ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуСправа № 912/1982/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1982/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом"

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватного акціонерного товариства "Шарівське"

про визнання недійсним рішення, визнання укладеною додаткової угоди.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 05.07.17;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 31-11-0.61-7471/2-17 від 14.08.2017 р.;

від 3-ї особи - участі не брали.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом" звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати недійним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладене у листі - повідомленні від 07.07.2016 №Т-2086/0-6323/0/6-16 про заперечення в поновленні договору оренди землі від 18.03.2011 року, укладеного між Олександрійською районною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом" щодо земельної ділянки загальною площею 104,47 га ріллі земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :02:000:9102, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі 05.04.2011 за №00152.

- визнати укладеною між Головним управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом" додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 18.03.2011, укладеного між Олександрійською районною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом" щодо земельної ділянки загальною площею 104,47 га ріллі земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :02:000:9102, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі 05.04.2011 за №00152 в редакції позивача.

Пред'явлений позов позивач обґрунтовує, зокрема, ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та зазначає, що позивач має право на поновлення договору оренди землі, оскільки орендар у повному обсязі виконав вимоги законодавства щодо процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення Договору оренди землі. У зв'язку з явним зволіканням відповідача в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі порушуються права позивача на реалізацію переважного права, враховуючи, що заперечень щодо поновлення договору оренди відповідач на юридичну адресу позивача протягом місячного строку не направляв. Рішення ж, викладене в листі - повідомленні відповідача від 07.07.2016 р., позивач вважає незаконним, оскільки відповідач цілеспрямовано не скористався своїм правом на узгодження запропонованих позивачем істотних умов договору, а одразу заперечив щодо його поновлення поза місячним строком з дня отримання листа - повідомлення позивача.

У письмових поясненнях від 01.08.2017 р. та від 05.09.2017 р. позивач надав до суду додаткові обґрунтування пред'явлених позовних вимог, зазначаючи, що оскільки спірний договір оренди землі є поновленим, запропоновані позивачем зміни в частині строку дії договору та відсотка орендної плати відповідають нормам законодавства України та є більш сприятливими для відповідача, наявний факт зволікання з боку відповідача в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі (а.с. 37-38, 64-66).

Згідно письмового відзиву на позовну заяву від 01.08.2017 р. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зазначає, що позивач ні в період з 05.04.2016 р. по 05.05.2016 р., ні з 05.05.2016 р. по 05.06.2016 р. (коли мала бути укладена додаткова угода в обов'язковому порядку в силу приписів ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі") до відповідача не звертався. Таке звернення відбулось лише 07.07.2016 р., тобто після закінчення місячного строку, протягом якого мала бути укладена додаткова угода до договору. З огляду на викладене, договір оренди землі між сторонами не поновився, а припинив свою дію 05.04.2016 р. відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про оренду землі"; позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні процесуального закону порушення його права, зокрема, обумовленого ч.ч. 1-5 Закону України "Про оренду землі", що, на думку відповідача, свідчить про безпідставність вимог позивача та відсутність правових підстав для їх задоволення (а.с. 44-45).

У відповідності до додаткових письмових пояснень від 05.09.2017 р., Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області стверджує, що Головне управління не направляло на адресу позивача листів-узгодження істотних умов та не погоджувало запропоновані позивачем істотні умови; позивачем не було вчинено необхідних та достатніх дій, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", направлених на укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання поновленим спірного договору оренди (а.с. 67-68).

Представник третьої особи у справі участі в судовому засіданні не брав, письмових пояснень по суті спору до суду не подав. Разом з цим, приватне акціонерне товариство "Шарівське" належним чином повідомлене про місце, час та дату судового розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання третьою особою ухвали суду від 13.09.2017 р. (а.с. 88).

У судовому засіданні 04.10.2017 р. представники позивача та відповідача підтримали свої правові позиції щодо предмету спору.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, господарський суд встановив наступні обставини.

18.03.2011 р. між Олександрійською районною державною адміністрацією (далі -Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом" (далі - Орендар) укладено договір оренди з додатками (далі - Договір, а.с. 11-19), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 104,47 га, в тому числі ріллі - 104,47 га; кадастровий номер :02:000:9102 (п.п. 1, 2 Договору).

Сторонами погоджено істотні умови Договору, зокрема, строк дії Договору та орендну плату за Договором.

Так, згідно п. 7 Договору, Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

У відповідності до п.п. 8, 10 Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 3,5 відсотки нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 52607,38 грн. за рік; орендна плата вноситься рівними частинами за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю, щомісячно на протязі 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Договір підписано повноважними представниками сторін, скріплено круглими печатками Орендодавця та Орендаря, зареєстровано в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі 05.04.2011 р. за № 00152.

Земельна ділянка передана Орендареві за актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 16).

Відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції на момент укладення зазначеного Договору оренди, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, укладений між сторонами Договір набув чинності 05.04.2011 р. Відповідно до умов Договору та приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України позивач набув право користування зазначеною в Договорі земельною ділянкою протягом п'ятирічного строку - до 05.04.2016 р.

Господарським судом встановлено, що 05.05.2011 р. між Орендарем та відкритим акціонерним товариством "Шарівське" (Суборендар) укладено договір суборенди орендованої за Договором земельної ділянки (далі Договір суборенди, а.с. 78-80).

За умовами п. 7 Договору суборенди, строк дії Договору суборенди не може перевищувати строк дії договору оренди землі від 5 квітня 2011 року № 00152 та встановлюється по 5 квітня 2016 року.

Договір суборенди зареєстровано в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі 26.05.2011 р. за № 00354.

За актом приймання-передачі земельної ділянки від 26.05.2011 р. Орендарем передано Суборендареві земельну ділянку згідно з Договором суборенди (а.с. 80 зв. бік).

Як встановлено господарським судом, 05.02.2016 р., тобто більше ніж за 30 днів до дати закінчення строку дії Договору, позивачем подано до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області лист-повідомлення від 05.02.2016 р. про намір поновити Договір строком на 25 років. До зазначеного листа - повідомлення позивачем додано проект додаткової угоди до Договору, за умовами якої Орендар пропонує внести зміни до істотних умов Договору щодо строку дії Договору (25 років з моменту реєстрації додаткової угоди), розміру орендної плати (в розмірі 8% нормативної грошової оцінки землі, що становить 316480,12 грн. за рік), а також доповнити Договір пунктом 31, яким передбачено, що Орендар не має права передавати у заставу, вносити до статутного фонду право оренди земельної ділянки. У пункті 4 Додаткової угоди позивачем також передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить в цінах 1995 р. (з урахуванням коефіцієнту 1,756) 824809 грн., проіндексована грошова оцінка на 01.01.2016 рік - 3956114 грн. (а.с.20-21).

Лист - повідомлення позивача від 05.02.2016 р. отриманий відповідачем 25.02.2016 р., що підтверджується вхідним штампом відповідача на вказаному листі.

Листом від 07.07.2016 р. № Т-2086/0-6323/0/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача про заперечення щодо збільшення строку дії Договору до 25 років та встановлення орендної плати на рівні 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, Орендодавець зазначив, що ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов Договору переважне право Орендаря на укладення Договору припиняється (а.с. 22).

Вказана відповідь отримана позивачем, що не заперечується обома сторонами.

Вирішуючи спір по суті, господарським судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Порядок поновлення договору оренди землі визначено ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1 ст. 33 Закону).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 2 ст. 33 Закону ).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33 Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4 ст. 33 Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7 ст. 33 Закону).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11 ст. 33 Закону).

Із наведеної норми вбачається, що законодавчо відокремлено право на укладення договору оренди на новий строк шляхом укладення додаткової угоди, яке має бути реалізовано до спливу строку договору оренди землі, що закріплено у частинах 1-5 цієї норми, від права вважати продовженим договір оренди землі у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі за відсутності протягом одного місяця після спливу терміну дії договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди, визначене у інших частинах цієї статті.

Відповідні положення у вказаних частинах зазначеної статті дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку це право повинно бути реалізовано до спливу договору оренди, а у другому - воно може настати за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного терміну після закінчення строку дії договору оренди землі.

З 01.01.2013 р. відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

До таких органів відноситься, зокрема, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

При вирішенні спору господарським судом встановлено, що правовими підставами пред'явленого позивачем позову є, зокрема, ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно із ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених ст. 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 23.03.2016 р. у справі № 6-146цс16 , від 13.04.2016 р. № 6-2027цс15.

Господарський суд вважає, що позивачем доведено звернення до відповідача з листом від 05.02.2016 р. (більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору), що здійснено позивачем в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Як вбачається із фактичних обставин справи, що встановлені господарським судом, до листа-повідомлення позивача від 05.02.2016 р., поданого в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", позивачем додано проект додаткової угоди до Договору, за яким Орендарем змінено істотні умови Договору.

Приписи ст. ст. 319, 626 Цивільного кодексу України свідчать про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін (постанова ВГСУ від 17.05.2016 р. № 912/3019/15).

Разом з цим, як вбачається з фактичних обставин справи, воля Орендодавця на укладення Договору на новий строк на запропонованих Орендарем умовах відсутня.

Частина 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" містить пряму вказівку Закону, що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди припиняється.

Крім того, господарським судом встановлено, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2016 р. у справі № 912/2629/16 відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКом" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди до Договору від 18.03.2011 р., зареєстрованого 05.04.2011 р. за № 00152.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 р. зазначене рішення Господарського суду Кіровоградської області залишено без змін, а, отже, таке рішення набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у абзаці 3 п. 2.6. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами та доповненнями), згідно якої преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Так, рішенням господарського суду від 12.08.2016 р. у справі № 912/2629/16 встановлено, зокрема, що право користування земельною ділянкою у Орендаря за Договором припинилось.

Варто зауважити також, що необхідною умовою застосування ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є реалізація переважного права Орендаря шляхом укладення відповідної Додаткової угоди саме до спливу терміну дії Договору.

Незважаючи на формальне визначення договору, який Орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Пролонгація договору відбувається автоматично, проте в силу приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує факт поновлення договору.

Як свідчать фактичні обставини справи, додаткова угода між позивачем та відповідачем на запропонованих Орендарем умовах у визначені законодавством строки укладена не була.

Отже, оскільки додаткова угода до Договору не була укладена сторонами у місячний строк, у зв'язку з чим Договір між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи наведене, право Орендаря на користування земельною ділянкою за Договором є припиненим, а нормами чинного законодавства не передбачено внесення змін до договорів, правовідносини за якими припинені і які відповідно не є чинними.

Господарський суд вважає за необхідне також наголосити на правовій позиції Верховного Суду України, яка полягає в тому, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту, буде порушене у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Висловлюючи свою правову позицію у постанові від 25.02.2015 р. № 6-10цс/15, Верховний Суд України зазначив, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що переважне право орендаря (перевага перед іншою особою) на поновлення договору може бути реалізоване у випадку, коли земля знов передана в оренду. Тобто поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї ділянки.

Однак, позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України, не надано до суду належних доказів того, що земельна ділянка, якою продовжує користуватися Орендар на підставі Договору й після закінчення його дії передана в оренду іншій особі (особам).

Таким чином, позивач, в супереч вимог ст.ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України не довів належними доказами порушення його права, зокрема, обумовленого ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" переважного права на оренду землі, з метою захисту якого він звернувся до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, в задоволенні вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди до Договору слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним рішення відповідача від 07.07.2016 р. № Т-2086/0-6323/0/6-16 слід зазначити наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 21 Цивільного кодексу України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Як зазначено вище, ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи зі змісту Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.02.2015 р. № 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2015 р. за № 177/26622 (а.с. 47-52), юридичною формою рішень такого органу є накази. Названим Положенням не передбачено прийняття Головним управлінням Держгеокадастру в області нормативних актів. Юридичною формою рішень такого органу, тобто офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, а отже актом ненормативного характеру (актом індивідуальної дії) є накази, які відповідно до підп. 12 п. 11 названого Положення, підписує начальник Головного управління.

Оспорюваний позивачем лист - повідомлення, яким відповідач у відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" повідомляє про прийняте ним рішення, безпосередньо рішенням такого органу не є.

Крім того, права позивача оспорюваним листом не порушено, оскільки відповідний лист - повідомлення направлено відповідачем і отримано позивачем після припинення дії Договору, тобто припинення орендних відносин між позивачем і відповідачем.

За викладених обставин, зазначений лист не породжує для позивача жодних правових наслідків, а, отже, жодним чином не впливає на його права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області, викладеного у листі-повідомленні від 07.07.2016 р. є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та не стягуються.

Керуючись ст.ст. 32-33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Копію рішення направити третій особі (ПАТ "Шарівське") за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Шарівка, вул. Леніна, 2.

Повне рішення складено 09.10.2017 року.

Суддя Л.С. Вавренюк