ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017р. Справа № 917/1535/17

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м.Полтава, вул.Комарова, 2а

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1

про стягнення 15076,46 грн.

Суддя Іванко Л.А.

Представники сторін:

від позивача: Данілова Н.Н., дов.№ 29-14/13 від 03.01.2017 року

від відповідача: не з"явились

Суть спору: розглядається позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 15076,46 грн. заборгованості за Договором № 2074 від 01.09.2010 року на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, з яких: 7258,06 грн. основного боргу, 7258,06 грн. пені, 123,32 грн. 3% річних, 437,02 грн. інфляційних втрат.

Позивач повідомив про сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 7258,06 грн. (клопотання (вих.№ 29.17/1535 від 02.10.2017 року, вх.№ 12121 від 03.10.2017 року додається), в зв"язку з чим, просить припинити провадження в частині стягнення основного боргу в зв"язку з відсутністю предмету спору. Позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань, судового збору підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач відзив на позов не надав, представника в судове засідання не направив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням вх.№ 16154 від 25.09.2017 року.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.10.2017 року на підставі ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд, встановив:

01.09.2010 року між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" ("Теплопостачальна організація") та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ("Споживач") укладено Договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 2074 (надалі-Договір), відповідно до умов якого ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" ("Теплопостачальна організація") взяла на себе зобов"язання постачання теплової енергії у вигляді гарячої води з метою опалення приміщень Споживача до межі розподілу будівлі по пров.Токарний,7 -магазину (п.1 Договору). В свою чергу, Споживач зобов'язувався сплачувати за одержану теплову енергію за встановленими уповноваженим органом тарифами( п. 14 Договору) у строк до 30 числа звітного місяця (п.16 Договору).

Згідно укладеної сторонами Додаткової угоди № 2 від 10.10.2011 року до договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 2074 від 01.10.2004 року, кінцевий розрахунок вартості теплової енергії визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться "Споживачем" до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач не проводив своєчасно розрахунки за спожиту теплову енергію, в зв"язку з чим, за період з 01.10.2016 року по 31.07.2017 року за даними позивача утворилася заборгованість в сумі 7258,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи.

Згідно ст. 526 ЦК України, п. 1 та п. 7 ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач надав суду клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу з огляду на погашення відповідачем 7258,06 грн., що підтверджується випискою з рахунку, і просить суд стягнути з відповідача 7258,06 грн. пені, 123,32 грн. - 3% річних, 437,02 грн. - інфляційних нарахувань та судовий збір.

Вищевикладене дає суду підстави для висновку, що в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 7258,06 грн., між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження в цій частині підлягає припиненню в порядку п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв"язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у даній справі є припиненим в зв"язку з відсутністю предмету спору, то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 770,27 грн. судового збору.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 16 Договору, п.16 Додаткової угоди № 2 від 10.10.2011 року у випадку несплати у вказані в договорі строки нараховується пеня в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", а також стягуються 3% річних та інфляційні витрати з простроченої суми згідно зі ст.625 ЦК України.

На цій підставі позивачем заявлено до стягнення 7258,06 грн. пені за період 15.11.2016 року - по 07.08.2017 року (розрахунок додається).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності:

- сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території;

- за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Проте, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В п.п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання зобов'язання або його невиконання, незначності прострочення виконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Враховуючи баланс інтересів сторін у справі, а також відсутність основного боргу за договором, суд прийшов до висновку про наявність виключних обставин, які дають підстави для зменшення розміру пені до 725,81 грн.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Позивач керуючись п.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі 437,02 грн. за період грудень 2016 року - червень 2017 року та 3% річних в сумі 123,32 грн. за період з15.11.2016 року - до 07.08.2017 року.

З огляду на викладене, позові вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних підтверджуються нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом враховано, що пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п.1-1), 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а, ідентифікаційний код 03338030, р/р 0972 в філії Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк" МФО 331467) 725,81 пені, 123,32 грн. - 3% річних, 437,02 грн. - інфляційних, 829,73 грн. судового збору.

Видати наказ.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 7258,06 грн. основного боргу.

4. Повернути Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а, ідентифікаційний код 03338030, р/р 0972 в філії Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк" МФО 331467) з Державного бюджету України 770,27 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № 74505 від 12.09.2017 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/1535/17.

4. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено 17.10.2017 року

Суддя Іванко Л.А.