ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.10.2017 Справа № 905/3320/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Чорненької І.К. та Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Приватного підприємства «ИРД», м. Дзержинськ, Донецька область

про стягнення 398 518 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 01-09/597 від 18.08.2017р, ОСОБА_2 за довіреністю № 01-09/596 від 18.08.2017р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 04.10.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства «ИРД», м. Дзержинськ, Донецька область про стягнення 366 403 грн. 59 коп.

Ухвалою суду від 30.11.2016р. господарським судом Донецької області за вказаним позовом порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 20.12.2016р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.01.2017р. було продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 09.02.2017р.

За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 09.02.2017р. по справі №905/3320/16 було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Попова О.В., Паляниці Ю.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором № 22 від 15.10.2013р. оренди нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади м. Авдіївка у зв'язку з чим виникла стягувана заборгованість.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 18,19, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 526, 527, 629 Цивільного кодексу України.

21.12.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що в період дії договору оренди відповідач оплату проводив не регулярно та на в повному обсязі, остання проплата була здійснена 24.09.2015р. по рахункам:

- № 451 від 04.08.2015р. на суму 2033,10 грн.;

- № 452 від 04.08.2015р. на суму 1370,87 грн.;

- № 453 від 04.08.2015р. на суму 4144,88 грн.;

- № 454 від 04.08.2015р. на суму 1470,87 грн.;

- № 455 від 04.08.2015р. на суму 1496,67 грн.;

- № 456 від 04.08.2015р. на суму 3561,29 грн.;

- № 457 від 04.08.2015р. на суму 10818,50 грн.;

№ 458 від 04.08.2015р. на суму 1306,16 грн.

Також у вказаних поясненнях позивач повідомив про те, що станом на теперішній час відповідачем так і не була повністю погашена заборгованість в сумі 366 403 грн. 59 коп. за період з березня 2014р. по вересень 2015р.

25.01.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява, в якій КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради в звязку з виявленою помилкою просить п.1 позовних вимог Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради викласти в наступній редакції: «Стягнути з Приватного підприємства «ИРД» заборгованість по орендній платі згідно договору оренди від 15.10.2013р. №22 за період з березня 2014 по вересень 2015 року в сумі 398 518 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Розглянувши вищевказану заяву позивача, суд розцінив її як заяву про збільшення позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що надана позивачем 25.01.2017р. заява про збільшення позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, остання прийнята господарським судом до уваги під час розгляду справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2017р. замінено суддю Попова О.В. на суддю Сковородіну О.М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2017р. замінено суддю Паляницю Ю.О. на суддю Чорненьку І.К.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017р. замінено суддю Чорненьку І.К. на суддю Левшину Я.О.

Ухвалою суду від 22.08.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 03.10.2017р. та відкладено розгляд справи на 20.09.17р.

12.09.2017р. на електронну адресу господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких конкретним періодом, за який КП «СЭЗ» Авдіївської міської ради просить стягнути заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 15.10.2013р. в сумі 398 518 грн. 00 коп. є період з жовтня 2014р. по вересень 2015р. включно.

Дослідивши вказані пояснення та додані до них документи, господарський суд дійшов висновку, що позивач фактично просить змінити предмет позову, та, зважаючи на те, що останні відповідають приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом розглядаються остаточні позовні вимоги, викладені в цих поясненнях.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2017р. замінено суддю Сковородіну О.М. на суддю Чорненьку І.К.

Представники позивача в судове засідання зявились, наполягали на задоволенні позовних вимог з урахуванням наданих 12.09.2017р. письмових пояснень по справі. Також 22.09.2017р. від представника позивача на електронну адресу господарського суду Донецької області надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких останній наполягав на стягненні заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 398 518 грн. 00 коп., посилаючись на ст.ст. 18, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 1 ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвали за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, достовірність яких (відомостей) презюмується ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2013р. між Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (далі - Орендодавець) та філіалом «Технодом» Приватного підприємства «ИРД» (далі - Орендар) укладено договір № 22 нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади м. Авдіївка (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець на підставі розпорядження Авдіївського міського голови від 03.10.2013р. №6/47-1369 "Про укладення договору оренди по КП «СЄЗ Авдіївської міської ради з філією «Технодом» Приватного підприємства «ИРД» передає, а Орендар приймає в оренду нежитлове приміщення, розташоване у місті Авдіївка по:

- вул. Героїв, 47, площею 83,7 кв.м.;

- кВ.Юбілейному, 8,9 площею 42,5 кв.м.;

- вул. Корольова, 1 площею 103,2 кв.м.;

- вул. Комунальна, 12, площею 128,5 кв.м.;

- б. Шевченко, 3, площею.45,6 кв.м.;

- вул. Комунальна, 12 (приміщення буд групи) площею 46,4 кв.м;

- вул. Молодіжна, 3, площею 332,5 кв.м.;

- кВ. Юбілейний, 1 (теплопункт), площею 59,6 кв.м.,

для надання послуг з утримання житлового фонду ( далі обєкт оренди).

Згідно п. 2.1. договору технічний стан обєктів оренди на дату передачі його орендарю визначається в акті приймання-передачі обєкту оренди, який є невідємною частиною даного договору (додаток № 1).

Обєкти оренди відносяться до комунальної власності територіальної громади м. Авдіївка та знаходяться на балансі комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (п. 2.3. договору).

Згідно з п.3.1. договору орендар своєчасно та у повному обсязі в строк до 10-го числа наступного за поточним місяцем зобовязаний сплачувати виставлені рахунки за користування нежитловим приміщенням на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до п.3.2. договору вартість 1 кв.м. орендованої площі визначається згідно ОСОБА_1 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста, затвердженої рішенням Авдіївської міської ради від 13.09.2012р. № 6/27-775. Щомісячний платіж визначається згідно розрахунку (Додаток №1), що є невідємною частиною даного договору та на момент підписання договору становить по:

- вул. Героїв, 47 1 657, 26 грн. з ПДВ;

- кв. Юбілейному, 8,9 1 388, 48 грн. з ПДВ;

- вул. Корольова, 1 3 371, 54 грн. з ПДВ;

- вул. Комунальна, 12 4 198, 10 грн. з ПДВ;

- б. Шевченко, 3 1 489, 75 грн. з ПДВ;

- вул. Комунальна, 12 (приміщення будгрупи) 1 515, 89 грн. з ПДВ;

- вул. Молодіжна, 3 10 862, 78 грн. з ПДВ;

- кв. Юбілейний, 1 (теплопункт) 1 947, 13 грн. з ПДВ.

Згідно п. 3.4. договору розмір орендної плати може бути змінений за вимогою однієї із сторін у випадку зміни ОСОБА_1 розрахунку та порядку використання орендної плати, цін, тарифів, балансової вартості та в інших випадках, згідно чинного законодавства. У випадку не підписання орендарем даних змін, орендодавець розриває договір в односторонньому порядку.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць, відповідно до прийнятої ОСОБА_1 (п.3.5. договору).

Згідно п. 3.6. договору орендна плата вноситься орендарем, починаючи з моменту підписання договору і акту прийому-передачі. Останнім днем сплати оренди є момент підписання сторонами акту прийому-передачі при поверненні обєкта оренди орендодавцю.

Відповідно до п.3.7. договору вартість комунальних послуг в суму орендної платі не входить. Орендар відшкодовує також орендодавцю вартість за користування телефонним звязком в орендованих приміщеннях, згідно виставлених рахунків до моменту укладення прямого договору з постачальником послуг.

Відповідно до п.4.2. договору орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обємі.

Згідно п. 4.8. договору орендар зобов'язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам цих послуг, що надаються за окремими договорами, укладеним орендарем з цими організаціями (систем водопроводу, каналізації, електричної та теплової енергії, ТПВ, експлуатаційні витрати), протягом 20 днів після укладення цього договору.

Відповідно до п. 6.2. договору за несвоєчасне внесення платежів з орендної плати орендарю нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочки, але не більше 100%.

Згідно п. 9.1. договору строк дії договору встановлюється з моменту підписання та діє до 31.12.2015р. Сторони встановили, що дія договору застосовується до відносин, які виникли раніше, а саме з 01.09.2013р. згідно п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу.

Після закінчення строку дії договору оренди, його дія може бути продовжена відповідно до ст. 17 п. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради.

Зазначений договір підписаний представниками обох сторін, підписи скріплені печатками.

На виконання зазначеного договору, між відповідачем та позивачем було підписано Акт приймання-передачі нежитлового приміщення №1 до договору оренди №22 від 15.10.2013р. та Акт приймання-передачі нежитлового приміщення №2 до договору оренди №22 від 15.10.2013р.

Як випливає зі змісту ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивачів субєктивного права чи інтересу, порушення такого права (інтересу) з боку Відповідача та належність (адекватність наявному порушенню і відповідність законодавству) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого з означених елементів доказування для позивача зумовлює відмову у задоволені позову.

Враховуючи статус об'єкту оренди, сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України Про оренду державного та комунального майна та умовами укладеного між ними договору.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від сплати орендної плати згідно визначених умов договору.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

У звязку із невиконанням відповідачем умов договору оренди №22 від 15.10.2013р. за період з жовтня 2014р. по вересень 2015р. за відповідачем утворилася заборгованість з орендної плати в сумі 398 518 грн. 00 коп.

Разом із тим, Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України № 405/2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (в редакції від 02.09.2014) скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Пунктом 5 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про боротьбу з тероризмом антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Закріплене в ст.4 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (в редакції від 02.09.2014р.) право суб'єкта господарювання, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції. не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 7 означеного закону відносно звільнення від сплати орендної плати за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних виключень щодо їх незастосування.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Авдіївка, де знаходяться орендовані нежитлові приміщення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого також включено м.Авдіївка, де знаходяться орендовані нежитлові приміщення. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування № 1365-VIII від 17.05.2016, який набрав чинності 08.06.2016р., внесено зміни до статті 7 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та викладено в такій редакції: скасувати суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких також зазначено м. Авдіївка.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 398 518 грн. 00 коп. за період з жовтня 2014р. по вересень 2015р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір покладається на позивача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 15, 16, 525, 526, 599, 610, 612, 625, 629, 653, 759, 795 Цивільного кодексу України; ст. 193, ч.1 ст. 202, ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, ст. ст. 1, 4, 7, 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 58 Конституції України, ст.ст.1 -3, 4, 42-47, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Служба єдиного замовника Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область до Приватного підприємства «ИРД», м. Дзержинськ, Донецька область про стягнення 398 518 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 04.10.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2017р.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя І.К. Чорненька

Суддя Я.О. Левшина