КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа№ 910/9472/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-тер" (Товариства з обмеженою відповідальністю)

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017

у справі № 910/9472/17 (суддя: Курдельчук І.Д.)

за позовом Українського державного геологорозвідувального інституту (УКРДГРІ) (Державне підприємство)

до Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-тер" (Товариство з обмеженою відповідальністю)

про стягнення 54435,41 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник Вінокурова Р.О. (угода №25/7 про надання адвокатської допомоги від 09.01.2014),

ВСТАНОВИВ:

Український державний геологорозвідувальний інститут (УКРДГРІ) (Державне підприємство) (далі - УКРДГРІ, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-тер» (товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - Фірма «Вітал-тер», відповідач) про стягнення 54 435,41 грн, з яких 30 000,00 грн основного боргу, 22 201,44 грн втрат від інфляції та 2 233,97 грн 3% річних, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати виконаних позивачем робіт за договором № КД0559-02 від 03.11.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/9472/17 позов задоволено повністю, стягнуто з Фірми «Вітал-тер» на користь УКРДГРІ 30 000,00 грн боргу, 2 233,97 грн 3% річних, 22 201,44 грн втрат від інфляції та 1 600,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, Фірма «Вітал-тер» звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, скаржник послався на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 04.10.2017.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

У судове засідання 04.10.2017 позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вислухавши думку представника відповідача, враховуючи, що позивач не повідомив суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаної особи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

04.10.2017 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 03.11.2014 між Фірмою «Вітал-тер» (в тексті договору - замовник) та УКРДГРІ (в тексті договору - виконавець) було укладено договір про виконання робіт № КД0559-02 (далі - договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) виконавець зобов'язався за дорученням замовника виконати роботи з наукового дослідження за тематикою «Уточнення геологічної моделі Західно-Новоукраїнської площі», відповідно до технічного завдання, визначеного у додатку № 1 до договору, а замовник зобов'язався належним чином прийняти та оплатити виконані роботи на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору кінцевим результатом робіт виконавця за договором має бути звіт за результатами наукового дослідження за геологічною тематикою «Уточнення геологічної моделі Західно-Новоукраїнської площі» (далі - Звіт), що має перелік документів згідно з календарним планом виконання робіт за договором, наведеним у додатку № 2 до договору.

Ціна договору визначається на підставі кошторисного розрахунку вартості робіт за договором, наведеного у додатку № 3 до договору та протоколу погодження договірної ціни, наведеному у додатку № 4 до договору, що є його невід'ємними частинами, і становить 25 000,00 грн, крім того ПДВ - 5 000,00 грн, всього - 30 000,00 грн (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору замовник сплачує всю суму ціни договору, що складає 25 000,00 грн, крім того ПДВ - 5 000,00 грн, на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт та рахунку-фактури протягом 10 банківських днів, починаючи з дня, наступного за днем підписання уповноваженими представниками сторін, визначеного у цьому пункті акта приймання-передачі виконаних робіт та скріплення його печатками сторін.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються у національній валюті України шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2014, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (пункт 8.1 договору).

Вимоги позивача у справі обґрунтовані тим, що на виконання умов договору позивач виконав роботи з наукового дослідження за тематикою «Уточнення геологічної моделі Західно-Новоукраїнської площі», однак, в порушення умов договору відповідач за виконані роботи не розрахувався, у зв'язку з чим в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 30 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору 28.01.2016 УКРДГРІ направив Фірмі «Вітал-тер» лист з вимогою оплатити грошові кошти у сумі 30 000,00 грн протягом 7 днів від дня її пред'явлення (а.с. 46,50), однак така вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою звернення до господарського суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав доведеним факт виконання позивачем робіт на суму 30 000,00 грн та дійшов висновку про порушення зі сторони відповідача зобов'язання з їх оплати.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач відзиву на позов та обґрунтованих заперечень проти позовних вимог не надав, а в апеляційній скарзі наголошував на відсутності у Фірми «Вітал-тер» обов'язку щодо здійснення оплати виконаних позивачем робіт, у зв'язку з тим, що останнім не було надано відповідачеві рахунок-фактуру на їх оплату всупереч умов укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами, враховуючи наступне.

Надаючи оцінку правовій природі укладеного сторонами договору, суд першої інстанції правильно вказав, що такий є договором на виконання науково-дослідних робіт, за яким відповідно до ч. 1 ст. 892 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення УКРДГРІ та Фірмою «Вітал-тер» договору про виконання робіт № КД0559-02 від 03.11.2014 було спрямоване на отримання останнім результату таких робіт та одночасного обов'язку зі здійснення їх оплати.

Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції із виконання робіт підтверджується первинними бухгалтерськими документами, зокрема, актом здачі-приймання наданих послуг, підписаним уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, оформленим відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав для відповідача роботи, а останній їх прийняв без будь-яких зауважень, що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін і скріпленим печатками юридичних осіб Актом про здавання-приймання геолого-тематичних робіт від 28.11.2014 № б/н на суму 30 000,00 грн (а.с. 26).

Крім того, на підтвердження факту виконання геолого-тематичних робіт за договором позивачем надано суду Висновок за результатами наукового дослідження за геологічною тематикою «Уточнення геологічної моделі Західно-Новоукраїнської площі» (у паперовому вигляді) (а.с. 28-45).

Як зазначає позивач, на підставі Акта про здавання-приймання геолого-тематичних робіт позивачем було виставлено відповідачеві рахунок на оплату виконаних робіт №1921 від 04.12.2014 на суму 30 000,00 грн (а.с. 27).

Разом з тим, враховуючи заперечення відповідача щодо отримання Фірмою «Вітал-тер» такого рахунку та з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів направлення позивачем на адресу відповідача або вручення уповноваженій особі останнього рахунку на оплату виконаних робіт від 04.12.2014 №1921, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність даної обставини належними і допустимими доказами.

Однак, доводи апелянта про відсутність у Фірми «Вітал-тер» обов'язку щодо здійснення оплати виконаних позивачем робіт, у зв'язку з тим, що останнім не було надано відповідачеві рахунок-фактуру на їх оплату, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 898 ЦК України замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно з частиною першою статті 894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що замовник сплачує всю суму ціни договору, що складає 25 000,00 грн, крім того ПДВ - 5 000,00 грн, на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт та рахунку-фактури протягом 10 банківських днів, починаючи з дня, наступного за днем підписання уповноваженими представниками сторін визначеного у цьому пункті акта приймання-передачі виконаних робіт та скріплення його печатками сторін.

При цьому, як зазначено в підписаному уповноваженими представниками сторін Акті про здавання-приймання геолого-тематичних робіт від 28.11.2014, цей акт є основою для проведення розрахунків між сторонами.

Отже, враховуючи умови договору, обов'язок відповідача зі здійснення оплати виконаних позивачем робіт за вказаним актом на суму 30 000,00 грн, з урахуванням вихідних днів, настав 12.12.2014.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зважаючи на встановлене, враховуючи, що належне виконання позивачем робіт за договором згідно вказаного акту відповідачем не спростовано, строк оплати відповідно до норм чинного законодавства та умов договору настав, доказів оплати виконаних робіт сторонами не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, а його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу у сумі 30 000,00 грн підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача 2 233,97 грн 3% річних і 22 201,44 грн втрат від інфляції, нарахованих за період з 15.12.2014 по 07.06.2017.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, перевіривши здійснені позивачем розрахунки місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 2 233,97 грн та втрати від інфляції у сумі 22 201,44 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про виконання робіт № КД0559-02 від 03.11.2014 у розмірі 54 435,41 грн, з яких 30 000,00 грн боргу, 2 233,97 грн 3% річних, 22 201,44 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/9472/17 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Фірми «Вітал-тер» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 ГПК України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-тер» (Товариства з обмеженою відповідальністю) на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/9472/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/9472/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9472/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська