РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017Справа №910/12829/17
за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 21442 грн. 25 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Соколова В.П. - представник за довіреністю б/н від 15.02.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 21442 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору перевезення, не забезпечив збереження вантажу при його перевезенні у вагоні № 56151442 за залізничною накладною № 47748181 від 13.05.2017, у зв'язку з чим утворилась недостача вантажу у розмірі 3250 кг, що підтверджується комерційним актом № 485604/438 від 15.05.2017. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 21442 грн. 25 коп., з огляду на що позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збитки, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у вагоні № 56151442 у сумі 21442 грн. 25 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 порушено провадження у справі № 910/12829/17, розгляд справи призначено на 19.09.2017.

18.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем не надано суду належних доказів, що підтверджують понесення позивачем збитків у заявленому розмірі, а саме доказів на підтвердження оплати втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 06.10.2017.

06.10.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 06.10.2017 не з'явився, 06.10.2017 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 564.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.10.2017 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 06.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажовласник), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (відповідно до Статуту позивача), укладено Договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.2 Договору виконавець зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно з затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатку до цього договору.

Згідно з п. 7.1 Договору за цим договором виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

06.12.2016 між Публічним акціонерним товариством «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець) укладено Договір № 16/531/104, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити товар, найменування, асортимент, кількість, якість, комплектність, ціна, спосіб доставки, умови поставки, строки поставки і оплати, якого та реквізити вантажовідправника та вантажоодержувача вказуються у додатках до договору.

Судом встановлено, що 13.05.2017 відповідно до накладної № 47748181 на адресу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі станції відправлення Правда Придніпровської залізниці до станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було відправлено вагон № 56151442 з вантажем кокс доменний, вагою 47000 кг, вантажовідправником якого є Публічне акціонерне товариство «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» (залізнична накладна № 47748181 від 13.05.2017 долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до комерційного акту № 485604/438 від 15.05.2017 (комерційний акт долучений позивачем до позовної заяви), складеному на станції призначення - Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні № 56151442, яка значиться у документах, становить 47000 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 56151442 при прибутті становила 43750 кг, що менше на 3250 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: при комерційному огляді виявлено навантаження у вагоні вище рівнів бортів на 400-500 мм. Поверхня вантажу немаркована. Над 1-3 люками з правої сторони по руху потягу наявна виїмка розміром 4000ммХ2000ммХ1000мм, над 5-6 люками виїмка розміром 3000ммХ2000ммХ1000мм в глибину вагону. Вагон у технічному відношенні справний. Перезважування вантажу здійснювалось у присутності представників залізниці та Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на електронних вагах. При повторному перезважування недостача ваги вантажу підтвердилась.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку № 1223-4 від 13.05.2017 (копія рахунку-фактури долучена позивачем до позовної заяви) з урахуванням норми недостачі вантажу 1% становить 21442 грн. 25 коп.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 21442 грн. 25 коп. (збитки), які виникли у зв'язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у залізничному вагоні № 56151442 (недостача вантажу становить 3250 кг) за накладною № 47748181 від 13.05.2017.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 21442 грн. 25 коп. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у залізничному вагоні № 56151442 (недостача вантажу становить 3250 кг) за накладною № 47748181 від 13.05.2017.

Так, за змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, 13.05.2017 відповідно до накладної № 47748181 на адресу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі станції відправлення Правда Придніпровської залізниці до станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було відправлено вагон № 56151442 з вантажем кокс доменний, вагою 47000 кг, вантажовідправником якого є Публічне акціонерне товариство «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод».

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, відповідно до комерційного акту № 485604/438 від 15.05.2017 (комерційний акт долучений позивачем до позовної заяви), складеному на станції призначення - Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні № 56151442, яка значиться у документах, становить 47000 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 56151442 при прибутті становила 43750 кг, що менше на 3250 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: при комерційному огляді виявлено навантаження у вагоні вище рівнів бортів на 400-500 мм. Поверхня вантажу немаркована. Над 1-3 люками з правої сторони по руху потягу наявна виїмка розміром 4000ммХ2000ммХ1000мм, над 5-6 люками виїмка розміром 3000ммХ2000ммХ1000мм в глибину вагону. Вагон у технічному відношенні справний. Перезважування вантажу здійснювалось у присутності представників залізниці та Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на електронних вагах. При повторному перезважування недостача ваги вантажу підтвердилась.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовану сторонами в комерційному акті № 485604/438 від 15.05.2017 недостачу вантажу (3250 кг) у вагоні № 56151442 внесені до залізничної накладної № 47748181 від 13.05.2017.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній № 47748181 від 13.05.2017, фактичній масі вантажу, а саме щодо факту недостачі вантажу вагою 3250 кг, який перевозився у вагоні № 56151442.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявна копія рахунку № 1223-4 від 13.05.2017 на суму 4097164 грн. 98 коп., виставленого Публічним акціонерним товариством "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод".

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, щодо перевезення коксу.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем було здійснено розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу) у вагоні № 56151442 наступним чином: 1) у вагоні № 56151442 маса нетто при відправленні становила 47000 кг; 2) норма недостачі (природні втрати) становить 470 кг (47000 кг * 1%); 3) недостача вантажу становить 2780 кг ( 47000 кг - 43750 кг - 470 кг); 4) вартість 1 т вантажу відповідно до рахунку 1223-4 від 13.05.2017 становить 7713 грн. 04 коп. за 1 тону; 5) сума недостачі з урахуванням природних втрат становить 21442 грн. 25 коп. (7713,04 грн. за тону * 2780 кг).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу у вагоні № 56151442), суд дійшов висновку в його обґрунтованості.

Відповідно до ст. 131 Статуту залізниць України претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Судом враховано, що згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагоні № 56151442, шкідливого результату такої поведінки (збитків) - недостача товару на суму 21442 грн. 25 коп. та причинному зв'язку між протиправної поведінкою та завданими збитками.

При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у вагоні № 56151442 сталась не з вини відповідача (відповідно до ст. 127 Статуту).

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагоні № 56151442 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаному вагоні, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим наявна недостача вантажу на суму 21442 грн. 25 коп., а відповідачем не доведено, що недостача вантажу у вагоні № 56151442 відбулась не з вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 21442 грн. 25 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що позивачем не надано суду належних доказів понесення збитків, а саме документів на підтвердження факту оплати втраченого вантажу, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія рахунку № 1223-4 від 13.05.2017, виставленого Публічним акціонерним товариством «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» (постачальником за Договором поставки № 16/531/104 від 06.12.2016), який в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України, та ст.ст. 114, 115 Статуту є належним та допустимим доказом визначення вартості вантажу.

При цьому, факт оплати позивачем вказаного рахунку не входить до предмету доказування у даній справі з огляду на заявлені предмет та підставу позову, та встановлення судом обставин завдання відповідачем позивачу договірних збитків за Договором № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків на перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 25.12.2015 та встановлення факту недостачі вантажу, переданого відповідачу для здійснення перевезення.

Крім того, відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено позивачем до позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 21442 грн. 25 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191129) грошові кошти у розмірі 21442 (двадцять одна тисяча чотириста сорок дві) грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 11.10.2017

Суддя І.М. Отрош