РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017Справа № 910/13172/17

За позовомПублічного акціонерного товариства «Кредобанк»
доГоловного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України
простягнення 136 870,56 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

позивача:Єлишев К.Ю.;
відповідача:не з'явився.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (надалі - ПАТ «Кредобанк») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (надалі - ГУУФЗ Держспецзв'язку) про стягнення 136 870,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором № 11-15/К від 04.06.2015 не забезпечив збереження вантажу в процесі перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі вартості втраченого вантажу на суму 136 870,56 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.09.2017.

В судовому засіданні 04.09.2017 позивачем подано докази на виконання вимог ухвали суду, а відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти позову з огляду на недоведеність суми збитків, судом оголошено перерву на 09.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.09.2017, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з його відрядженням для участі в іншому судовому процесі.

Судом в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено з огляду на те, що відповідач не позбавлений можливості на підставі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України та ст. 244 Цивільного кодексу України уповноважити будь-яку іншу особу для представництва власних інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2015 між ПАТ «Кредобанк» (замовник) та ГУУФЗ Держспецзв'язку (виконавець) укладено Договір № 11-15/к (надалі - «Договір»), відповідно до статті 1 якого виконавець організовує і забезпечує доставку цінних відправлень замовника на умовах вказаних в договорі. Конфіденційність та збереження доставки гарантується виконавцем.

Згідно п. 2.1 Договору виконавець забезпечує доставку відправлень замовника на адресу юридичних осіб з м. Києва в обласні центри України.

В статті 5 Договору сторонами узгоджено, що виконавець зобов'язаний прийняти відправлення замовника відповідно до п. 2.2 та статті 3 цього договору, доставити відправлення замовника до пункту призначення в строк, передбачений п. 2.3 цього договору, а під час доставки відправлень замовника забезпечити їх збереження та конфіденційність.

В свою чергу, стаття 5 Договору передбачає обов'язок замовника оформити відправлення відповідно до п. 3.1- 3.5 цього договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору термін доставки відправлень по території України від замовника до одержувача встановлюється в 2 доби (не враховуючи день приймання відправлення виконавцем, а також вихідні і святкові дні).

Відповідно до реєстру № 1 на кореспонденцію, що направляється через Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзв'язку від 28.04.2017 позивачем на доставку надано цінне відправлення на суму 136 870,56 грн., яке адресоване відділенню ПАТ «Кредобанк» у місті Харкові по вул. Ярослава Мудрого, 29а.

Дана посилка отримана відповідачем для пересилання 28.04.2017 о 15:30, що підтверджується відповідною відміткою відповідача, проставленою на реєстрі.

Листом № 63/07-855 від 30.04.2017 відповідач повідомив позивачу про те, що 28.04.2017 було здійснено озброєний напад невідомих осіб на групу співробітників ГУУФЗ Держспецзв'язку, які виконували доставку цінних відправлень ПАТ «Кредобанк», внаслідок чого було здійснено викрадення цінностей, які направлялись з м. Києва в м. Харків за реєстром № 1 від 28.04.2017, наразі проводяться оперативно-розшукові заходи щодо встановлення обставин злочину та осіб, які були причетні до його скоєння, відомості про зазначену подію внесено до ЄРДР № 000.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для відшкодування відповідачем збитків, завданих позивача втратою цінного відправлення на суму 136 870,56 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Таким чином, позивач повинен довести протиправність дій відповідачів і їх вину, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 2 Закону України «Про поштовий зв'язок» передбачено, що відносини у сфері надання послуг поштового зв'язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Діяльність у сфері надання послуг поштового зв'язку спеціального призначення (фельд'єгерського і спеціального зв'язку) провадиться відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону України поштовий зв'язок спеціального призначення - складова частина поштового зв'язку України, призначена для надання послуг поштового зв'язку окремим категоріям користувачів.

Таким чином, фельд'єгерський зв'язок входить до системи поштового зв'язку України і регулюється нормами Закону України «Про поштовий зв'язок», а діяльність у сфері фельд'єгерського зв'язку провадиться відповідно до законодавства України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про поштовий зв'язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до п. 30 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 у внутрішніх поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені для пересилання.

Пунктом 57 зазначених Правил надання послуг поштового зв'язку сума оголошеної цінності внутрішнього поштового відправлення не повинна перевищувати фактичної вартості вкладення та можливих витрат на відновлення документів, що пересилалися, у разі їх втрати.

Відповідно до п. 3.2 Договору упаковка відправлень повинна забезпечувати збереження вкладеного і виключати доступ до нього без пошкодження упаковки.

Згідно п. 5.3.3 Договору виконавець має право у присутності представника замовника і представника компетентних органів провести перевірку вкладеного відправлень у випадках, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, із зазначених пунктів договору вбачається, що позивачем надавались цінні посилки запакованими і відповідач лише у окремих випадках міг перевіряти вміст відправлень.

Пунктом 7.1.1 Договору передбачено, що виконавець несе цивільно-правову відповідальність за прийняті від замовника відправлення тільки у межах оголошеної цінності за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі за рішенням суду.

З наданих позивчем пояснень вбачається, що відпралення, яке відображено у реєстрі № 1 від 28.04.2017 надавалось виконавцю запакованим, а зазначена в примітках реєстру сума 136 870,56 грн. визначена позивачем самостійно.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вмісту вкладеного відправлення на оцінену суму та суми нестачі.

Також, окрім розміру завданих збитків, позивачем не доведено як протиправної поведінки відповідача, так і наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками.

При цьому, кримінальне провадження № 000, порушене за фактом озброєного нападу невідомих осіб на групу співробітників ГУУФЗ Держспецзв'язку, які виконували доставку цінних відправлень ПАТ «Кредобанк» у рамках реалізації Договору, станом на момент розгляду справи по суті триває, винних осіб за вчинений озброєний напад до відповідальності не притягнуто.

З огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України наявності підстав для стягнення з відповідача збитків у розмірі 136 870,56 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.10.2017.

Суддя В.П. Босий