РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/11816/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

про відшкодування збитків в розмірі 27 803,46 грн.

Представники:

від позивача: Мостовик О.С. - представник за довіреністю № 02/669-66 від 03.01.2017 р.;

від відповідача: Кузьменков М.М. - представник за довіреністю № 0041-17/зс від 30.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про відшкодування збитків в розмірі 27 803,46 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.10.2016 р. між товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_3 укладено договір № 06-MR2/02-207-00526 добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

04.11.2016 р. в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва № 755/16788/16-п від 06.12.2016 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 67 688,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-88129 від 20.12.2016 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_3 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АЕ/7034096.

Так, до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) вих. № 3780 від 25.01.2017 р., відповідно до якої просив сплатити суму в розмірі 67 688,00 грн.

Відповідач вимогу виконав частково в розмірі 39 884,54 грн., тому позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача залишку несплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 803,46 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.08.2017 р.

У судовому засіданні 08.08.2017 р. оголошено перерву до 12.09.2017 р.

У судовому засіданні 12.09.2017 р. представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 10 115,46 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про зменшення розмір позовних вимог.

14.10.2016 р. між товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_3 укладено договір № 06-MR2/02-207-00526 добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 457455 про дорожньо-транспортну пригоду видно, що 04.11.2016 р. в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва № 755/16788/16-п від 06.12.2016 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 06-D/26/2 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Toyota, д.н. НОМЕР_4 від 25.11.2016 р. вартість відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу запчастин становить 73 552,09 грн.

Із рахунку-фактури № 00109 від 15.11.2016 р. вбачається, що вартість ремонтних робіт та замінних запчастин (матеріалів) становить 67 688,00 грн.

Страховик склав страховий акт № СТ/16/0175 від 20.12.2016 р.та розрахунок до нього, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 67 688,00 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 67 688,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-88129 від 20.12.2016 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_3 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АЕ/7034096, франшиза становить, 0,00 грн, ліміт по майну - 50 000,00 грн.

Так, до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) вих. № 3780 від 25.01.2017 р., відповідно до якої просив сплатити суму в розмірі 67 688,00 грн.

Відповідач вимогу виконав частково в розмірі 39 884,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14488 від 20.04.2017 р.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відзиві на позовну заяву без номера та без дати відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки ним виплачено розмір страхового відшкодування в розмірі 39 884,54 грн. із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,57%.

Відповідно до п. 5.2 Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Е 3 приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Рік випуску транспортного засобу Toyota, д.н. НОМЕР_4 є 2007 р. , тобто строк експлуатація становить 9,88 років, пробіг автомобіля складає 77 235 км (нормативний середньорічний пробіг становить 22 600).

У звіті ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» № 06-D/26/2 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Toyota, д.н. НОМЕР_4 від 25.11.2016 р. зазначено, що розрахунковий коефіцієнт фізичного зносу деталей становить 0,549, тобто при здійсненні розрахунку страхового відшкодування позивач врахував коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та його наслідками.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 5 цього ж Закону визначено вичерпний перелік суб'єктів оціночної діяльності.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний сертифікат № 158/15 суб'єкта оціночної діяльності від 27 лютого 2015 р., виданий ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ», посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 5097-ПК від 18.12.2014 р. на ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2564 від 31.05.2003 р., який проводив автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу.

У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладена розмір страхового відшкодування складає: 50 000,00 грн. (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну) - 39 884,54 грн. (сплачена відповідачем страхове відшкодування) = 10 115,46 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Toyota, д.н. НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) страхове відшкодування в розмірі 10 115 (десять тисяч сто п'ятнадцять) грн. 46 коп., судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 12.10.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий