ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 926/2607/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю АРКА-С, м. Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю Дружба, м Чернівці

про стягнення заборгованості в розмірі 367599,00 грн.

Суддя Дутка В.В.

представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 01.09.2017р.

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 05.09.2017р.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю АРКА-С звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Дружба про стягнення заборгованості в розмірі 367 599,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязань по оплаті за виконані роботи з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Чернівці, вул.Руська, 213-Б, згідно усної угоди від квітня 2017р.

Ухвалою від 10.08.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначений у судовому засіданні на 05.09.2017р.

Ухвалами від 05.09.2017р., від 19.09.2017р. розгляд справи відкладався в звязку з неявкою в засідання представників сторін та неподанням витребуваних документів.

Відповідач у відзиві від 18.09.2017р. просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на відсутність письмового договору між сторонами, недоведеність наявності між сторонами правовідносин, не погодження сторонами істотних умов договору навіть за умови укладення письмового договору, не погодження кошторису. Відповідач звертає увагу суду на намагання позивача через свого директора сфальсифікувати факт «виконання договірних умов відповідачем», а саме надання платіжного доручення про оплату відповідачем в рахунок виконання зобовязань 48000,00 грн. за відсутності пояснень чому саме директор позивача сплачує кошти за відповідача. Роботи вказані у позовній заяві є передпроектними, отже застосування до них ДСТУ БД.1.1-7:2013 є незаконним і неможливим в принципі.

У доповненнях до відзиву, поданих до суду 09.10.2017р., відповідач вказує, що ліцензія позивача на провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури, видана з 08.06.2011р. по 08.06.2016р., проте у позові зазначено про домовленість сторін в квітні 2017р. Сторонами не досягнуто істотних умов договору і насамперед його ціна, через що позивач намагається встановити її через Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ Б Д.1.1-7:2013). Проте, застосування Правил в даному випадку є безпідставним. Оскільки містобудівний розрахунок відноситься до передпроектних робіт, тому для визначення вартості таких робіт не можуть бути застосовані вимоги нормативного документа, яким визначаються правила визначення вартості проектних робіт.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов, представник відповідача просив відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд встановив таке.

Як вбачається з позовної заяви, між товариством з обмеженою відповідальністю «Арка-С» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба» в квітні 2017 року укладено усну угоду (що не суперечить приписам ст. 639 Цивільного кодексу України) на виконання робіт з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 213-Б, в двох варіантах. В підтвердження зазначеної домовленості товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба» було здійснено часткову оплату за дану роботу в розмірі 48000,00 грн.

Оригінальні зразки, виготовленої документації, були передані товариству з обмеженою відповідальністю «Дружба» та використані останнім при отриманні в Департаменті містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 213-Б.

При неодноразовому спілкуванні з офіційними представниками ТОВ «Дружба» наголошувалося на проведенні повного розрахунку на проведену роботу та укладання угоди на подальше проектування.

Крім того, у звязку із ігноруванням усних пропозицій та вимог по оплаті за виконану роботу, 09.06.2017 року було направлено офіційне звернення до ТОВ «Дружба».

Однак, відповідач не виконав взятий на себе обовязок з сплати коштів за виконані роботи.

У відповідності до ДСТУ БД. 1.1-7.201.3 проектування в галузі цивільного будівництва, вартість зазначених робіт становить 415599,00 грн.

З урахуванням суми часткової оплати за вказані роботи, борг ТОВ «Дружба» перед ТОВ «Арка-С» становить 367599,00 грн.

Таким чином, предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 367599,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Стаття 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

У відповідності до пунктів 3 та 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво обєктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 р. № 45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2011 р. за № 651/19389, для забезпечення проектування обєкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Відповідно до п. 2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 р. № 109 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 р. за № 912/19650, для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником, серед іншого, додається містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва. ОСОБА_3 розрахунок, у відповідності до п. 1.2 цього порядку, - це розрахунок щодо граничнодопустимих параметрів забудови, умови ув'язки архітектурно-планувального та обємно-просторового рішення, системи обслуговування, інженерних комунікацій, транспортного обслуговування та благоустрою з існуючою забудовою із дотриманням чинних нормативних документів.

Розрахунок щодо об'ємно-просторового рішення, в силу вимог п. 3.15 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та змісту проектної документації на будівництво», відноситься до передпроектних робіт. Поряд з цим, п.3.19 ДБН А.2.2-3-2014 дає визначення «Проектні роботи» - роботи, які пов'язані зі створенням проектної документації на будівництво.

Отже, містобудівний розрахунок, складовою частиною якого є розрахунок щодо обємно-просторового рішення, відноситься до передпроектних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виготовлено містобудівний розрахунок та ескізний проект багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 213-Б, в двох варіантах.

Згідно додаткового договору №7/3384 від 05.07.2016р. до договору оренди землі, Чернівецька міська рада передала відповідачу в оренду земельну ділянку загальною площею 0,2706 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку за вказаною вище адресою.

Відповідно до витягу з протоколу №3-17/4 засідання архітектурно-містобудівної ради від 07.04.2017р. вирішено погодити проект будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул.Руська, 213-Б за умови врахування висловлених зауважень в робочому порядку. У протоколі вказано замовником: ТОВ «Дружба», доповідач: архітектор ОСОБА_4.

13.04.2017р. Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин видані відповідачу ОСОБА_3 умови та обмеження №1414/17 від 13.04.2017р. забудови земельної ділянки за адресою: м.Чернівці, вул.Руська, 213-Б.

Проте, доказів використання одного чи обох зразків документації, виготовленої позивачем на замовлення відповідача, для отримання вищезгаданих ОСОБА_3 умов та обмеження, до матеріалів справи не подано.

Виступи на засіданні архітектурно-містобудівної ради доповідача - архітектора ОСОБА_4, який є директором ТОВ «Арка-С», також не можуть свідчити про наявність договірних відносин між сторонами даного спору.

Поряд з викладеним, судом встановлено, що згідно довідки Управління ліцензування, обстеження та паспортизації Держархбудінспекції від 27.09.2017р. №40-402-2305, ТОВ «Арка-С» видано 14.09.2011р. ліцензію на провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури серії АВ №587349, терміном дії з 08.06.2011р. по 08.06.2016р.

Положеннями ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Положеннями 4 ГК України передбачено, що умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлений загальний порядок укладання господарських договорів, а саме: проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Загальні положення про підряд викладено у гл. 61 ЦК України.

Так, ч. 1 ст. 837 цього Кодексу встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею ст. 887 ЦК України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до ст.888 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Таким чином, укладенню договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт передують передпроектні роботи, результатом яких є вихідні дані, зокрема містобудівні умови та обмеження.

Відтак, застосування до спірних правовідносин положень параграфу 4 про підряд на проектні та пошукові роботи є юридично неспроможним.

Від договору про надання послуг договір підряду відрізняється тим, що у договорі про надання послуг предметом є сам процес надання послуги, а не досягнення матеріалізованого результату.

Таким чином, правова природа даного спору регулюється положеннями про підряд викладені у гл. 61 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

У відповідності з приписами ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У матеріалах справи відсутні докази передачі позивачем та прийняття відповідачем двох зразків документації «ОСОБА_3 розрахунок та ескізний проект».

Позивач посилаючись на Правила визначення вартості проектно- вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ БД.1.1-7.2013) визначив вартість робіт з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту в сумі 415599,00 грн. Зокрема, позивачем складені два кошториси на проектні роботи за формою №2-П на суму 215023,00 грн. (житловий будинок загальною площею 8201 м2) та на суму 200576,00 грн. (житловий будинок загальною площею 7650 м2), які не погоджені з відповідачем, тому не можна вважати встановлення сторонами ціни робіт з виготовлення документації.

Доводи позивача про визначення вартості робіт по виготовленню містобудівного розрахунку та ескізного плану відповідно до Правил визначення вартості проектно- вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ БД.1.1-7.2013), суд вважає необґрунтованими.

Згідно п.1.1. вказаних Правил, Цей стандарт установлює основні правила визначення вартості проектних, вишукувальних та науково-проектних робіт на будівництво, а також експертизи проектної документації на будівництво об'єктів, що реалізуються на території України.

Цей стандарт застосовується для використання суб'єктами містобудування, які виконують проектні, вишукувальні, науково-проектні роботи та експертизу проектної документації на будівництво, або є замовниками цих робіт при розрахунку кошторисної вартості, пропозиції учасника конкурсних торгів, договірної ціни та проведенні взаєморозрахунків за обсяги виконаних робіт, і носить обов'язковий характер для будівництва, що здійснюється із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, кредитів, наданих під державні гарантії (п.1.2. Правил).

Застосування цього стандарту обумовлюється договором (п.1.3. Правил).

Отже, наведені Правила не застосовуються для визначення вартості робіт з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту, відтак посилання позивача на невиконання відповідачем обовязку зі сплати коштів за виконанні роботи та заявлені до нього вимоги про стягнення 367599,00 грн. є безпідставними.

Судом встановлено, що сторони даного спору не погодили між собою істотні умови, а саме: предмет договору, ціну та строк дії договору.

Відповідно до загальних вимог про форму, визначених статтями 205-209 ЦК України договори підряду між юридичними особами укладаються у письмовій формі.

Згідно з ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи виготовлення позивачем містобудівного розрахунку та ескізного проекту у двох варіантах під будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Рускій, 213-Б за відсутності завдання відповідача на здійснення таких робіт, без погодження з відповідачем строку виконання робіт та ціни, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем правових підстав для задоволення позову.

Посилання позивача на часткову оплату відповідачем вищевказаних робіт у сумі 48000,00 грн., згідно квитанції №18781166-1, не беруться судом до уваги, оскільки платником у квитанції вказано ТОВ «Дружба» через ОСОБА_5, який одночасно є директором позивача. У свою чергу, відповідач категорично заперечує факт часткової оплати в сумі 48000,00 грн. Отже, наведена квитанція, на думку суду, не є належним та допустимим доказом здійснення розрахунку між сторонами даного спору.

Згідно із ч. 2 ст. 4-3, ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи (п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Посилання позивача на не виконання відповідачем взятого на себе обовязку з сплати коштів за виконанні роботи є такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування, у господарського суду також відсутні підстави вважати обов'язок відповідача з оплати робіт за вказаною усною угодою на суму 367599,00 грн. таким, що настав.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем його права на отримання коштів за виконання робіт.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв'язку з відмовою у позові, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Повне рішення складено 13.10.2016р.

Суддя В.В.Дутка