ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 року Справа № 904/6781/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Чимбар Л.О.

секретар: Мацекос І.М.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 5221-К-О від 10.03.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 13.07.2017 року

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року

у справі № 904/6781/17

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення", м. Дніпро

про стягнення 859 164 861, 57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року у справі № 904/6781/17 (суддя - Васильєв О.Ю.) призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ. Зупинено провадження у справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року у даній справі, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- ухвала суду першої інстанції є незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи;

- на думку позивача, зупинення провадження у справі в зв'язку із призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком;

- місцевий господарський суд, призначаючи експертизу у даній справі та зупиняючи провадження у справі не навів обґрунтування необхідності спеціальних знань для оцінки правильності поданих позивачем розрахунків заборгованості, не зазначив, у чому полягала потреба у спеціальних знаннях та яких саме спеціальних знань не вистачає суду для вирішення спору по суті. Поставлені судом перед експертами питання не вимагають спеціальних досліджень, їх вирішення віднесено до компетенції суду;

- призначення експертизи та порушення перед судовим експертом питань, вирішення яких знаходиться в компетенції суду, призводить до затягування розгляду справи, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року;

- до суду представником позивача надавались письмові пояснення щодо здійснених позивачем нарахувань, відповідність їх умовам договору та обґрунтованість розрахунку позовних вимог з прикладами таких нарахувань. Суд та відповідач могли самостійно арифметичним способом перевірити правильність нарахувань по тілу кредиту, відсоткам, пені. До позову надавався розрахунок заборгованості та виписки по рахункам;

- суд першої інстанції порушив права позивача на судовий захист, оскільки виключив можливість своєчасного вирішення спору та відстрочив час виконання відповідачем зобов'язання за договором.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду та призначено судове засідання на 04.10.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції встановив наступне.

20.06.2017 року на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року в розмірі 859 164 861,57 грн., з яких 180 970 000,00 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 47 939 421,03 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 221 440 178,07 грн. - загальна сума пені; 408 815 262,47 грн. - загальна сума винагороди за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 року порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 04.07.2017 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2017 року відкладено розгляд справи на 13.07.2017 року.

В судовому засіданні 13.07.2017 року оголошено перерву до 10.08.2017 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів (до 05.09.2017 року), відкладено розгляд справи на 22.08.2017 року.

22.08.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву до 29.08.2017 року.

22.08.2017 року після розгляду в судовому засіданні на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ. Зупинено провадження у справі.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що:

- за наявними в справі доказами суд не в змозі визначити: чи підтверджується документально станом на 20.06.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором в загальному розмірі 859 164 861,57 грн., що складається з 180 970 000,00 грн. основного боргу, 47 939 421,03 грн. заборгованості за відсотками, 221 440 178,07 грн. пені, 408 815 262,47 грн. суми винагороди за користування кредитом, як зазначено в позовній заяві; чи вірно розраховано позивачем розмір річних, пені та винагороди за користування кредитом; чи вірно визначено відповідачем в "Звіті про фактичні результати перевірки розрахунку заборгованості за договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Ключове рішення" станом на 15.05.2017 року та розрахунку винагороди за користування кредитом за договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Ключове рішення" станом на 15.05.2017 року" вих. № 2017-3-57 від 09.08.2017 року розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором тощо;

- для розяснення зазначених питань, що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, виникла необхідність в призначенні судової економічної експертизи;

- враховуючи, що розгляд справи є неможливим до розяснення експертом вищевказаних питань, що виникли при вирішенні господарського спору, суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити.

При зясуванні законності та обґрунтованості винесеної місцевим господарським судом ухвали апеляційний господарський суд враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись із позовною заявою позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Ключове рішення" в розмірі 859 164 861,57 грн., з яких 180 970 000,00 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 47 939 421,03 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 221 440 178,07 грн. - загальна сума пені; 408 815 262,47 грн. - загальна сума винагороди за користування кредитом.

22.08.2017 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи.

Вказане клопотання мотивовано тим, що ТОВ "Ключове рішення" було отримано звіт про фактичні результати перевірки розрахунку заборгованості за договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Ключове рішення" станом на 15.05.2017 року та розрахунку винагороди за користування кредитом за договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Ключове рішення" станом на 15.05.2017 року" вих. № 2017-3-57 від 09.08.2017 року. В зазначеному звіті встановлено розбіжності між даними, встановленими аудитом та даними позивача. Крім цього, за даними позивача до складу винагороди за користування кредитом також включено винагороду, перенесену з кредитного договору № 09/03/К від 18.03.2009 року у розмірі 95 425 096,51 грн. У звязку із відсутністю документів за вказаним кредитом при здійсненні розрахунку не приймалась до уваги винагорода, перенесена з кредитного договору № 09/03/К від 18.03.2009 року в розмірі 95 425 096,51 грн. Таким чином, вказана позивачем сума заборгованості відрізняється від розрахунку, вказаного в Звіті, в звязку з чим маються сумніви щодо правильності зробленого позивачем нарахування суми заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (пункт 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи із змісту частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Підстави призначення і проведення судової експертизи врегульовано статтею 41 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини 1 якої для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (надалі - постанова Пленуму № 4) встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму № 4 питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму № 4 недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження у справі може бути оскаржено.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Однак, при винесенні ухвали про зупинення провадження у даній справі у зв'язку із призначенням експертизи суд першої інстанції не зазначив, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях та неможливість встановити фактичні дані, а відтак і вирішити спір по суті.

Разом з тим, зупинення провадження у справі у зв'язку із призначенням експертизи є не обов'язком суду, а правом, при реалізації якого, суду необхідно навести обґрунтовані мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії як зупинення провадження у справі саме у зв'язку із її призначенням, що зумовлює, щонайменш, викладення (наведення) судом в ухвалі про зупинення провадження у справі фактичних даних, що входять до предмету доказування у даній справі та які не можуть бути встановлені судом, а виключно судовими експертами, оскільки їх встановлення потребує спеціальних знань.

Предметом доказування у господарському процесі є сукупність фактів, які мають правове значення, встановлення яких необхідне для винесення судом законного і обґрунтованого рішення у справі. Факти, які мають правове значення, або юридичні факти - це факти, з наявності або відсутності яких закон пов'язує можливість виникнення, зміни і припинення правовідносин.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Однак, ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження у даній справі не містить обґрунтованого мотивування необхідності призначення судової експертизи, призначення якої зумовило зупинення провадження у даній справі.

Так, судом першої інстанції не вказано, які саме спеціальні знання необхідні для перевірки розрахунку боргу за кредитним договором, та не визначено конкретних підстав для проведення експертизи, доцільність її проведення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що зупинення провадження у даній справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже, ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є однократною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною, зокрема, в постанові від 20.01.2009 року у справі № 24/489.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у даній справі.

Також, слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не є обовязковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 Господарського процесуального кодексу України. Отже, перевірка експертом правильності поданого позивачем розрахунку суми боргу не звільняє господарський суд від здійснення такої ж перевірки на предмет правильності розрахунку та підтвердження доказами.

Слід також звернути увагу, що Звіт про фактичні результати перевірки від 09.08.2017 року про необхідність дослідження якого судовим експертом зазначив суд першої інстанції був виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Аудит-Менеджер" з метою надання відповідачу допомоги в оцінці правильності розрахунку заборгованості.

Судом відхиляються доводи ТОВ "Ключове рішення", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки в цілому вони зводяться до необґрунтованих сумнівів в компетенції господарського суду щодо перевірки правильності розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем відповідно до умов укладеного між ними договору, що є неприпустимим, а також до невмотивованих посилань на потребу в спеціальних знаннях в економічній сфері.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини, а тому безпідставно дійшов висновку про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у даній справі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року має бути скасована. Справу слід передати на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями) якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року у справі № 904/6781/17 скасувати.

Справу № 904/6781/17 передати на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.10.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ С.Г. Антонік

Суддя ___________________ Л.О. Чимбар