КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 910/783/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Пипченко Б.Ю. (довіреність №0217/14-09 від 14.02.2017 року), Саєнко О.Д. (довіреність №1216/30-03 від 30.12.2014р.)

від відповідача: Бойко Г.О. (довіреність від 01.02.2017)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фамацевтичний завод"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року .

у справі № 910/783/17 (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"

до публічного акціонерного товариства Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фамацевтичний завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «П.С.П. Аудит»

про зобов'язання забезпечити проведення аудиту,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про зобов'язання відповідача забезпечити можливість проведення аудиту консолідованої фінансової звітності позивача та його дочірніх підприємств та надання інформації та копії документів аудитору.

У березні 2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с. 84-90 том 2 ).

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року у справі №910/783/17 позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано відповідача забезпечити аудитору - ТОВ «Аудиторська компанія «П.С.П. Аудит» можливість проведення аудиту консолідованої фінансової звітності відповідача та його дочірніх підприємств станом на та за рік, що закінчився 31.12.2015, на замовлення акціонера - позивача шляхом надання протягом десяти днів з дати набрання даним судовим рішенням законної сили письмової відповіді з інформацією, де визначена дата початку аудиторської перевірки, в іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що ухилення відповідача від надання документів, необхідних для проведення аудиторської перевірки, та інформації щодо дати початку аудиторської перевірки, ініційованої акціонером, який володіє більше 10 % акцій даного товариства, суперечить ч.6 ст.75 закону України «Про акціонерні товариства», та відповідно порушує реалізацію акціонером його корпоративних прав.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - публічне акціонерне товариство Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фамацевтичний завод" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року у справі №910/783/17 в частині задоволених позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що відповідачем надано позивачу, як акціонеру, деякі із запитуваних документів, однак решта витребуваної інформації для проведення аудиторської перевірки входить до переліку відомостей, що становлять комерційну таємницю відповідача, а тому такі документи не можуть бути надані. Окрім того, зазначив, що не призначення дати проведення перевірки та ненадання документів аудиторові -2 відповідачем сталося з вини саме позивача. При цьому вказав на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не задовольнив його клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду справи про визнання договору аудиту недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фамацевтичний завод" та призначено справу до розгляду.

12.06.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/2384/17.

Також, 12.06.2017 та 06.07.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли пояснення у справі.

21.08.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Аудиторська компанія «П.С.П. Аудит» та клопотання про продовження строку розгляду справи № 910/783/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року клопотання відповідача було задоволено. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «П.С.П. Аудит», розгляд справи відкладено.

26.09.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до справи додаткових документів.

У судове засідання, 26.09.2017 року представник третьої особи на з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи, всі представники сторін були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні, 26.09.2017 року представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати частково, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення. При цьому зазначив, що суд першої інстанції при винесенні рішення необґрунтовано відмовив в задоволенні частини позовних вимог щодо витребування документів необхідних для проведення аудиту.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, приватне акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" є акціонером публічного акціонерного товариства "Науково - виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод", який є власником цінних паперів у кількості 3 174 простих акцій, що складає понад 30% статутного капіталу позивача, що підтверджує виписка про операції з цінними паперами. (т.1 а.с.14)

16.06.2016 позивач в порядку ст. 75 Закону України "Про акціонерні товариства" направив відповідачу запит акціонера № 0616/16-01 від 16.06.2016 про забезпечення можливості проведення аудиторської перевірки діяльності публічного акціонерного товариства "Науково - виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод", зазначивши при цьому про укладення договору про проведення перевірки з приватним акціонерним товариством "КПМГ Аудит".(т.1 а.с.23)

У відповідь на вказаний запит відповідач направив лист - відповідь № 21/2-1461 від 24.06.2016 (т.1 а.с.25), в якому повідомив позивача про надання ним частини документів аудитору для проведення перевірки та необхідність підписання ним договору про конфіденційність у зв'язку з тим, що решта витребуваної інформації для проведення аудиторської перевірки входить до переліку відомостей, що становлять комерційну таємницю відповідача.

На запит позивача за вих. № 0716/28-149 від 28.07.2016 (т.1 а.с. 27) про стан виконання договору щодо проведення аудиту ПрАТ "КПМГ Аудит" повідомило листом від 05.08.2016р. (т.1 а.с.28) про відсутність можливості розпочати аудит консолідованої фінансової звітності Публічного акціонерного товариства "Науково - виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" через відсутність відповіді від останнього щодо пропозицій по узгодженню умов договору про конфіденційність.

Як свідчать матеріали справи, 04.11.2016 приватне акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" (компанія) уклало з товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "П.С.П. Аудит" договір № 20161104 про надання послуг (т.1 а.с.30).

За умовами зазначеного договору, останній зобов'язався провести аудиторську перевірку діяльності ПАТ НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод", зокрема, провести аудит консолідованої фінансової звітності ПАТ НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод", асоційованої компанії Компанії, та його дочірніх підприємств станом на та за рік, що закінчився 31 грудня 2015, підготовленої відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності (фінансова звітність) (п.1.1. договору ).

14.11.2016 позивач направив відповідачу запит № 1116/14-13 від 14.11.2016 з повторною вимогою про проведення аудиторської перевірки діяльності ПАТ НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод", додавши до нього копію договору про надання послуг від 04.11.2016 з додатками, запит аудитора на документи та іншу інформацію тощо.(т.1 а.с.47)

У відповідь на запит відповідач направив позивачу лист - відповідь № 21/2-2586 від 22.11.2016 (т.1а.с.51), в якому повідомив позивача про надання ним частини документів аудитору для проведення перевірки та необхідність підписання ним договору про конфіденційність у зв'язку з тим, що решта витребуваної інформації для проведення аудиторської перевірки входить до переліку відомостей, що становлять комерційну таємницю відповідача.

09.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "П.С.П. Аудит" направило на адресу відповідача лист № 08/12-2016-1 від 08.12.2016 (т.1 а.с.56-58) про направлення для підписання договору про конфіденційність наданої інформації про ПАТ НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" та протоколу розбіжностей № 1 до нього (докази направлення та отримання відповідачем цих документів наявні в матеріалах справи). Зазначений лист з доданими до нього документами був отриманий відповідачем 19.12.2016 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (т.1 а.с.58).

В свою чергу відповідач договір про конфіденційність не підписав, будь якої відповіді або зауважень стосовно зазначеного договору не направив.

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідачем не надано необхідних документів для проведення аудиту та не повідомлено позивача та/або аудитора про дату початку проведення перевірки, що є грубим порушенням положень Закону України "Про акціонерні товариства" та позбавленням прав акціонера на отримання інформації про господарську діяльність ПАТ НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод".

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що право акціонера вимагати проведення аудиту не залежить ні від бажання самого товариства проводити чи не проводити перевірку, ні від доцільності чи відсутності доцільності проведення такої перевірки, передбачено ст. 75 Закону України «Про господарські товариства». Щодо відмови в частині позовних вимог про зобов'язання надати аудитору копії документів та інформацію зазначив, що наведений позивачем перелік документів, необхідних для проведення перевірки, не обґрунтований нормами законодавства та стандартами аудиту, якими регулюється аудиторська діяльність у сфері фінансового контролю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 167 ГК України визначено що, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що визначають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частини прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші

Як свідчать матеріали справи та було встановлено судом першої інстанції, приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" є акціонером публічного акціонерного товариства "Науково - виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" з акціями у власності кількістю 3 174 одиниць, що складає понад 30 % статутного капіталу товариства.

Частинами 3, 4 ст. 146 ЦК України передбачено, що для здійснення контролю за фінансовою діяльністю товариства з обмеженою відповідальністю згідно з рішенням його загальних зборів, а також в інших випадках, встановлених статутом і законом товариства, може призначатися аудиторська перевірка. Порядок проведення аудиторських перевірок діяльності та звітності товариства з обмеженою відповідальністю встановлюється статутом товариства і законом. На вимогу будь-кого з учасників товариства може бути проведено аудиторську перевірку річної фінансової звітності товариства із залученням професійного аудитора, не пов'язаного майновими інтересами з товариством чи з його учасниками. Витрати, пов'язані з проведенням такої перевірки, покладаються на учасника, на вимогу якого проводиться аудиторська перевірка, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Як визначено ч. 2 ст. 162 ЦК України, аудиторська перевірка діяльності акціонерного товариства, у тому числі такого, що не зобов'язане публікувати для загального відома документи, має бути проведена у будь-який час на вимогу акціонерів, які разом володіють не менш як десятьма відсотками акцій.

Порядок проведення аудиторських перевірок діяльності акціонерного товариства встановлюється статутом товариства і законом.

Витрати, пов'язані з проведенням такої перевірки, покладаються на осіб, на вимогу яких проводиться аудиторська перевірка, якщо загальними зборами акціонерів не буде ухвалене рішення про інше

Згідно з частинами 5 та 6 ст. 75 Закону України «Про акціонерні товариства» аудиторська перевірка діяльності акціонерного товариства також має бути проведена на вимогу акціонера (акціонерів), який (які) є власником (власниками) більше 10 відсотків простих акцій товариства. У такому разі акціонер (акціонери) самостійно укладає (укладають) з визначеним ним (ними) аудитором (аудиторською фірмою) договір про проведення аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності товариства, в якому зазначається обсяг перевірки. Витрати, пов'язані з проведенням перевірки, покладаються на акціонера (акціонерів), на вимогу якого проводилася перевірка. Загальні збори акціонерів можуть ухвалити рішення про відшкодування витрат акціонера (акціонерів) на таку перевірку.

Товариство зобов'язане протягом 10 днів з дати отримання запиту акціонера (акціонерів) про таку перевірку забезпечити аудитору можливість проведення перевірки. У зазначений строк виконавчий орган має надати акціонеру (акціонерам) відповідь з інформацією щодо дати початку аудиторської перевірки.

Аудиторська перевірка на вимогу акціонера (акціонерів), який є власником більше ніж 10 відсотків акцій товариства, може проводитися не частіше двох разів на календарний рік.

У разі проведення аудиту товариства за заявою акціонера (акціонерів), який (які) є власником (власниками) більше 10 відсотків простих акцій товариства, виконавчий орган товариства на вимогу такого акціонера (акціонерів) зобов'язаний надати завірені підписом уповноваженої особи товариства копії всіх документів протягом п'яти робочих днів з дати отримання відповідного запиту аудитора.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» у вирішенні спорів за позовами учасників товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю або акціонерів, що у сукупності володіють більше ніж 10 відсотків акцій, про спонукання товариства провести аудиторську перевірку діяльності та звітності товариства згідно з статтями 146, 162 ЦК України господарським судом належить врахувати, що передбачене зазначеними статтями право учасників (акціонерів) спрямоване на контроль діяльності виконавчого органу, а тому є складовою права на управління товариством у передбаченому законом і установчими документами порядку (п. 2.34 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Права брати участь в управлінні товариством особа набуває з моменту набуття нею корпоративних прав, тобто з моменту, коли вона стала учасником товариства або акціонером (рекомендації президії Вищого господарського суду України № 04-06/83 від 18.06.2009 "Про внесення змін і доповнень до рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин").

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 15.12.2015 року у справі № 909/445/15.

Окрім того, частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України "Про аудиторську діяльність" визначено, що органи управління суб'єкта господарювання зобов'язані створити аудитору (аудиторській фірмі) належні умови для якісного виконання аудиту. Органи управління суб'єкта господарювання несуть відповідальність за повноту і достовірність документів та іншої інформації, які надаються аудитору (аудиторській фірмі) для проведення аудиту чи надання інших аудиторських послуг.

Аналізуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в порушення ст. 75 закону України «Про акціонерні товариства» та прав позивача як акціонера, відповідач не забезпечив аудитору можливість проведення перевірки на вимогу позивача, який є власником понад 10% акцій відповідача.

Доводи апелянта, стосовно ненадання витребуваних документів у зв'язку з тим, що вони містять комерційну таємницю, колегія судів вважає необґрунтованими та безпідставними, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 505 ЦК України, комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв'язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Як визначено ч.1 ст. 36 ГК України, комерційною таємницею, є відомості, пов'язані з виробництвом, технологією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб'єкта господарювання, що не є державною таємницею, розголошення яких може завдати шкоди інтересам суб'єкта господарювання, можуть бути визнані його комерційною таємницею. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб'єктом господарювання відповідно до закону.

В свою чергу, частинами 1 та 2 ст. 162 ГК України визначено, що суб'єкт господарювання, що є володільцем технічної, організаційної або іншої комерційної інформації, має право на захист від незаконного використання цієї інформації третіми особами, за умов, що ця інформація має комерційну цінність у зв'язку з тим, що вона невідома третім особам і до неї немає вільного доступу інших осіб на законних підставах, а володілець інформації вживає належних заходів до охорони її конфіденційності. Строк правової охорони комерційної таємниці обмежується часом дії сукупності зазначених у частині першій цієї статті умов.

Частиною 1 ст. 29 закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що акціонери зобов'язані не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність товариства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що законодавство про акціонерні товариства передбачає право акціонера на отримання навіть конфіденційної інформації та комерційної таємниці, з одночасним покладанням на акціонера обов'язку із її збереження.

Як свідчать матеріали справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "П.С.П. Аудит" підтвердило перелік наданих йому відповідачем у листопаді 2016 року документів, серед яких: два примірники договору про конфіденційність наданої інформації про БХФЗ, копія статуту БХВЗ і змін до нього, копії форм фінансової звітності за 2015 рік, копію положення про комерційну таємницю та копію переліку відомостей, що становлять комерційну таємницю, яких не достатньо для належного виконання аудитором зобов'язань із проведення аудиторської перевірки.(т.2 а.с. 154-163)

Однак, будь-яких документів та/або повідомлень про початок проведення аудиторської перевірки після направлення відповідачу підписаного аудитором договору про конфіденційність з протоколом розбіжностей, а ні товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "П.С.П. Аудит", а ні позивач не отримували, незважаючи на те, що підписання аудитором вказаного договору було умовою для надання відповідачем доступу аудитору до інформації, що становить комерційну таємницю публічного акціонерного товариства "Науково - виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод", та початку проведення аудиторської перевірки через 15 днів з моменту підписання.

Крім того, відповідач в свою чергу не направив ні позивача, ні третій особі, жодної відповіді або зауважень щодо не підписання договору про конфіденційність з протоколом розбіжностей.

Стаття 75 Закону України "Про господарські товариства" є імперативною для товариства у випадку відповідної вимоги акціонера (акціонерів), який є власником більше ніж 10 відсотків акцій товариства. При цьому право акціонера вимагати проведення аудиту не залежить ні від бажання самого товариства (його посадових осіб) проводити чи не проводити перевірку, ні від доцільності чи відсутності доцільності проведення такої перевірки.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ухилення відповідача від надання документів, необхідних для проведення аудиторської перевірки, та інформації щодо дати початку аудиторської перевірки, ініційованої акціонером, який володіє більше 10 % акцій даного товариства, суперечить ч. 6 ст. 75 Закону України "Про акціонерні товариства", та відповідно порушує реалізацію акціонером своїх корпоративних прав.

Стосовно доводів апелянта, що частина копій документів вже були надані відповідачу на запит аудитора; частина копій документів є публічно доступною; частина копій містить інформацію, що відноситься до комерційної таємниці відповідача; частина документів не відповідає цілям проведення аудиту, так як виходить за межі періоду проведення перевірки; захист позивачем своїх корпоративних прав не повинен здійснюватися шляхом порушення прав відповідача та інших акціонерів.

Колегія суддів вважає вищезазначені доводи апелянта необґрунтованими, оскільки наведені обставини не спростовують наявності у відповідача обов'язку забезпечити аудитору можливість проведення перевірки та не пояснюють об'єктивних та достатніх підстав для невиконання такого обов'язку у встановлений ч. 6 ст. 75 Закону України "Про акціонерні товариства" 10-денний строк для вчинення відповідних дій. Крім того, Статутом відповідача та чинним законодавством передбачено обов'язок акціонера не розголошувати комерційну таємницю і конфіденційну інформацію щодо діяльності товариства.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно було встановлено, незабезпечення відповідачем аудитору можливості проведення перевірки на вимогу акціонера, який є власником понад 10 % акцій товариства, суперечить ч. 6 ст. 75 Закону України "Про акціонерні товариства", тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача забезпечити аудитору можливість проведення аудиту консолідованої фінансової звітності ПАТ НВЦ "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" та його дочірніх підприємств станом на та за рік, що закінчився 31.12.2015, на замовлення акціонера - ПрАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" шляхом надання письмової відповіді з інформацією, де визначена дата початку аудиторської перевірки, є обґрунтованими, доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог щодо зобов'язання надати аудитору копії конкретних документів та інформацію відповідно до запиту аудитора, у вказаному позивачем переліку, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки необхідність витребування зазначених позивачем переліку документів, необхідних для проведення аудиту, необґрунтована ним згідно законодавства та стандартів аудиту.

Водночас, колегія суддів зазначає про те, що оскільки аудитор не був допущений до перевірки, документи, необхідні йому для вивчення, повинні бути надані аудитору під час проведення перевірки.

Також, відповідач просив задовольнити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/2384/17.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку представників сторін стосовно клопотань, колегія суддів дійшла висновку що вони задоволенню не підлягають зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Згідно п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Колегія суддів вважає, що клопотання про призначення експертизи задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави для призначення судової експертизи, тоді як справа № 910/2384/17 за позовом ПАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко -фармацевтичний завод» до ПАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», ТОВ «Аудиторська компанія «П.С.П. Аудит» про визнання недійсним договору № 20161104 розглядається в окремому провадженні.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної іншої справи № 910/2384/17, колегія суддів вважає його необґрунтованими та таким що не підлягає задоволенню.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу встановлено перелік підстав зупинення провадження у справі. Так, відповідно до частини першої ст. 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з нею справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Відповідно до рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до абз. 2 п.3.16 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що на час розгляду даної справи рішення господарського суду м. Києва від 26.05.2017 року, яким відмовлено ПАТ «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» в задоволенні позовних вимог про визнання договору № 20161104 про надання послуг від 04.11.2016 року недійсним у справи №910/2384/17, згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 вересня 2017 року залишено без змін, та набуло законної сили відповідно до вимог ст. 105 ГПК України, отже підстави для задоволення клопотання відповідача про зупинення слухання справи відсутні.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року у справі № 910/783/17, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фамацевтичний завод" на рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року у справі № 910/783/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року у справі № 910/783/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/783/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко