РІШЕННЯ

02 жовтня 2017 року Справа № 913/634/17

Провадження №33/913/634/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м.Сєвєродонецьк Луганської області,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Довжанськ Луганської області,

про визнання зобов'язань за п.3.4. договору №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017 припиненими

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник Скиба О.С., на підставі довіреності № ББУ/СА43/СЛ/17 від 27.04.2017;

від відповідача - адвокат Ходош В.Ю., ордер серія ЛГ №001306 від 25.05.2017, договір про надання правової допомоги від 25.05.2017, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 438 від 23.09.1997.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання зобов'язань за п.3.4. договору №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017 припиненими у зв'язку з неможливістю його виконання через обставини, за які жодна зі сторін не відповідає.

Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, посилаючись на наступне. 08.02.2017 між сторонами укладено договір №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів, за умовами якого відповідач зобов'язувався надавати послуги з перевезення технічного обслуговування та/або ремонту легкових та малотоннажних авто позивача закордонного та вітчизняного виробництва. Відповідачем надано послуги позивачу на суму 76790 грн 00 коп., у зв'язку з чим виставлено для оплати рахунок №01/02 від 20.02.2017. Дана заборгованість є предметом розгляду Господарського суду Луганської області у справі №913/448/17.

Наразі позивач зазначає про неможливість виконання зобов'язань за договором, зокрема в частині проведення розрахунку з відповідачем згідно п.3.4. договору, в результаті дії непереробної сили, зокрема у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на Сході країни, яка триває; враховуючи захоплення майна Енергохолдинга "ДТЕК", втратою контролю над всіма підприємствами, до складу яких входить і позивач, про що було 13.03.2017 оприлюднено повідомлення Енергохолдингом "ДТЕК". За вказаним фактом позивач звернувся до правоохоронних органів та податкових органів.

Виробничі та невиробничі фонди, а також інше майно підприємства знаходяться на тимчасово непідконтрольній державі Україні території. Специфіка роботи вугледобувного підприємства полягає в тому, що його роботу не можливо перемістити на іншу місцевість.

Позивач з посиланням на положення ст.607 Цивільного кодексу України, положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Указу президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", а також на розділ 7 договору, зазначає що нормативні акти, які прийняті у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, насильницьке захоплення майна позивача свідчать про настання обставини, за яку жодна зі сторін договору не відповідає, що тягне за собою правові наслідки у вигляді припинення зобов'язання в тому числі по оплаті наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.08.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.08.2017.

Ухвалами Господарського суду Луганської області від 16.08.2017, 14.09.2017 розгляд справи двічі відкладався у зв'язку з неявкою представників сторін та не наданням документів, необхідних для правильного вирішення спору.

Судом у відповідності до даних, розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1.

За інформацією Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" розміщеній на офіційному веб-сайті АДРЕСА_2, пересилання пошти, зокрема, до/з м. Довжанськ Луганської області тимчасово не здійснюється.

На виконання ч.2 ст.9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з метою створення належних умов, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, для належного інформування учасника процесу - відповідача, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції, відповідно до приписів пп.4 п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" оголошення про час і місце судових засідань були розміщені на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Повідомлення для сторін, які знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать наявні в матеріалах справи роздруковані сторінки з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідань господарського суду.

З метою належного повідомлення відповідача про час та місце проведення судових засідань, суд додатково намагався передати телефонограму телефонним зв'язком, однак встановити зв'язок з абонентом не вдалося (а.с.31,43,51).

В судове засідання 02.10.2017 прибули представники обох сторін.

Від позивача через канцелярію суду надійшли додаткові документи, які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача надав усні пояснення щодо суті заявлених позовних вимог, позов підтримав повністю. На обґрунтування заявлених позовних вимог щодо виникнення обставин форс-мажору надав копії сертифікатів про форс-мажорні обставини Торгово-промислової палати України.

Представник відповідача в усних поясненнях та наданому в судовому засіданні відзиві заперечив проти задоволення позову, зазначає, що згідно ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (належного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Однак, позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог не надано відповідного сертифікату саме за зобов'язаннями по спірному договору, а тому просив в позові відмовити.

В судовому засіданні 02.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, та заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (далі позивач, замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі відповідач, виконавець) було укладено договір №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017, згідно предмету якого, в порядку та на умовах, передбачених цим договором замовник доручає а виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги з проведення технічного обслуговування та/або ремонту легкових та монтажних авто замовника закордонного і вітчизняного виробництва, що належать замовнику на станціях технічного обслуговування виконавця, а також в випадку відсутності необхідних для надання послуг запасних частин і витратних матеріалів бере на себе обов'язок по їх придбанню (п.1.1. договору).

Місце надання послуг: АДРЕСА_3 (п.1.2. договору).

Замовник зобов'язується надати виконавцю автомобіль для надання послуг, прийняти надані послуги і оплатити їх в порядку і на умовах, передбачених цим договором (п.1.3. договору).

Відповідно до п.2.1. договору послуги надаються виконавцем на підставі замовлення-нарядів.

В п.2.5 договору сторони погодили, при згоді замовника з об'ємом послуг, переліком запасних частин і витратних матеріалів, а також з вартістю послуг, уповноважені представники сторін підписують два екземпляри замовлення-нарядів, які є невід'ємною частиною даного договору.

Кінцевий перелік фактично наданих послуг, встановлених запасних частин і використаних витратних матеріалів зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням коду відповідно ГКПУ (п.2.10 договору).

Згідно п.3.1. договору, загальна вартість наданих послуг за договором визначається сторонами на підставі всіх підписаних сторонами і виконаних виконавцем замовлень-нарядів і прийнятих замовником на підставі актів прийому-передачі наданих послуг і не повинна перевищувати 76 790 грн 00 коп., в тому числі НДС-20% (не є платником ПДВ).

Оплата вартості послуг (включаючи вартість запасних частин і витратних матеріалів) здійснюється замовником шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок виконавця, протягом 5 робочих днів з 15 календарного дня з моменту підписання обома сторонами акту приймання-передачі наданих послуг на підставі наданого виконавцем рахунку (п.3.4. договору).

Замовник зобов'язаний здійснювати оплату за надані послуги, використані під час надання послуг запчастини і витратні матеріали в порядку і в строки передбачені цим договором; у випадку відмови від приймання наданих послуг-направити виконавцю мотивовану відмову в письмовій формі протягом двох робочих днів з моменту отримання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг; прийняти автомобіль після надання послуг протягом 3 днів після повідомлення виконавцем про закінчення наданих послуг (п. 4.3.2. ,4.3.5., 4.3.6. договору).

Відповідно до п.7.1. договору сторони визначили, що звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин/обставин непереборної сили і їх наслідків, що безпосередньо впливають на виконання договору.

Згідно з п.7.2. договору, форс-мажорними обставинами / обставинами непереборної сили є надзвичайні і невідворотні обставини, які об'єктивно роблять неможливим виконання сторонами обставин, передбачених умовами договору, обов'язків, відповідно законодавчім та іншим нормативним актам.

В п.7.3. договору сторони визначили, що сторона, для якої стало неможливо виконання зобов'язань за цим договором в умовах, передбачених в п.7.2 цього договору, зобов'язана в розумний строк письмово повідомити іншу сторону (письмо,факс, телекс,телеграф) з подальшим наданням документу, відповідно п.7.4 цього договору.

Сторона, що заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна надати відповідний документ компетентного органу України (п.7.4.договору).

У випадку якщо такі обставини і/або їх наслідки тривають більше ніж два місяці, кожна зі сторін має право в односторонньому порядку відмовитись від договору. В цьому випадку сторона, сторона, що повністю або частково виконала свої зобов'язання за договором, має право вимагати від іншої сторони виконання зустрічного зобов'язання, а випадку неможливості виконання, відшкодування прямих затрат, пов'язаних з виконанням зобов'язань за договором (п.7.5. договору).

Відповідно до п.8.1. договору, договір вступає в силу з дати його підписання і діє до 31.03.2017 року, в частині прийнятих на себе сторонами зобов'язань -до повного виконання всіх прийнятих на себе зобов'язань.

Цей договір може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою замовника, про що замовник письмово повідомляє виконавця за 10 календарних днів до дати розірвання. В даному випадку розрахунок проводиться за фактично надані послуги. При цьому, факт розірвання договору не звільняє виконавця від відповідальності за порушення своїх зобов'язань в період дії договору (п.8.2.договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Господарського суду Луганської області із позовом до позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", про стягнення заборгованості за вказаним договором №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017 в сумі 76 790 грн 00 коп., 4 319 грн 98 коп.- пені за період з 16.03.2017 по 31.05.2017, 691 грн 11 коп. - інфляційних нарахуваннь за квітень 2017 року - та 484 грн. 85 коп. - 3% річних за період з 16.03.2017 по 31.05.2017, що є предметом розгляду у справі №913/448/17.

Натомість позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", зазначає про неможливість виконання зобов'язань за договором, зокрема в частині проведення розрахунку з відповідачем, посилаючись на виникнення обставин форс-мажору та обставин, за які жодна зі сторін не відповідає. Зазначене стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Надаючи юридичну оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором підряду, отже спірні правовідносини сторін регулюються укладеним між ними договором і положеннями глави 61 Цивільного кодексу України "Підряд".

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається як на підставу заявлених вимог, зокрема на виникнення обставин форс-мажору: проведення антитерористичної операції на Сході країни, яка триває; захоплення майна Енергохолдинга "ДТЕК", втрату контролю над всіма підприємствами, до складу яких входить, зокрема і позивач; фактичне припинення роботи підприємства, адже виробничі та невиробничі фонди, а також інше майно підприємства знаходяться на тимчасово непідконтрольній державі Україні території; наявність складнощів, оскільки специфіка роботи вугледобувного підприємства полягає в тому, що його роботу не можливо перемістити на іншу місцевість.

Дійсно, укладаючи спірний договір сторони в розділі 7-му визначили порядок та умови регулювання правовідносин сторін у разі настання обставин форс-мажору.

Зокрема, в п.п.7.3., 7.4. договору сторони встановили обов'язок стороні, для якої стало неможливо виконання зобов'язань за цим договором в розумний строк письмово повідомити іншу сторону (письмо, факс, телекс, телеграф) та в подальшому надати документ компетентного органу України.

Під час розгляду спору судом з'ясовано, що позивач на виконання встановленої процедури в п.7.3. договору відповідача не повідомляв про настання обставин форс-мажору та неможливість виконання зобов'язань за договором.

Відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України на виконання вимог п.7.4. договору, виданий саме відносно зобов'язань сторін за договором №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017, що засвідчує обставини форс-мажору, в матеріалах справи також відсутній.

Долучені позивачем копії сертифікатів, отримані від Торгово-промислової палати України про засвідчення обставин форс-мажору, що настали 13.03.2017, стосуються інших зобов'язань позивача, податкових зобов'язань, внесення амортизаційних платежів, концесійного платежу, складання звітів за концесійним договором від 01.12.2011, не стосуються спірних правовідносин сторін, а тому до уваги судом не приймаються.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу про визнання зобов'язань саме за п.3.4. договору №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017 припиненими.

В п.3.4. договору сторони передбачили, що оплата вартості послуг (включаючи вартість запасних частин і витратних матеріалів) здійснюється замовником шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок виконавця, протягом 5 робочих днів з 15 календарного дня з моменту підписання обома сторонами акту приймання-передачі наданих послуг на підставі наданого виконавцем рахунку.

Отже вказаний пункт договору стосується порядку проведення розрахунків між сторонами, тобто виконання позивачем як замовником, саме основного зобов'язання, а не умов настання юридичної відповідальності у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань.

Натомість обставини форс-мажору, у разі їх настання та дотримання відповідної процедури для їх підтвердження, звільняють сторін саме від відповідальності за невиконання чи неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, а не від виконання самих зобов'язань за договором. Наразі позивачем не заявлено вимог щодо припинення зобов'язань за іншими пунктами договору, зокрема які регламентують умови настання юридичної відповідальності за невиконання зобов'язань.

Зазначене, зокрема не було враховано позивачем при зверненні до суду із відповідним позовом.

З приводу інших доводів позивача про неможливість виконання зобов'язань за п.3.4. договору (проведення розрахунку з відповідачем) у зв'язку із настанням обставин, за які жодна зі сторін не відповідає, що є підставою, на думку позивача, для визнання припиненими таких зобов'язань згідно ст.607 ЦК України, а також враховуючи положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", суд зауважує наступне.

Згідно положень ст.607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

В якості такої обставини позивач зазначає факт проведенням антитерористичної операції на Сході країни, яка триває; захоплення майна Енергохолдинга "ДТЕК", втрату контролю над всіма підприємствами, до складу яких входить і позивач, про що було 13.03.2017 оприлюднено повідомлення Енергохолдингом "ДТЕК". За вказаним фактом позивач звернувся до правоохоронних органів та податкових органів. Також знаходження виробничих фондів, активів підприємства на тимчасово непідконтрольній державі Україні території, а робота вугледобувного підприємства не передбачає можливість переміщення засобів виробництва на іншу місцевість.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Як вбачається зі змісту укладеного договору №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів, сторони досягли згоди та на власний розсуд його уклали 08.02.2017, тобто тоді за часом, коли проведення антитерористичної операції на Сході країни ще триває.

Тим більше, місцем надання послуг сторонами визначено: АДРЕСА_3 (п.1.2. договору).

02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», згідно якого в п.12 розпорядження м.Свердловськ зазначено серед населених пунктів Луганської області, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Суд також звертає увагу на дію на час укладення договору розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» №1085 від 07.11.2014, згідно якого до таких населених пунктів, зокрема віднесено й місто Свердловськ Луганської області.

Отже, укладаючи вказаний договір, та враховуючи принципи, закріплені в ст.6 ЦК України, сторони взяли на себе відповідні зобов'язання (відповідач - надавати відповідні послуги з ремонту та обслуговування автомобілів позивача, а позивач проводити своєчасний розрахунок за надані послуги), і відповідно усвідомлювали об'єктивні ризики щодо виконання зобов'язань за договором.

Тим більше, зі змісту договору вбачається, що місцезнаходженням позивача на час укладення договору є м.Сєвєродонецьк Луганської області.

Відповідач посилається на надання позивачу послуг з ремонту авто на суму 76790 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом виконаних робіт №01/02 від 20.02.2017. Нездійснення оплати позивачем вказаних робіт, стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку (є предметом розгляду Господарського суду Луганської області у справі №913/448/17).

Позивач вказує на неможливість виконання зобов'язання, проведення розрахунку з відповідачем, посилаючись зокрема на захоплення майна Енергохолдинга "ДТЕК", втрату контролю над всіма підприємствами, до складу яких входить, зокрема і позивач; фактичне припинення роботи підприємства, адже виробничі та невиробничі фонди, а також інше майно підприємства знаходяться на тимчасово непідконтрольній державі Україні території. За вказаних обставин, позивач вважає, що наявні підстави для визнання зобов'язання з проведення розрахунку таким що припинилося.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано лише копію витягу з кримінального провадження № 0000155 про здійснення протидії господарській діяльності ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, захоплення майнового комплексу.

Наразі суд, дослідивши обставини справи, не може погодитися із доводами позивача.

Суд зауважує про те, що згідно положень ч.1 ст.115 ЦК України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до положень статуту позивача, а також положень чинного законодавства, позивачу як юридичній особі можуть належати не лише майно, суто нерухомі та рухомі речі - будівлі, споруди, земельні ділянки, засоби виробництва, активи, однак і грошові кошти, цінні папери, майнові права, тощо.

Згідно положень ч.1-2 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Наразі позивач не припинив свою діяльність як юридична особа, відповідний запис в реєстрі відсутній.

Наявність тимчасових складнощів в господарській діяльності, які пов'язані із захопленням невстановленими особами частини майна позивача не свідчить про неможливість виконання останнім зобов'язань за договором в частині проведення розрахунку з відповідачем, зокрема й в майбутньому, а отже не є підставою для визнання припиненим зобов'язання за п.3.4. договору №51-СА-АБ в розумінні ст.607 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" із наведених у позові підстав, а тому в задоволенні його слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1600 грн покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання зобов'язань за п.3.4. договору №51-СА-АБ про ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 08.02.2017 припиненими відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1600 грн покласти на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.10.2017.

Суддя О.В. Драгнєвіч