ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 925/1180/17

За позовом публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до державної установи "Черкаська виправна колонія (№62)"

про стягнення 120563 грн. 12 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 14.04.2017 № 14-71;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 09.10.2017 № 15/3285.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Черкаської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (№ 62) про стягнення 120563 грн. 12 коп. заборгованості за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 18.10.2016 № 00333/16-ТЕ(Т)-36, у тому числі: 100 834 грн. 00 коп. основного боргу за переданий позивачем відповідачу у жовтні грудні 2016 року природний газ, 10901 грн. 96 коп. пені, 7045 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань та 1781 грн. 20 коп. три проценти річних.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати останнього на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 18.10.2016 № 00333/16-ТЕ(Т)-36 щодо оплати переданого йому позивачем протягом жовтня грудня 2016 року природного газу.

Ухвалою від 20.09.2017 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 12 год. 00 хв. 10.10.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач визнав позов повністю, про що вказав у поданому до господарського суду відзиві на позов.

У засіданні суду, яке відбулося 10.10.2017 за участю представників обох сторін, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а представник відповідача проти позову не заперечив і повідомив господарський суд про перейменування відповідача згідно з наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2016 № 3679/42/5 з Черкаської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (№ 62) у державну установу "Черкаська виправна колонія (№62)".

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2016 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальник, і Черкаська виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (№ 62), яка в подальшому за наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2016 № 3679/42/5 була перейменована у державну установу "Черкаська виправна колонія (№62)", як споживач, уклали договір постачання природного газу від 18.10.2016 № 00333/16-ТЕ(Т)-36 (далі договір № 00333/16-ТЕ(Т)-36), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 та 2.1 якого позивач зобовязався поставити відповідачу з 01.10.2016 по 31.12.2016 природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню обсягом до 90 тисяч кубічних метрів, у тому числі, за місяцями: жовтень 15 тисяч кубічних метрів, листопад 35 тисяч кубічних метрів, грудень 40 тисяч кубічних метрів, а відповідач зобовязався оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 6.1. договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 передбачено, що оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 8.2 договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобовязався сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На виконання договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 позивач у період із жовтня по грудень 2016 року передав відповідачу, а остання прийняв у власність 107,003 тисяч кубічних метрів природного газу на загальну суму 634 570 грн. 60 коп., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, від 30.11.2016 і від 31.12.2016.

Відповідач оплатив переданий йому позивачем у жовтні грудні 2016 року природний газ частково у сумі 533736 грн., у тому числі: 29.11.2016 у сумі 90515 грн. 70 коп., 28.12.2016 у сумі 229245 грн. 54 коп. і 28.12.2016 у сумі 213974 грн. 76 коп.

Решту вартості поставленого природного газу у сумі 100834 грн. 60 коп. (634570 грн. 60 коп. 533736 грн. ) відповідач позивачу не оплатив.

За порушення встановлених п. 6.1 договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 строку оплати товару позивач нарахував відповідачу до сплати станом по 21.08.2017 включно:

10901 грн. 96 коп. передбаченої п. 8.2 договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 пені;

7045 грн. 36 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань;

1781 грн. 20 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних.

Відповідач вказані суми нарахованих позивачем до сплати пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошові зобовязання за договором № 00333/16-ТЕ(Т)-36 щодо оплати позивачу переданого ним у жовтні грудні 2016 року природного газу вартістю 634570 грн. 60 коп., фактично сплативши позивачу з порушенням встановленого п. 6.1 договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 строку із вказаної суми боргу лише 533736 грн.

Неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань щодо оплати природного газу порушило права позивача на своєчасне одержання плати за переданий відповідачу природний газ. Отож позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати від відповідача виконання зобовязання щодо оплати природного газу в натурі шляхом стягнення з відповідача на свою користь боргу в сумі 100834 грн. 60 коп., а також передбаченої п. 8.2 договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36 пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та 3% річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних нараховані позивачем у відповідності до умов договору № 00333/16-ТЕ(Т)-36, фактичним обставинам його виконання сторонами та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 14.09.2017 №5006093 сплатив до Державного бюджету України 1808 грн. 45 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на сплату судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державної установи "Черкаська виправна колонія (№62)" (вул. Сурікова, 30, м. Черкаси, 18027, ) на користь публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 100834 грн. 60 коп. основного боргу, 10901 грн. 96 коп. пені, 7045 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань, 1781 грн. 20 коп. три проценти річних та 1808 грн. 45 коп. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 11.10.2017.

СУДДЯ М.В. Дорошенко