ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 917/1859/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

представника стягувача не зявився

представника боржника не зявився

представника державної виконавчої служби не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш, м. Полтава (вх. №2821 П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі № 917/1859/15

по скарзі приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш, м. Полтава

на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП № 49794352

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агентство Арсенал, смт. Кіровське, Дніпропетровська область

до приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш, м. Полтава

про стягнення 331214,54 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 у справі № 917/1859/15 частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю Агентство Арсенал до Публічного акціонерного товариства Полтавхіммаш, стягнуто з ПАТ Полтавхіммаш, на користь ТОВ Агентство Арсенал 305300,01 грн. основного боргу, 24178,64 грн. пені, 1212,83 грн. річних, 6613,83 грн. судового збору. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 рішення Господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 у справі № 917/1859/15 залишене без змін.

25.11.2015 на виконання рішення суду по справі № 917/1859/15 господарським судом Полтавської області видано наказ про його примусове виконання.

22.07.2016 публічне акціонерне товариство Полтавхіммаш звернулось до господарського суду Полтавської області в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України зі скаргою на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови від 01.06.2016 року про розшук майна боржника, винесеної у рамках виконавчого провадження ВП № 49794352.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 (суддя Тимошенко К.В.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 (колегія суддів у складі: головуючого судді Пелипенко Н.М., судді Івакіна В.О., судді Камишева Л.М.), відмовлено у задоволенні клопотання про відновлення строку, а скаргу залишено без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2016 по справі № 917/1859/15 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.08.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 скасовано, а скаргу на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови від 01.06.2016 у виконавчому провадженні № 49794352 передано на розгляд господарського суду Полтавської області.

Листом вх. № 987 від 24.01.2017 боржник повідомив господарський суд Полтавської області про заміну найменування відповідача (скаржника) у справі з публічного акціонерного товариства Полтавхіммаш на Приватне акціонерне товариство Полтавхіммаш.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 по справі № 917/1859/15 (суддя Семчук О.С.) у задоволенні скарги приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови від 01.06.2016 про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 49794352 при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 25.11.2015 у справі № 917/1859/15 - відмовлено.

Боржник, приватне акціонерне товариство Полтавхіммаш, із даною ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 01.06.2016 про розшук майна боржника, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №49794352 на виконання наказу Господарського суду Полтавської області №917/1859/15 від 25.11.2015. Скаржник також звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 р. апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш, м. Полтава залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі № 917/1859/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 13.09.2017 р. касаційну скаргу приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 р. скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.009.2017 р. прийнято апеляційну скаргу боржника до провадження. Розгляд скарги призначено на 03.10.2017 р.

Київський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 02.10.2017 р. надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги боржника заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Представники стягувача, боржника та Державної виконавчої служби в судове засідання 03.10.2017 р. не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 02.10.2017 р., які містяться в матеріалах справи.

Натомість, представник Державної виконавчої служби просив у своєму відзиві розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Стягувач відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання також не зявився, про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не сповістив, копія ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 р. про прийняття апеляційної скарги до провадження повернулась на адресу суду з відміткою підприємства звязку: за закінченням встановленого терміну зберігання.

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінченням строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи судом (зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до частини другої статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи те, що учасникам даного судового процесу судом апеляційної інстанції була надана можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та на подачу доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також з огляду на обмежені процесуальні строки розгляду апеляційної скарги, поданої на ухвалу суду, встановлені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, відсутність клопотань з боку учасників процесу щодо продовження цього строку, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні 03.10.2017 р. за відсутності представників стягувача, боржника та Державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі № 917/1859/15 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України Про виконавче провадження рішення дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до частин першої та третьої статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Вважаючи вищезазначену постанову державної виконавчої служби про розшук майна боржника від 01.06.2016 неправомірною, ПАТ Полтавхіммаш звернулось до господарського суду Полтавської області зі скаргою в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування вимог скарги на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області боржник послався на те, що державний виконавець передчасно перейшов до розшуку майна, не вчинивши всі дії відносно стягнення грошових коштів, не здійснивши вихід за місцезнаходженням боржника, та не з'ясувавши належність і фактичну наявність транспортних засобів, у звязку з чим безпідставно виніс постанову про необхідність їх розшуку.

Відповідно до пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Розглянувши скаргу боржника на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови від 01.06.2016 про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 49794352 при виконанні наказу господарського суду Полтавської області від 25.11.2015 у справі № 917/1859/15, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки зазначені дії Державної виконавчої служби вчинені в межах виконавчого провадження і відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження.

Колегія суддів не погоджується із даним висновком суду першої інстанції, оскільки в його основу покладені необґрунтовані мотивування, які зроблені судом на підставі неповного дослідження наявних у справі документальних доказів.

Колегією суддів встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Закон України Про виконавче провадження визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21.04.1999 (в редакції, чинній станом на дату винесення постанови від 01.06.2016 про розшук майна боржника) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999 (в редакції, чинній станом на дату винесення постанови від 01.06.2016 про розшук майна боржника) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі № 917/1859/15, 13.01.2016 р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №49794352 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 25.11.2015 по справі № 917/1859/15 (аркуш 45, зворотна сторона).

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 49794352 надіслана сторонам, згідно вимог чинного законодавства супровідним листом вих. № 211/03.2-45/14 від 13.01.2016, про що свідчить копія повідомлення про вручення (аркуші 45-46).

Згідно статті 25 Закону України Про виконавче провадження боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 20.01.2016.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України Про виконавче провадження за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. При цьому, в разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом (частина перша статті 27 Закону).

З метою з'ясування майнового стану боржника, Відділ Державної виконавчої служби, керуючись статтями 5, 6 Закону України Про виконавче провадження, 13.01.2016 р. направив запити до реєструючих органів (аркуш 47).

Проте, як вбачається з матеріалів оскарження, боржник в добровільному порядку та у встановлений Законом України Про виконавче провадження строк, не виконав рішення суду по справі № 917/1859/15 від 07.10.2015.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону України Про виконавче провадження для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (пункт 1 статті 27 Закону України Про виконавче провадження).

За приписами частин другої та четвертої статті 52 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на момент прийняття державною виконавчою службою постанови про розшук майна боржника від 01.06.2016) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

А згідно статті 57 цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Враховуючи вказані положення Закону, постановою Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Полтавського міського управління юстиції № 49794352 від 26.01.2016 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (вих. 1498/03.2-456/14 від 28.01.2016) (аркуш 50). Постанова отримана боржником 03.02.2016.

Відповідно до статті 57 Закону України Про виконавче провадження, постановою Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Полтавського міського управління юстиції від 05.02.2016 № 49794352 (вих. № 620/03.2-46/14 від 05.02.2016) накладено арешт на кошти боржника, які перебувають у касі боржника або надходять до неї, а також згідно статей 5 та 11 Закону України Про виконавче провадження зобов'язано керівника та головного бухгалтера ПАТ Полтавхіммаш не пізніше наступного дня перерахувати зазначені кошти на рахунок зазначеного відділу державної виконавчої служби (аркуш 52).

Даних про виконання даної постанови матеріали справи не містять, що свідчить про те, що постанова державного виконавця боржником виконана не була.

Обовязком державного виконавця є перевірка майнового стану боржника, яка повинна передувати арешту рухомого майна відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження».

В ході здійснення виконавчих дій по перевірці майнового стану боржника, 06.04.2016 за № 14/5080 на адресу ПАТ Полтавхіммаш було направлено повідомлення про час та місце проведення виконавчих дій за місцезнаходженням боржника. Проведення виконавчих дій призначено на 18.04.2016. Було створено виконавчу групу, до складу якої входили три державних виконавця, а постановою ВП № 49794352 від 15.04.2016 для проведення виконавчих дій було залучено експерта оціночної діяльності та представника ПФ ДП СЕТАМ (для прийняття описаного та арештованого майна на відповідальне зберігання).

Апеляційним судом зясовано, що 18.04.2016 при здійсненні виходу виконавчої групи за місцезнаходженням боржника (м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 85),

Таким чином, саме потрапити на територію ПАТ Полтавхіммаш не вдалося, у зв'язку з тим, що представник боржника не допустив представників ВДВС до проведення виконавчих дій, про що 18.04.2016 було складено Акт державного виконавця.

Так, боржник в апеляційній скарзі вважає зі свого боку законними причини недопуску державних виконавців до вчинення виконавчих дій на територію ПАТ Полтавхіммаш, оскільки державний виконавець Погарська О.Ю. не предявила у встановленому чинним законодавством порядку посвідчення державного виконавця, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, ст. 4, 6 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, в порядку передбаченому законом. Крім того, працівникам органів державної виконавчої служби видаються службові посвідчення єдиного зразка, який затверджується Міністерством юстиції України. Службове посвідчення є офіційним документом, що посвідчує особу, якій воно видане і підтверджує наявність у неї повноважень відповідно до займаної посади. Зокрема, наявність посвідчення у державного виконавця підтверджує наявність повноважень щодо практичного примусового виконання рішень, передбачених законом.

В порушення зазначеної вимоги закону державним виконавцем Київського державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 в момент виходу за адресою: м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 85 для здійснення виконавчих дій 18.04.2016 р. не пред'явлено зазначене посвідчення, натомість пред'явлено паспорт та довіреність, які не є документами, що засвідчують повноваження державного виконавця, як представника влади, на проведення виконавчих дій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 при виході за адресою: м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 85 порушено приписи ст. 4, 6 Закону України «Про державну виконавчу службу» щодо обов'язку предявлення ним при здійсненні виконавчих дій службового посвідчення.

Таким чином, саме з вини державного виконавця не була проведена перевірка майнового стану боржника, а саме наявності в нього рухомого майна.

В цьому аспекті колегія суддів зазначає, що факт недопущення державного виконавця на підприємства з вини самого виконавця жодним чином не свідчить про відсутність на території ПАТ Полтавхіммаш майна, що оголошено в розшук згідно оскаржуваної постанови, та, відповідно, не може бути підставою для винесення постанови про розшук майна.

Згідно п. 5 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Як було зазначено вище, згідно статті 57 цього ж Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника та накладення на нього арешту (ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, як зазначено в ч. 5 ст. 57 даного Закону про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку (ч.9 ст.57).

Колегія суддів звертає увагу, що в даному провадженні державний виконавець не досліджував даних про рухоме майно (автомобілі) шляхом вивчення балансу підприємства, оскільки відповідні дані у матеріалах справи відсутні, натомість на арк. 81-82 справи містяться дані про оголошення в розшук майна сторонніх осіб.

Так, в пункті 4.1.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02.04.20112 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція), також закріплено, що у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб державний виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу державний виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органів.

Проте, не здійснивши обов'язкових згідно приписів чинного законодавства дій щодо з'ясування факту наявності або відсутності на території підприємства скаржника майна, переліченого у постанові Київського ВДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 01.06.2015 р. ВП № 49794352 про розшук майна боржника, Київським ВДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській передчасно та безпідставно винесено оскаржувану постанову.

Крім того, скаржник у листі від 13.02.2017р. № 57 (т. 5, а.с. 47-48) зазначає, що у 2015 році (тобто, до винесення спірної постанови) публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш реалізовано ряд транспортних засобів на підставі наступних договорів:

- МАЗ 9330, 2007 р/в, синій, ДНЗ: ВІ 3997 XT - договір комісії № 5667/СБ 107/15 від 29.08.2015р. між публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш та товариством з обмеженою відповідальністю Міжрегіональний брокерський дім Фаворит;

- МАЗ 544008-060-031,2007 р/в, червоний, ДНЗ: ВІ 85 46 АО - договір комісії № 5667/СБ ПЗ/15 від 29.08.2015р. між публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш та товариством з обмеженою відповідальністю Міжрегіональний брокерський дім Фаворит;

- Volksvagen Passat В6, 2006 р/в, чорний, ДНЗ: ВІ 99 92 АЕ - договір комісії № 5667/СБ 100/15 від 29.08.2015р. між публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш та товариством з обмеженою відповідальністю Міжрегіональний брокерський дім Фаворит;

- Volksvagen Passat 1,8, 2007 р/в, чорний ДНЗ: ВІ 99 93 BG - договір комісії № 5667/СБ 122/15 від 08.09.2015р. між публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш та товариством з обмеженою відповідальністю Міжрегіональний брокерський дім Фаворит;

- Chevrolet Aveo SA69Y 2006 р/в, сірий, ДНЗ: ВІ 1260 AM - договір комісії № 5667/СБ 105/15 від 29.08.2015р. між публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш та товариством з обмеженою відповідальністю Міжрегіональний брокерський дім Фаворит;

- Volksvagen Passat 2.0. 2003 р/в, синій ДНЗ: 33311 СН - договір комісії № 5667/СБ 115/15 від 29.08.2015р. між публічним акціонерним товариством Полтавхіммаш та товариством з обмеженою відповідальністю Міжрегіональний брокерський дім Фаворит.

Копії вказаних договорів комісії надані скаржником (т. 5, а.с. 49-54).

З невідомих причин дане майно (перераховані авто) оголошено державним виконавцем в розшук.

Варто зазначити, що право власності на транспортні засоби, про які пройдеться в довідці Територіального сервісного центру № 5341 при Регіональному сервісному центрі в Полтавській області Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2016 року за № 3647 (а.с. 82) перейшло до третіх осіб в 2015 році, тобто до винесення державним виконавцем постанови про розшук майна боржника. Тому, державний виконавець не мав права включати ці транспортні засоби до оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає, що включення державним виконавцем у постанову про розшук майна транспортних засобів, які належать стороннім особам є порушенням права мирного володіння майном і шкодить стабільності цивільного обороту, що є додатковою підставою для скасування постанови про розшук майна боржника від 01.06.2016р.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що скаржником належним чином доведено порушення Київським відділом державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області охоронюваних законом прав та інтересів скаржника, як боржника та учасника виконавчого процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги боржника на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 01.06.2016 є незаконним та не ґрунтується на матеріалах справи і приписах законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає оскаржувану боржником ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого приходить до висновку про необхідність її скасування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, статтями 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш, м. Полтава на ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 р. у справі № 917/1859/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 р. у справі № 917/1859/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови від 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП № 49794352.

Скасувати постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 01.06.2016 у виконавчому провадженні ВП № 49794352.

Стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 29, ) на користь приватного акціонерного товариства Полтавхіммаш (36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 85, ) 1600, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.