РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017Справа №910/12169/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс"
третя особа №1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПриватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд"
третя особа №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаКомпанія Марфорд Фінанс Лімітед (MARFORD FINANCE LIMITED)
прозобов'язання включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаАрбузов О.О. - представник
від відповідачане з'явився
від третьої особи №1Фєдосєєв Д.О. - представник
від третьої особи №2не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" про зобов'язання включити в проміжний ліквідаційний баланс відповідача кредиторську вимогу позивача в загальному розмірі 73717156,63 грн. як визнану.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням боржником - Приватним підприємством "Фірма "Мега-Трейд" зобов'язань за кредитними договорами № 5 від 31.03.2009 та № 2 від 31.03.2009, виконання яких було забезпечено відповідачем за договором застави майнових прав № б/н від 20.05.2013. Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" перебуває у стані припинення, позивач вказує на наявність у відповідача в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії обов'язку включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу позивача на суму 73717156,63 грн, як визнану.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12169/16 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 у справі №910/12169/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу №910/12169/16 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 справу №910/12169/16 прийнято суддею Смирновою Ю.М. до свого провадження та призначено її розгляд на 27.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2017, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи, ненаданням учасниками процесу витребуваних судом документів, враховуючи клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, розгляд справи на відкладено на 28.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 судом залучено до участі у справі третьою особою №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Компанію Марфорд Фінанс Лімітед (MARFORD FINANCE LIMITED).

Також, цією ж ухвалою у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи, нез'явленням в судове засідання представника відповідача, ненадання ним витребуваних судом документів, а також необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи відкладено на 07.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у зв'язку з тим, що судове засідання, призначене на 14.09.2017 не відбулось, розгляд справи призначено на 03.10.2017.

В судовому засіданні 03.10.2017 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час слухання справи відповідач був повідомлений належним чином.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник третьої особи №1 в судове засідання 03.10.2017 з'явився, проти заявлених позовних вимог заперечив. В письмових поясненнях по суті спору третя особа №1 наголосила на тому, що заборгованість Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд" по кредитним зобов'язанням є простроченою, однак строк позовної давності за вимогами ПАТ "Дельта-Банк" є пропущеним, у зв'язку з чим ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 у справі №917/950/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк" про визнання банкрутом Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд", яку залишено без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 та Вищого господарського суду України від 15.06.2016, відхилено кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у сумі 103654159,70 грн.

Крім того, третя особа №1 зазначила про те, що ніколи не перебувала у правовідносинах із відповідачем, не укладала будь-яких договорів застави майнових прав, чи будь-яких інших правочинів та не надавала згоди на укладення таких договорів.

Також, в поясненнях по суті спору третя особа №1 стверджує, що в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання, одержати задоволення лише з вартості заставленого майна. Тому згідно положень договору застави майнових прав від 20.05.2013, який укладений між позивачем та відповідачем, позивач має право звернути стягнення на майнові права (що є предметом застави) щодо отримання грошових коштів за договором купівлі-продажу №Mf23-E від 17.05.2013, укладеного між Компанією Марфорд Фінанс Лімітед (MARFORD FINANCE LIMITED) та заставодавцем - відповідачем на суму 12757500,00 доларів США. Тобто, у позивача відсутнє право на стягнення грошових коштів з відповідача, а висновки позивача про наявність у відповідача обов'язку включити грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на суму 73717156,63 грн. до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" є незаконними.

Представник третьої особи №2 в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог суду не виконав. Про проведення судових засідань третя особа №2 була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні 03.10.2017 судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі №910/12169/16 до розгляду Господарським судом Полтавської області заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання його заставним кредитором на суму 105463419,50 грн у справі №917/950/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк" про визнання банкрутом Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд", яка ґрунтується на кредитному договорі № 2 (№ кредитного договору первісний 0) та кредитному договорі № 5 (№ кредитного договору первісний 2), оскільки розгляд зазначеної заяви позивача у справі про визнання банкрутом третьої особи №1 не перешкоджає розгляду справи №910/12169/16, предметом позову у якій є зобов'язання відповідача в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу позивача за договором застави майнових прав № б/н від 20.05.2013 по суті. Інших підстав для вчинення наведеної процесуальної дії, що відповідали б приписам ст. 79 Господарського процесуального кодексу України позивачем не повідомлено.

Також суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача АТ «УкрСиббанк», оскільки позивачем не доведено наявності юридичного інтересу у цієї особи у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 03.10.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", як продавцем, та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (договір купівлі-продажу), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2949.

За умовами договору продавець погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погодився придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі. При цьому, права вимоги за кредитами означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами) тощо.

Відповідно до акту приймання - передачі документації від 10.07.2014 до договору купівлі-продажу продавцем було передано, а покупцем прийнято оригінал кредитного договору із первісним № 0 (кредитний договір №2), боржник - Приватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд".

Актом приймання - передачі документації від 10.07.2014 до договору купівлі-продажу продавцем було передано, а покупцем прийнято оригінал кредитного договору із первісним № 2 (кредитний договір №5), боржник - Приватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд".

Листом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" за вих.№23/4716 від 22.04.2016 позивача повідомлено про зміну номерів та дати укладення кредитних договорів з №2 від 14.03.2007 на №5 від 31.03.2009 та з №0 від 14.03.2007 на №2 від 31.03.2009.

Отже, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та внаслідок такої передачі за правилами, передбаченими ст.ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" набуло статус нового кредитора до боржника за кредитними договорами №2 від 14.03.2007 та №0 від 14.03.2007 номер та дати укладення яких змінено на №5 від 31.03.2009 та №2 від 31.03.2009 відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (далі - банк, найменування змінене на Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк") та Приватним підприємством "Фірма "Мега-Трейд" (далі - позичальник, третя особа №1) було укладено кредитний договір №2, за умовами якого банк зобов'язується надавати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 1643000,00 швейцарських франків 00 сантимів у порядку та на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 6814025,40 грн 40 коп за курсом НБУ на день укладення цього договору (п.1.1), позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не раніше 14.03.2017 (п.1.2.2), за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 8,49 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору (п.1.3.1), за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк (зокрема, понад терміни, встановлені графіком погашення кредиту, у разі наявності такого графіку) процентна ставка встановлюється у розмірі 12,73 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором (п.1.3.2).

Також, як зазначає позивач у позові, 14.03.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та Приватним підприємством "Фірма "Мега-Трейд" було укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у формі траншу або декількох траншів, але в будь-якому випадку в межах загальної суми кредиту в іноземній валюті, що дорівнює 4557000,00 швейцарських франків 00 сантимів з додатковими угодами до нього.

При цьому, суд зазначає, що належним чином засвідчена копія даного договору в матеріалах справи відсутня, на вимогу суду позивач оригінал та належним чином засвідчену копію цього договору з усіма додатками та додатковими угодами до нього, а також документами, складеними на виконання вказаного правочину не надав.

Факт існування простроченої заборгованості боржника - Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд", позичальника за кредитними договорами №2 від 14.03.2007 (№ змінено на №5 від 31.03.2009) та №0 від 14.03.2007 (№ змінено на №2 від 31.03.2009) на загальну суму 103654159,70 грн встановлено ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 у справі №917/950/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк" про визнання банкрутом Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд", яку залишено без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 та Вищого господарського суду України від 15.06.2016.

У вказаних судових актах зазначено про те, що перехід права вимоги за кредитними договорами від №0 та №2 від 14.03.2007 (номери та дати договорів змінені) до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, додатковою угодою №1 від 19.12.2011 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, копіями акту прийому - передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, а також копіями меморіальних ордерів та виписками (по періодах) про рух грошових коштів за кредитними договорами, якими підтверджується факт надання Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" позичальнику - Приватному підприємству "Фірма "Мега-Трейд" кредитних коштів, а саме: меморіальними ордерами від 15.03.2007 № на суму 4557000,00 швейцарських франків, від 16.03.2007 № на суму 800000,00 швейцарських франків, від 04.04.2007 №2 на суму 255000,00 швейцарських франків, від 10.04.2007 № на суму 155000,00 швейцарських франків, від 24.04.2007 № на суму 339000,00 швейцарських франків та встановлено, що заборгованість боржника станом на 12.06.2014 за кредитними договорами №0 та №2 від 14.03.2007 згідно розрахунку Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" складала 7998006,15 швейцарських франків, що станом на 12.06.2014 за офіційним курсом НБУ становить 103654159,70 грн, з яких: за кредитним договором №0 - 75351500,64 грн, у тому числі, 48132856,67 грн - заборгованість за кредитом, 1137436,34 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 24271904,66 грн - заборгованість за відсотками, 1809302,96 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, за кредитним договором №2 - 28302659,06 грн, у тому числі 17353970,32 грн - заборгованість за кредитом, 846151,79 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 9409997,32 грн - заборгованість за відсотками, 692539,63 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, тобто заборгованість на загальну суму 103654159,70 грн є обґрунтованою, підтвердженою належними документами, простроченою, і враховуючи те, що строк позовної давності за вимогами, заявленими Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" є пропущеним, а боржником заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суди дійшли висновку про відхилення кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд".

Також, на вимогу суду, позивачем 03.10.2017 долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості станом на 12.06.2014 за кредитним договором №0 2) від 14.03.2007 (31.03.2009) на загальну суму - 74202861,89 грн, що складається з: 48014596,92 грн - заборгованість за кредитом, 342305,86 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 25500072,72 грн - заборгованість за відсотками, 340886,39 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 5000,00 грн - штраф.

За кредитним договором №2 (№5) від 14.03.2007 (31.03.2009) позивачем розрахунок заборгованості не надано.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

У позовній заяві Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" зазначено, що третя особа №1 належним чином не виконала грошові зобов'язання за кредитними договорами, станом на 12.06.2014 у неї існує заборгованість за кредитним договором № 2 від 31.03.2009 (первісний №0 від 14.03.2007), яка становить 73717156,63 грн, у тому числі: сума заборгованості (строкова по кредиту) - 18077221,18 грн, сума простроченої заборгованості (прострочена по кредиту) - 30069625,96 грн, нараховані відсотки - 331778,32 грн, сума процентів, віднесених на прострочку - 25238531,17 грн, тобто позивач наводить розрахунок розміру заборгованості тільки за одним кредитним договором.

При цьому, у позовній заяві, детальному розрахунку, наданому суду по кредитному договору № 2 від 31.03.2009 (первісний №0 від 14.03.2007), а також у справі про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд" позивачем наведені різні суми заборгованості за кредитним договором № 2 від 31.03.2009 (первісний №0 від 14.03.2007), у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що заборгованість третьої особи №1 є простроченою у розмірі, встановленому судом в ході розгляду справи про банкрутство третьої особи-1 (ухвала Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 у справі №917/950/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Полтавське" ПАТ "ВТБ Банк" про визнання банкрутом Приватного підприємства "Фірма "Мега-Трейд", яку залишено без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 та Вищого господарського суду України від 15.06.2016, наявна в матеріалах справи). Однак, враховуючи, що в позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідача в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу позивача на суму 73717156,63 грн, яка є меншою ніж встановлена у вищеназваній ухвалі Господарського суду Полтавської області від 01.12.2015 у справі №917/950/14 заборгованість за кредитним договором № 2 від 31.03.2009 (первісний №0 від 14.03.2007), суд розглядає вимоги позивача саме на визначену у позовній заяві суму.

За умовами договору застави від 20.05.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як заставодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс", як заставодавцем, предметом застави виступили майнові права на отримання грошових коштів на загальну суму 12757500,00 доларів США, в тому числі які існують на дату укладання цього договору та/або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору купівлі-продажу №Mf23-E від 17.05.2013, укладеного між Марфорд Фінанс Лімітед (боржник) та заставодавцем та додаткових угод до нього (далі - контракт) (п.1.1).

Заставою за цим договором забезпечується виконання Приватним Підприємством "Фірма "Мега-Трейд" (далі-позичальник) або заставодержателем зобов'язань за:

- кредитним договором № 5 від 31.03.2009 із всіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між заставодержателем та позичальником, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 1339040,92 швейцарських франків у строк до 13.10.2017, сплата процентів за користування кредитними коштами, комісій та можливих штрафних санкцій в розмірі, в порядку та в строки, передбачені кредитним договором, відшкодування витрат заставодержателя, понесених у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, умов цього договору та звернення стягнення на предмет застави, а також відшкодування інших витрат, передбачених умовами кредитного договору та цього договору,

- кредитним договором № 2 від 31.03.2009 із всіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між заставодержателем та позичальником, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 3713954,99 швейцарських франків в строк до 13.10.2017, сплата процентів за користування кредитними коштами, комісій та можливих штрафних санкцій в розмірі, в порядку та в строки, передбачені кредитним договором, відшкодування витрат заставодержателя, понесених у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, умов цього договору та звернення стягнення на предмет застави, а також відшкодування інших витрат, передбачених умовами кредитного договору та цього договору (п.1.2).

За взаємною згодою сторін цього договору загальна заставна вартість предмету застави становить суму 12757500,00 доларів США (п.1.8), заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання терміну виконання позичальником будь-якого зобов'язання, забезпеченого заставою, згідно з цим договором або, якщо на момент настання терміну виконання позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого цим договором, воно не буде виконано (п.2.1.4), заставодержатель має право за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, що визначається на момент фактичного їх задоволення, включаючи проценти за користування кредитними коштами, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, пені та штрафів, передбачених кредитним договором тощо (п. 2.1.5), заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави достроково у випадках, передбачених цим договором, кредитним договором та усіма додатковими угодами до них (п. 2.1.7), заставодержатель має право незалежно від настання терміну виконання забезпечених заставою зобов'язань, звернути стягнення на предмет застави в разі порушення заставодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором, порушення позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором, чинним законодавством України (п. 2.1.8).

Сторони погодили, що укладання (підписання) додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на предмет застави та його реалізації, крім цього договору, не потрібно (п.4.3), згідно ст. 212 Цивільного Кодексу України та домовленості сторін, якої досягнуто при укладанні цього договору, в момент настання хоча б одного з випадків, передбачених п. 4.1 та п. 2.1.4 цього договору, предмет застави вважається реалізованим шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права без укладання будь-якого окремого договору, крім цього договору, в наступному порядку (п.4.4): заставодавець вважається таким, що відступив, а заставодержатель - таким, що прийняв право вимоги грошових коштів за контрактом (п.4.4.1), відповідно до п.п.4.4.1 п. 4.4. цього договору заставодержатель набуває право вимагати від боржника за контрактом належного виконання своїх зобов'язань, а саме сплати грошових коштів за контрактом (п. 4.4.2), грошові кошти, отримані заставодержателем, спрямовуються на задоволення вимог заставодержателя, що випливає із кредитного договору (п.4.4.3).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 16.01.2016 знаходиться в стані припинення, строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог - 22.03.2016, голова комісії з припинення або ліквідатор - Ніколенко Петро Олексійович.

Рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації було опубліковано 04.04.2016, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.04.2016 Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" в особі голови ліквідаційної комісії заяву за вих. № 18.5/100 від 12.04.2016, в якій позивач, зокрема, просив визнати кредиторські вимоги на підставі кредитних договорів № 2 від 14.03.2007 та № 2 від 14.03.2007, включивши їх до реєстру вимог кредиторів ліквідаційного балансу відповідача.

Надсилання вказаного листа на адресу відповідача підтверджується копією фіскального чеку відділення зв'язку № 0225 від 12.04.2016 (штрихкодовий ідентифікатор 058) та описом вкладення у цінний лист від 12.04.2016.

Відповідно до відстеження пересилання поштових відправлень вищевказане поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 058 повернуто на поштове відділення відправника 20.05.2016 у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідач відповіді на зазначений лист не надав, дій щодо включення кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в проміжний ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпік-Сервіс" не здійснив.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом ст. 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статтею 105 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до частин 8, 9 ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Отже, як зазначає позивач, оскільки Приватне підприємство "Фірма "Мега-Трейд" належним чином не виконало грошові зобов'язання за кредитними договорами № 5 від 31.03.2009 та № 2 від 31.03.2009, виконання яких було забезпечено відповідачем за договором застави майнових прав № б/н від 20.05.2013, а відповідач перебуває у стані припинення, позивач просить суд зобов'язати відповідача в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу позивача на суму 73717156,63 грн, як визнану.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

За приписами ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Наведені правові акти застосовують поняття "майнові права" які відмінні від поняття "майно". Майнові права (як і майно) є відчужуваними.

Згідно ст. 576 Цивільного кодексу України, предметом застави може бути будь- яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

За приписами ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі ліквідації юридичної особи-заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заставу" (тут і далі - в редакції, чинній станом на дату укладення договору застави) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 49 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов'язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії. У договорі застави прав, які не мають грошової оцінки, вартість предмета застави визначається угодою сторін.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про заставу" при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодержатель має право: незалежно від настання терміну виконання забезпеченого заставою зобов'язання вимагати в судовому порядку переводу на себе заставленого права, якщо заставодавець порушив обов'язки, передбачені статтею 50 цього Закону; вступати у справу як третя особа в судовому спорі, в якому розглядається позов про заставлене право; в разі порушення заставодавцем обов'язків, передбачених статтею 50 цього Закону, самостійно вживати всіх заходів, необхідних для захисту заставленого права проти порушень з боку третіх осіб.

Як встановлено судом, згідно умов договору застави майнових прав №б/н від 20.05.2013, предметом застави є майнові права на отримання грошових коштів на загальну суму 12757500,00 доларів США, які існують та/або виникнуть у майбутньому у заставодавця - відповідача з договору купівлі-продажу №Mf23-E від 17.05.2013, укладеного між Марфорд Фінанс Лімітед (боржник) та заставодавцем та додаткових угод до нього, що укладання (підписання) додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на предмет застави та його реалізації, крім цього договору, не потрібно, в момент настання хоча б одного з випадків, передбачених п. 4.1 та п. 2.1.4 цього договору, предмет застави вважається реалізованим шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права без укладання будь-якого окремого договору, крім цього договору, в наступному порядку: заставодавець вважається таким, що відступив, а заставодержатель - таким, що прийняв право вимоги грошових коштів за контрактом, заставодержатель набуває право вимагати від боржника за контрактом належного виконання своїх зобов'язань, а саме сплати грошових коштів за контрактом.

Тобто, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, позивач внаслідок того, що вимога заставодержателя про виконання кредитного договору не була виконана, набув права вимоги по контракту до боржника - Марфорд Фінанс Лімітід, а не права на стягнення із заставодавця грошових коштів у сумі 73717156,63 грн, і як наслідок, - права на включення в проміжний ліквідаційний баланс зазначеної вимоги позивача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно норм ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у випадку відмови у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.10.2017

Суддя Ю.М. Смирнова