ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Справа № 921/303/17-г/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Коростенській О.І.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «АН ТОН», б/н від 27.07.2017 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.07.2017 року (підписане 17.07.2017 року) суддя Андрусик Н.О.

у справі №921/303/17-г/17

за позовом Приватного підприємства «АН ТОН», м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_3 міської ради, м. Тернопіль

про визнання права власності

в с т а н о в и в :

12 травня 2017 року Приватне підприємство «АН ТОН» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення», загальною площею 29,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 12А.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2017 року по справі №921/303/17-г/17 в задоволенні позову ПП «АН ТОН» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що земельна ділянка площею 100 кв. м надана позивачу під реконструкцію існуючої зупинки громадського транспорту «Медична академія» з розробкою проектної документації, а відповідно до висновку СЕС №168 від 23.07.2003 року, експертного висновку Держпожохорони №147 від 25.07.2003 року, експертного висновку Держнаглядохоронпраці №1016 від 28.07.2003 року, дана земельна ділянка може використовуватися під розташування зупинки громадського транспорту з малою архітектурною формою, про що зазначено також у висновку на відповідність земельної ділянки містобудівним та архітектурно-планувальним вимогам від 14.03.2002 року. В рішенні суд зазначає, що позивачу надавався дозвіл на виконання комплексу будівельних робіт по реконструкції зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення, з наданням земельної ділянки в оренду терміном на пять років, при цьому, Декларація про готовність обєкта до експлуатації від 06.08.2011 року стосується реконструйованого позивачем обєкта в цілому, а саме: зупинки громадського транспорту «Медична академія» з обєктом торгівельно-побутового призначення, загальною площею 30,8 кв. м, а не громадського будинку «зупинка громадського транспорту з об'єктом торгівельно-побутового призначення» площею 29,7 кв. м, на який позивач бажає визнати право власності. Одночасно, суд вказує, що наявність самого лише технічного паспорта на громадський будинок не може свідчити про наявність у позивача права власності на такий обєкт та не підтверджує того, що останній є нерухомим майном чи новоствореним внаслідок реконструкції нерухомим майном, а присвоєння обєкту торговельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту «Медична академія» адресного номеру «Руська, 12-А» не свідчить, що даний обєкт є нерухомим майном, оскільки він не змінює свого призначення, тобто залишається тимчасовою спорудою торговельного, побутового призначення (ст.28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне підприємство «АН ТОН» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2017 року по справі №921/303/17-г/17 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: визнати право власності на громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення», загальною площею 29,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 12А. Зокрема, зазначає, що на підставі виданих дозволів позивач провів реконструкцію зупинки «Медична академія» у м. Тернополі, в результаті чого, влаштовано новий навіс для пасажирів та обєкт торгівельно-побутового призначення, що примикає до навісу. Як стверджує апелянт вказаний обєкт є нерухомим майном, яке створене позивачем та на яке останній просить визнати право власності. Одночасно вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що спірний обєкт є тимчасовою спорудою, оскільки спірний обєкт відноситься до категорії громадських будинків, тобто є обєктом нерухомого майна.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2017 року по справі №921/303/17-г/17 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: визнати право власності на громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення», загальною площею 29,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 12А.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначав, що підстави для визнання за позивачем права власності на спірний обєкт відсутні, оскільки, останньому надавались дозволи на реконструкцію зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення у вигляді тимчасової споруди, а не на будівництво позивачем нерухомого майна на вказаній зупинці. Одночасно зазначав, що присвоєння адресного номеру спірному обєкту не є доказом того, що спірний обєкт є нерухомим майном.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.02.2001 року ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення «Про надання дозволу приватному підприємству «АН ТОН» на облаштування зупинки громадського транспорту», яким приватному підприємству «АН ТОН» надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування зупинки громадського транспорту з малою архітектурною формою (обєкт торгівельно-побутового призначення) «Медична академія» з наданням в оренду терміном на 5 років земельної ділянки, площею до 100 кв. м.

14 березня 2002 року Приватному підприємству «АН ТОН» начальником Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради погоджено висновок на відповідність земельної ділянки містобудівельним та архітектурно-планувальним вимогам, згідно з яким ділянка по вул. Руська (зупинка громадського транспорту «Медична академія») у м. Тернополі може використовуватися під розташування зупинки громадського транспорту, яку слід влаштувати згідно Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності (наказу Держбуду України №227 від 13.10.2000 року та постанови КМУ №198 від 30.03.1994 року).

25 липня 2002 року ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення №4/4/36 «Про погодження місця розташування зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення» Приватному підприємству «Антон» погоджено місце влаштування зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія» на земельній ділянці, площею до 100 кв. м по вул. Руська з наданням дозволу на складання проектно-кошторисної документації на влаштування зупинки та складання проекту відведення земельної ділянки після затвердження проектно-кошторисної документації у встановленому порядку.

18 вересня 2003 року на підставі рішення ОСОБА_3 міської ради №4/8/103 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія» за адресою вул. Руська» Приватному підприємству «АН ТОН» затверджено проект відведення земельної ділянки під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія» по вул. Руська у м. Тернополі та для цієї мети надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 100 кв. м; зобовязано підприємство оформити право землекористування.

14 травня 2006 року на підставі зазначеного рішення міської ради між Приватним підприємством «АН ТОН» (в тексті договору орендар) та ОСОБА_3 міською радою (в тексті договору орендодавець) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав в строкове (терміном на 5 років - з 18.09.2003 по 18.09.2008) платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (землі житлової та громадської забудови) площею 0,0100 га, розташовану у м. Тернополі по вул. Руська, під реконструкцію зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія», а орендар зобовязався використовувати її за цільовим призначенням та щомісячно сплачувати встановлену договором орендну плату.

Вказаний договір набрав чинності 14.07.2006 року, у відповідності до п.43, тобто після його підписання сторонами та проведення державної реєстрації (зареєстрований у ОСОБА_3 регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель 14.07.2006 року вчинено запис за №66).

14 липня 2006 року земельну ділянку передано в орендне користування Приватному підприємству «АН ТОН» за актом прийому-передачі.

На підставі рішень ОСОБА_3 міської ради №6/8/75 від 19.05.2011 року та №6/34/65 від 06.06.2013 року договір оренди поновлювався щоразу на два роки, тобто до 06.06.2015 року.

Право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2013 року, що підтверджується Витягом з Реєстру за індексним №42324953 від 15.08.2015 року.

Крім цього, судом встановлено, що 12.07.2006 року та 15.01.2007 року Управлінням містобудування та архітектури ОСОБА_3 міської ради Приватному підприємству «АН ТОН» погоджено проектну документацію, розроблену ТК ТВП «Тернопільархпроект" на реконструкцію зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення «Медична академія».

19 серпня 2006 року Приватне підприємство «АН ТОН», виготовивши документи для здійснення реконструкції зупинки громадського транспорту, звернулося до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю із заявою про надання дозволу на виконання відповідних будівельних робіт.

14 лютого 2007 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю видано позивачу дозвіл №31/07 на виконання будівельних робіт з реконструкції зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія» за адресою: вул. Руська, м. Тернопіль, з основними етапами робіт: закінчення будівельних робіт, здача обєкта в експлуатацію. Встановлено термін дії дозволу 2 квартал 2007 року з подальшим його продовженням до 4 кварталу 2007 року.

Виконання будівельних робіт з завершення реконструкції зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія» за проектною документацією, погодженою 28.09.2007 року Управлінням містобудівного та архітектурного комплексу ОСОБА_3 міської ради, Приватне підприємство «АН ТОН» здійснювало на підставі дозволу на виконання будівельних робіт №245-18/08 від 09.06.2008 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області.

06 серпня 2011 року Приватним підприємством «АН ТОН» в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації, відповідно до якої за результатами проведеної реконструкції зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення «Медична академія» загальна площа обєкта склала 30,80 кв. м, торгова площа 29,7 кв. м, фундаменти: монолітні, бутобетонні; огороджувальні конструкції: стіни із повнотілої цегли та сандвіч-панелей; дах шатровий по металевих фермах; фасади сандвіч-панелі сірого кольору та склопакети.

22 липня 2015 року на підставі рішень ОСОБА_3 міської ради №6/8/75 від 19.05.2011 року, №6/34/65 від 06.06.2013 року, №6/60/154 від 30.06.2015 року між Приватним підприємством «АН ТОН» (в тексті договору орендар) та ОСОБА_3 міською радою (в тексті договору орендодавець) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав у строкове (на 5 років з 06.06.2015 до 06.06.2020) платне (щомісячне внесення орендної плати у грошовій формі) користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення із земель громадської та житлової забудови, площею 0,0100 га за кадастровим №:12:004:0002, для обслуговування зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення «Медична академія», котрий на ній розташований, а орендар прийняв в орендне користування дану земельну ділянку та зобовязався вносити в порядку та розмірах, встановлених договором, орендну плату і використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. Вказана земельна ділянка передана в оренду позивачу за актом прийому-передачі.

22 грудня 2016 року за розпорядженням начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру ОСОБА_3 міської ради №170 об'єкту торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту «Медична академія» присвоєно адресний номер вул. Руська, 12а.

28 березня 2017 року Приватне підприємство «АН ТОН» звернулося до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення», розташованого за адресою: вул. Руська, 12А, м. Тернопіль.

За результатами розгляду вказаної заяви державним реєстратором 28 березня 2017 року прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №34493784, яке мотивоване не поданням документів, які б дали змогу встановити набуття, зміну, або припинення речових прав заявника на нерухоме майно (відсутні документи, що підтверджують право власності).

05 квітня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» на замовлення ПП «АН ТОН» виготовлено Технічний паспорт на громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення» (інвентаризаційна справа №255/17), розташований за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 12А, загальною площею 30,8 кв. м.

У травні 2017 року Приватне підприємство «АН ТОН» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення», загальною площею 29,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 12А. Позов поданий з метою захисту права власності на закінчений реконструкцією обєкт з посиланням на норми ст.ст.16, 181, 316, 317, 328, 331 ЦК України, ст.ст.4, 5, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, визнання права (п.1).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Звертаючись з позовною заявою, ПП «АН ТОН» просило визнати за ним право власності на нерухоме майно, посилаючись на ч.2 ст.331 ЦК України.

Так, у відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стала відмова державного реєстратора у державній реєстрації права власності на спірний обєкт (рішення №34493784 від 28.03.2017 року), яка мотивована відсутністю у заявника документів на підтвердження виникнення/набуття права власності на новостворений обєкт нерухомості у визначений законом спосіб.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка, площею 100 кв. м надана позивачу під реконструкцію існуючої зупинки громадського транспорту «Медична академія» з розробкою проектної документації.

Відповідно до висновку СЕС №168 від 23.07.2003 року, експертного висновку Держпожохорони №147 від 25.07.2003 року та експертного висновку Держнаглядохоронпраці №1016 від 28.07.2003 року вказана земельна ділянка може використовуватися під розташування зупинки громадського транспорту з малою архітектурною формою, про що зазначено також у висновку на відповідність земельної ділянки містобудівним та архітектурно-планувальним вимогам від 14.03.2002 року.

У відповідності до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року обєкт торгівельно-побутового призначення є тимчасовою спорудою.

Згідно з ч.2 ст.28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст.2).

Обєкти нерухомого майна мають бути капітального типу (ст.4 Закону), а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься в ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також, відповідно до абзацу 7 пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є можливим без їх знецінення та зміни призначення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу у справі надавався дозвіл на виконання комплексу будівельних робіт по реконструкції зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення, з наданням земельної ділянки в оренду терміном на пять років.

Слід зазначити, що Декларація про готовність обєкта до експлуатації від 06.08.2011 року (ТП6), на яку позивач посилається в позовній заяві, стосується реконструйованого останнім обєкта в цілому, а саме: зупинки громадського транспорту «Медична академія» з обєктом торгівельно-побутового призначення площею 30,8 кв. м, а не громадського будинку «зупинка громадського транспорту з об'єктом торгівельно-побутового призначення» площею 29,7 кв. м, на який позивач просить визнати право власності.

Одночасно, суд звертає увагу, що наявність самого лише технічного паспорта на громадський будинок, виготовленого 05 квітня 2017 року, не може свідчити про наявність у позивача права власності на такий обєкт та не підтверджує того, що останній є нерухомим майном і що таке майно створено позивачем на законних підставах, зважаючи на наявні у матеріалах справи докази надання позивачу дозволу лише на реконструкцію обєкта громадської зупинки з обєктом торгівельно-побутового призначення, а не створення на такій зупинці нового обєкта нерухомого майна.

Поряд з тим, колегія суддів не бере до уваги факт присвоєння обєкту торговельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту «Медична академія» за адресою вул. Руська в м. Тернополі адресного номеру «вул. Руська, 12А», оскільки вказане не підтверджує, що такий обєкт і справді є нерухомим майном та не підтверджує законності створення позивачем вказаного обєкту, якщо такий вважати нерухомим майном, оскільки докази надання позивачу дозволу на створення будь-якого обєкту нерухомого майна за вказаною адресою у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірний обєкт зупинка громадського транспорту «Медична академія» з обєктом торгівельно-побутового призначення по вул. Руська у м. Тернопіль є нерухомою будівлею, з огляду на рішення ОСОБА_3 міської ради від 28.02.2001 року, дозвільні документи на реконструкцію зупинки громадського транспорту та чинного договору оренди землі від 22.07.2015 року, відповідно до яких земельна ділянка спершу надавалася під реконструкцію зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення «Медична академія» за адресою: вул. Руська, а після її (реконструкції) завершення для обслуговування зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення «Медична академія» (п.15 Договору).

Незважаючи на наведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на спірний обєкт з посиланням на положення ст.331 ЦК України.

Слід зазначити, що судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Наприклад: відповідно до ст.335 ЦК про передачу за рішенням суду в комунальну власність безхазяйної нерухомої речі; в порядку, встановленому ст.376 ЦК, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за рішенням суду.

Щодо моменту виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені ч.2 ст.331 ЦК, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав ст.6 Закону №1952-ІV).

Положення ч.2 ст.331 ЦК слід розуміти у системному звязку із положенням ст.182 ЦК щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі обєкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація.

Відтак, ПП «АН ТОН», вважаючи спірний обєкт нерухомим майном, звернулось до суду з даним позовом фактично про набуття права власності на такий обєкт, як новостворене майно з посиланням на положення ст.331 ЦК України, а не про визнання такого права. Визнання права в судовому порядку можливе у випадку коли позивач вже є власником спірного майна, а не бажає набути таке право, зокрема, шляхом прийняття судом позитивного для нього рішення.

Одночасно позивачем не доведено заперечення чи не визнання з боку ОСОБА_3 міської ради прав позивача на спірний обєкт, що ще раз підтверджує мету позивача при зверненні до суду з даним позовом, а саме: набути право власності на спірний обєкт за рішенням суду.

Щодо посилань скаржника на виникнення в нього законних очікувань, то колегія суддів такі до уваги не бере, оскільки, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази створення позивачем нерухомого майна на законних підставах (дозволи, рішення органу місцевого самоврядування), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову Приватного підприємства «АН ТОН» про визнання за останнім права власності на громадський будинок «Зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення», загальною площею 29,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 12А.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем такі обставини належними та допустимими доказами не доведено.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову.

При прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на зазначене вище, доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними та необґрунтованими.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2017 року по справі №921/303/17-г/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «АН ТОН» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №921/303/17-г/17 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повну постанову складено 06.10.2017 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_5