено судом, повноваження на укладання договорів про надання права платного користування місцем мало ДП МОУ "Південь", дані повноваження могли здійснюватися лише у період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік, на підставі укладеного з Міністерством оборони України договору доручення від 27.11.2008 року та виключно ДП МОУ "Південь", а не жодними іншими особами. При цьому, за твердженням апелянта, не має жодних відомостей щодо вчинення подальших юридичних дій ДП "ТВК" в інтересах Міністерства оборони України, яке розпорядженням КМУ №683-р від 17.06.2009 року взагалі було виведено із сфери управління Міноборони та не підпорядковувалось йому.

Крім того апелянт відзначає, що додаткова угода №50 від 30.11.2010 року укладена від імені та в інтересах ДП "ТВК", у ній не міститься відомостей що вона укладається від імені Міноборони та в його інтересах. Також відсутні докази які свідчили б про те, що Міноборони передавало із свого відання до ДП "ТВК" торгові місця розміщені по АДРЕСА_1 на території ТОВ "Промтоварний ринок" з метою їх використання виключно ДП "ТВК".

Як стверджує апелянт, згідно п. 6.5 спірного договору №64/2009 від 10.07.2009 року, внесення змін до договору може мати місце за погодженням сторін письмово. Апелянт зазначає, що з матеріалів справи та з пояснень представника Міноборони вбачається, що володільцем торгового місця НОМЕР_1 є саме Міністерство оборони України яке не надавало повноважень ДП "ТВК" шляхом укладення відповідного договору доручення, на вчинення певних дій від його імені та в інтересах. Враховуючи те, що ДП "ТВК" не маючи відповідних повноважень розпоряджатися майновими правами Міноборони уклало додаткову угоду №50, від свого імені, апелянт вважає, що що дана додаткова угода не є дійсною та не могла бути врахована судом першої інстанції та слугувати підставою у відмові в позовних вимогах Концерну "Військторгсервіс".

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р. апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 по справі №915/142/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Величко Т.А., суддів Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 задоволено заяву головуючого судді Величко Т.А. про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017 р. для розгляду апеляційної скарги Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 по справі №915/142/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.07.2017 р. апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 по справі №915/142/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

Розпорядженням керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №984 від 01.09.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Бєляновського В.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2017 р. для розгляду апеляційної скарги Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 по справі №915/142/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 р. апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 по справі №915/142/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

У судовому засіданні від 04.09.2017 р. оголошувалась перерва до 11.10.2017 р.

10.10.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано заяву Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" про розгляд справи без участі представника в якій останнє просити провести судове засідання, яке призначено на 11.10.2017 р. без участі представника Концерну.

У судовому засіданні від 04.09.2017 р. представник скаржника та Міністерства оборони України підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Представник відповідача та відповідач особисто у судових засіданнях надали пояснення відповідно до яких не погоджуються з апеляційною скаргою, вважають її необґрунтованою у зв'язку з чим просять залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, заслухавши представників учасників провадження, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2008 р. між Міністерством оборони України (Довіритель) та державним підприємством Міністерства оборони України "Південь" (Повірений) було укладено договір доручення, відповідно до п. 1.1, 5.1, 5.2 якого Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе доручення та зобов'язується вчиняти від імені Міністерства оборони України юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними особами про надання права платного користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, збором і обліком грошових коштів, стягненням штрафів та судовим захистом інтересів сторін, які порушуються, оспорюються чи охороняються законом. Договір набирає чинності з 01.01.2009 р. та діє до 31.12.2009 р. При цьому, положеннями п. 3.1 договору доручення від 27.11.2008 р. сторони передбачили, що у випадках, які прямо не врегульовані умовами або положеннями цього договору, сторони керуються положеннями чинного законодавства України.

10.07.2009 р. між Міністерством оборони України, від імені якого діяло державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (Сторона 1), та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено договір №4/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, відповідно до положень п. п. 2.1,2.2 якого Сторона 1, зокрема, зобов'язується надати Стороні 2 торгове місце НОМЕР_1 на території "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1 для встановлення торгових контейнерів, а Сторона 2 зобов'язується використовувати контейнери за призначенням, мати належні документи, підтверджуючі законне придбання майна, що зберігається в контейнерах, а також своєчасно оплачувати місце під контейнерами в сумі 1800 грн. з ПДВ на місяць до 5-го числа кожного поточного місяця (п.п. 1.1, 2.1.1, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.5, 3.1, 3.2 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж два місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за 2 місяці (п.6.4 договору). Внесення змін до договору може мати місце за погодженням сторін письмово (п. 6.5 договору).

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з 10.07.2009 р. і діє до 10.07.2019 р. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на три календарних місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і неукладенні нового договору, договір припиняє свою дію (п.п. 6.1, 6.2 договору).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 р. за № 683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва" державне підприємство "Південь" (смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області) було передано до сфери управління Держкомпідприємництва.

Наказом Держкомпідприємництва від 12.10.2010 р. № 315 державне підприємство "Південь" було перейменовано в державне підприємство "ТВК" та визнано останнє правонаступником майнових прав та обов'язків ДП "Південь".

30.11.2010 р. ДП "ТВК" укладено з ОСОБА_1 додаткову угоду №50, якою внесено зміни до спірного договору, зокрема, п.1 додаткової угоди внесено зміни щодо найменування сторони в договорі: з ДП "Південь" на ДП "ТВК", а п.4 додаткової угоди визначено підстави розірвання договору, а саме: у випадках заборгованості підприємця ОСОБА_1 по оплаті за договором у строк більше 70 календарних днів; закінчення терміну, на який був укладений даний договір; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Вподальшому, у зв'язку з припиненням повноважень ДП "ТВК" за вказаним вище договором доручення від 27.11.2008 р., між Міністерством оборони України (Міністерство) та концерном "Військторгсервіс" (Концерн) було укладено договір доручення №1 від 14.06.2016 р., відповідно до п. 1.1 якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов'язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням цього договору.

Зазначений договір набув чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2019 р. (п. 5.1 договору від 14.06.2016 р. № 1).

Листом від 16.06.2016р. за № 1/960 концерном "Військторгсервіс" було повідомлено державне підприємство "ТВК" про укладання договору доручення №1 від 14.06.2016 р., у зв'язку з чим концерн "Військторгсервіс" просив державне підприємство "ТВК" припинити надання послуг стосовно 50-ти місць та контейнерів по АДРЕСА_1 та надати концерну оригінали контрактів із відповідними фізичними та/або юридичними особами.

Листом від 12.07.2016 р. № 645 концерн "Військторгсервіс" запропонував ДП "ТВК" направити контрагентам повідомлення про припинення дії договорів про надання платного користування торговими місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1 на зазначені 50 місць та про необхідність звернутися до філії Концерну щодо оформлення нових договорів.

ДП "ТВК" у відповіді від 07.09.2016 р. № 116 повідомило Концерн про те, що на вимогу останнього листами від 20.07.2016 р. №№ 092/1-092/49 повідомило осіб, з якими підприємством укладено договори про надання платного користування торговим місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, про припинення таких договорів у зв'язку з укладенням Концерном та Міноборони договору доручення від 14.06.2016 р. № 1, у відповідності до якого укладення договорів та здійснення прийому оплати доручено Концерну.

Листом від 20.12.2016 р. № 1268 Концерн повідомив ФОП ОСОБА_1 про припинення у порядку п. 6.4 дії спірного договору від 10.07.2009 р. № 64/2009 з 20.02.2017 р.

Означений лист направлено на адресу відповідача за допомогою сервісу доставки юридичної документації "Спецкур'єр" та 10.02.2017 р. вручено громадянину ОСОБА_3, посаду якого зазначено як "управ.делами".

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідач у порушення п. 6.4 спірного договору ухиляється від його розірвання, що й стало підставою для звернення до суду.

Судом першої інстанції позовні вимоги визнано необґрунтованими та відмовлено в їх задоволенні.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору №64/2009 від 10.07.2009 р., що є предметом позовних вимог, останній було укладено між Міністерством оборони України від імені якого діє державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (відповідно до договору доручення від 27.11.2008 р. та довіреності №220/1031/д від 27.11.2008 р.) та ФОП ОСОБА_1

За умовами договору доручення №1 від 14.06.2016 р. Міністерство оборони України доручило, а Концерн "Військторгсервіс" зобов'язався вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТО "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням цього договору.

Статтею 1000 Цивільного кодексу України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Отже, повноваження, які передані Міністерством оборони України за вказаним договором Концерну "Військторгсервіс", передбачають право діяти виключно від імені Міністерства та в його інтересах.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст. 1, 21 та ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України та договору доручення від 14.08.2016 р. № 1 Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі", звернувся до суду з самостійним позовом, а не як представник, тобто позов заявлено від імені Концерну, а не Міністерства оборони України.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що Концерном "Військторгсервіс" не надано доказів порушення його прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

За приписами ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Спірним договором у первісній редакції передбачено, що договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж два місяці (п. 6.3 договору). Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за 2 місяці (п.6.4 договору).

Відповідно до п. 4 додаткової угоди від 30.11.2010 р. № 50 до спірного договору визначено, що договір послуг вважається розірваним орендодавцем у випадках заборгованості орендаря по оплаті на протязі більше 70 календарних днів; закінчення терміну, на який був укладений даний договір; в інших випадках, передбачених законодавством.

Укладаючи вищевказану додаткову угоду сторони змінили умови спірного договору, виключивши із нього пункти 6.3 та 6.4, в тому числі положення п. 6.4 щодо припинення договору в односторонньому порядку за ініціативою однієї із сторін.

Враховуючи вищевикладене колегія зазначає, що у даному випадку відсутні як законодавчі так й передбачені спірним договором підстави для розірвання (припинення) договору №64/2009 від 10.07.2009 р.

Судова колегія зазначає, що звертаючись із позовом Концерн "Військторгсервіс" наполягає на тому, що можливість дострокового припинення договору №64/2009 від 10.07.2009 р. передбачена п. 6.4 цього останнього.

Проте колегія суддів зауважує, що договором доручення від 14.06.2016 р. №1, на який Концерн "Військторгсервіс" посилається як на підставу заявлення позовних вимог про визнання договору розірваним (припиненим), не передбачено наявності у Концерну права на заявлення вимог про припинення (розірвання) договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання платного користування для встановлення 20-ти футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по АДРЕСА_1.

Не заслуговують на увагу й посилання Концерн "Військторгсервіс" в апеляційній скарзі на те, що додаткова угода №50 від 30.11.2010 р. не є дійсною та не могла бути врахована судом першої інстанції та слугувати підставою для відмови у позовних вимогах, з огляду на наступне.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює умови чинності правочинів, а саме: законність змісту правочину, наявність у сторін необхідного обсягу цивільної дієздатності, наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину, його адекватність внутрішній волі, відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частині 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновителями), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Колегія суддів відзначає, що як на час розгляду справи у суді першої інстанції так й до теперішнього часу додаткова угода №50 від 30.11.2010 р. до договору №64/2009 від 10.02.2009 р. є чинною та у встановленому чинним законодавством порядку недійсною не визнавалась.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі порушення допущенні судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині розгляду та задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Отже, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.05.2017 р. у справі №915/142/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.