У Х В А Л А

04 жовтня 2017 року Справа № 1/351

За позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об"єднання", м. Луганськ

про стягнення 405903561 грн. 36 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Медуниця Р.І.

В засіданні брали участь:

від стягувача: представник Андришула А.М., представник за довіреністю від 21.12.2016 №01/44-951Д ;

від боржника: представник Мотигіна Ю.В., представник за довіреністю від 06.06.2017 № 134;

від органу виконання судових рішень: Ігнатенко О.Б., заст..начальника Київського ВДВС м. Харків за довіреністю від 29.12.2016 № 20.3-03;

- розгляд скарги стягувача за листом від 02.08.2017 № 01-19/2/222 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України) про арешт коштів боржника у порядку ст. 121-2 ГПК України.

Дослідивши матеріали зазначеної скарги, вислухавши представників сторін виконавчого провадження та виконавчої служби, суд дійшов до наступного

Так з підстав, зазначених в ухвалі суду від 07.08.2017, суд відновив справу в частині рішення господарського суду Луганської області від 14.11.2007 та численних ухвал суду.

Таким чином, як свідчать відновлені матеріали цієї справи господарським судом Луганської області 14.11.2007 було прийнято рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" 11091462 грн. 87 коп. 3% річних, 100 000 грн. 00 коп. пені та 35409211 грн. 52 коп. інфляційних нарахувань, а також затверджено мирову угоду, укладену 06.11.2007 між сторонами, надано відповідачу розстрочку відносно стягнення інфляційних та річних нарахувань.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.07.2009 змінено порядок виконання рішення господарського суду Луганської області від 14.11.07 по справі № 1/351 та затверджено мирову угоду в частині сплати основного боргу на залишок непогашеної заборгованості в розмірі 306714876 грн 21 коп.

30.03.2012 державним виконавцем ВПВР ДВС України було відкрите виконавче провадження № 319947027 за вказаною ухвалою суду від 22.07.2009, яке за постановою від 24.03.2017 об'єднане з ВП № 31947023 та ВП № 44736644 у зведене виконавче провадження № 53645922.

17.07.2017 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за виконавчим провадженням № 31947023 винесено постанову про арешт коштів боржника, яка надійшла на адресу ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" 31.07.2017 за супровідним листом від 17.07.2017 № 31947023 (арк. справи 25, т. 1).

У скарзі за листом від 02.08.2017 №01-19/2/222 боржник просить суд визнати незаконними дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з винесення в межах ВП № 31947023 постанови від 17.07.2017 про арешт коштів боржника у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 у справі № 1/351 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "ЛЕО" про стягнення грошових коштів у розмірі 33222259, 33 грн та 10% виконавчого збору у розмірі 3322225,93 грн;

- визнати недійсною постанову від 17.07.2017 про арешт коштів боржника, винесену в межах ВП № 31947023 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 у справі №1/351 та зняти накладений в рамках примусового виконання ухвали господарського суду арешт з грошових коштів, що містяться на відповідних рахунках боржника.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Відміткою канцелярії суду на скарзі (07.08.2017) підтверджується вчасне звернення боржника до суду зі скаргою у межах десятиденного строку, передбаченого ст. 121-2 ГПК України (строк обчислюється від дати одержання документу - 31.07.2017).

Скарга обґрунтована тим, що ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання", як боржник у виконавчому провадженні № 31947023 щодо примусового виконання ухвали господарського суду від 22.07.2009 по справі № 1/351 станом на 01.07.2017 здійснило часткове погашення заборгованості за графіком на суму 127401411,31 грн., проте ДП "Енергоринок" листом від 07.07.2017 № 01/44-7446 повідомило виконавчу службу про наявність у боржника простроченої заборгованості станом на 30.06.2017.

На підставі зазначеного листа державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню № 31947023, якою накладено арешт на грошові кошти ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" у межах суми простроченої заборгованості у розмірі 84633458,94 грн. та 10 % виконавчого збору від простроченої заборгованості в розмірі 8463345,89 грн.

ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України проти скарги боржника також заперечує з посиланням на те, що державний виконавець, приймаючи постанову про арешт коштів боржника, керувався одержаною інформацією від стягувача про наявність простроченої заборгованості на суму 33222259,33 грн., оскільки заявлені заліки ДП "Енергоринок" не визнані.

Встановивши фактичні обставини оскарження боржником дій виконавчої служби, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та її задоволення з огляду на наступне.

Так, правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404), згідно з п. 7. Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тобто, починаючи з 10.10.2016, усі виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 53645922 здійснюються за Законом України № 1404.

Згідно зі ст. 56 Закону України № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Судом встановлено, що 17.07.2017 головним державним ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України при примусовому виконанні ухвал суду у зведеному виконавчому провадженні по справах № 1/170 від 22.07.2010, № 3/5014/661/2012 від 24.05.2012 та № 1/351 від 22.07.2009 ухвалено постанову про арешт коштів боржника у межах суми простроченої заборгованості 84633458,94 грн. станом на 30.06.2017 та 10% виконавчого збору - 8463345,89 грн.

Згідно з п. 9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду.

Щодо арешту коштів у частині виконання ухвал по справах № 1/170 та № 3/5014/661/2012, то ухвалами суду від 22.08.2017 та від 04.09.2017 відповідно по цих справах подібні скарги боржника задоволені судом та арешт коштів скасовано.

Таким чином, суд розглядає законність арешту коштів боржника за постановою у зведеному виконавчому провадженні, але в частині виконання ухвали суду у справі № 1/351 на суму 3322259 грн. 33 коп. та 10% виконавчого збору.

Так, матеріалами справи підтверджено, що у періоді з грудня 2016 року по червень 2017 року боржник звертався до стягувача із заявами про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог у порядку ст. 601 ЦК України, а саме:

- за листом від 02.12.2016 № 01-29/2/561 ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" подано заявою про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 76373794,82 грн., оскільки станом на 02.12.2016 ДП "Енергоринок" за розрахунками серпня 2016 року мало заборгованість перед вказаним товариством в розмірі 101600050,22 (арк. справи 213, т. 1);

- за листом від 16.01.2017 № 01-29/2/26 подано заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 7204214,37 грн., оскільки станом на 03.01.2017 ДП "Енергоринок" за розрахунками серпня 2016 року мало заборгованість перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" в розмірі 25226255,40 (арк. справи 215, т. 1);

- за листом від 22.05.2017 № 01-17/2/250/1 подано заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 30700000,00 грн., оскільки станом на 22.05.2017 ДП "Енергоринок" за розрахунками квітня 2017 року мало заборгованість перед товариством в розмірі 55167919,03 (арк. спр. 218, т. 1);

- за листом від 06.06.2017 № 01-17/2/272/1 подано заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 10700000,00 грн., оскільки станом на 06.06.2017 ДП "Енергоринок" за розрахунками травня 2017 року мало заборгованість перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" в розмірі 24467919,03 (арк. справи 221, т. 1).

Боржником долучено до матеріалів справи належні докази надіслання вказаних заяв на адресу ДП "Енергоринок" (відповідні описи вкладення до цінного листа та службові чеки пошти).

При цьому слід зазначити, що стягувач не заперечує факти існування вказаних сум боргу (переплати понад повну поточну вартість електроенергії у певні періоди) та одержання заяв від боржника, а заперечує саму можливість їх заліку у порядку, проведеному боржником. Так, за правовою позицією стягувача у зведеному ВП № 53645922 проведення заліку зустрічних однорідних вимог протирічить ст. 151 Закону України "Про електроенергетику", п. 6.5 Договору між членами ОРЕ від 28.03.2007 № 3969/09 та п. 6.8.2 Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку електричної енергії України, які передбачають право одержувача коштів у разі переплати зараховувати їх за минулі періоди. На думку стягувача, заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог є "нікчемними" та визнання їх недійсними судом не вимагається.

Суд не погоджується з вказаними доводами стягувача з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналіз змісту цієї статті Закону дає підстави для висновку про те, що правове регулювання виконання рішення відбувається також у відповідності до норм ЦК України та на стадії розгляду скарги будь-якої сторони виконавчого провадження (як стадії судового провадження) суд вправі дати оцінку тим доказам та фактам, які обґрунтовані посиланням на цивільне законодавство.

Суд дійшов висновку, що подані боржником заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за листами від 02.12.2016 № 01-29/2/561 на суму 76373794,82 грн., від 16.01.2017 № 01-29/2/26 на суму 7204214,37 грн., від 22.05.2017 № 01-17/2/250/1 на суму 30700000,00 грн. та від 06.06.2017 № 01-17/2/272/1 на суму 10700000,00 грн. відповідають ст. 601 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Дії сторін по зарахуванню сум, сплачених ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" понад повну поточну оплату вартості електричної енергії в розрахунковому місяці, регулюється умовами п. 6.5 укладеного договору № 3969/02 від 28.03.2007, та передбачає їх зарахування, як погашення заборгованості перед ДП "Енергоринок" за минулі періоди (починаючи з заборгованості з найдавнішим терміном виникнення. Таким чином, це правовідношення по зарахуванню переплати, є зобов'язанням у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України, яке виникло з вказаного договору.

ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" вправі вимагати зарахування переплати на загальну суму 124978009,19 у спірний період у відповідності до умов договору № 3969/02 від 28.03.2007.

Пунктом п'ятим статті 602 ЦК України передбачено, що зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 151 Закону України "Про електроенергетику", на яку посилається стягувач, не містить заборони на проведення заліку у порядку ст. 601 ЦК України.

З акту звірки взаєморозрахунків № 07/51-4-7849 від 03.08.2016, підписаного повноважними представниками сторін та посвідченого печатками (арк. справи 211, т. 1), вбачається, що заборгованість за ухвалою суду по справі № 1/351 є такою, що

з найдавнішим терміном виникнення (листопад 2005 року). Так само і в Інформації, складеній ДП "Енергоринок" про зарахування коштів за період з серпня 2016 року по червень 2017 року (у формі таблиці) відсутні відомості про існування непогашених боргів за куповану електроенергію за період до листопада 2005 року.

Оскільки йдеться про зарахування боргу за куповану електроенергію та переплати за неї за різні періоди, вимоги є однорідними, тобто такими, що потребують розрахунку грошовими коштами. Стягувач та боржник у цих зобов'язаннях є кредитором та боржником один до одного та строки сплати та зарахування переплати є такими, що настали.

Суд звертає увагу стягувача, що у разі незгоди із зарахуванням він вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися до суду та оспорити правочин, вчинений боржником та оформлений заявою про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Оскільки обов'язковою умовою нікчемності правочину є пряма вказівка про це в нормі закону, доводи ДП "Енергоринок" про "нікчемність" заяв не приймаються судом. Законодавчого акту про нікчемність заліків між оптовим постачальником електроенергії та її покупцем не існує.

В оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника від 17.07.2017 зазначено, що листом від 07.07.2017 № 01/44-7446 ДП "Енергоринок" повідомило державного виконавця про наявність у боржника ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" простроченої заборгованості станом на 30.06.2017 з виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 № 1/351 в сумі 33222259,33 грн.".

Втім, листами № 22-05/17 від 22.05.2017, № 07-06/17 від 07.06.2017 та № 19-06/17 від 19.06.2017 боржник повідомив орган виконання про відсутність заборгованості та про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, проводячи арешт коштів боржника за постановою від 17.07.2017 державний виконавець керувався листом стягувача від 07.07.2017 № 01/44-7446 про наявність заборгованості, не приймаючи до уваги заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого було накладено арешт на суму, яка не відповідає реальній заборгованості (з урахуванням виконавчого збору) по ухвалі суду № 1/351 від 22.07.2009.

За таких обставин дії ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України по арешту коштів боржника у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 у справі № 1/351 є незаконними, а тому постанова від 17.07.2017 про арешт коштів боржника є недійсною також у частині виконавчого провадження по виконанню ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 у справі № 1/351.

Також підлягає скасуванню арешт, накладений в рамках примусового виконання вказаної ухвали господарського суду Луганської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Скаргу ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" за листом № 01-19/2/222 від 02.08.2017 на дії ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати незаконними дії ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з винесення постанови від 17.07.2017 про арешт коштів боржника за ВП № 31947023 у розмірі 33222259,33 грн. простроченої заборгованості та 10% виконавчого збору у розмірі 3322225,93 грн. у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 у справі № 1/351.

3. Визнати недійсною постанову від 17.07.2017 про арешт коштів боржника за ВП № 31947023 у розмірі 33222259,33 грн. простроченої заборгованості та 10% виконавчого збору у розмірі 3322225,93 грн. у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2009 у справі № 1/351.

4. Скасувати арешт, накладений на грошові кошти ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" у межах суми простроченої заборгованості з урахуванням виконавчого збору - 36544485,26 грн. по примусовому виконанню ухвали господарського суду Луганської області по справі № 1/351 від 22.07.2009, що містяться на рахунках:

- код фінансової установи: 304665, назва фінансової установи: Філія - Луганське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", адреса фінансової установи: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36; номери рахунків: 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 60; 60;

- код фінансової установи: 305749, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Банк кредит Дніпро", адреса фінансової установи: 01023, м. Київ, вул. Мечникова, 3; номери рахунків: 904; 902;

- код фінансової установи: 380805, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", адреса фінансової установи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; номери рахунків: 1, 8, 1, 2, 4, 8, 1, 2, 1, 3, 8, 7, 7, 5, 4, 9, 9, 9, 6; ;

- код фінансової установи: 300012, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", адреса фінансової установи: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; номери рахунків: 6381, 6380;

- код фінансової установи: 334851, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", адреса фінансової установи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; номери рахунків: 9603, 261075908, 9603, 9603, ;

- код фінансової установи: 304795, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", адреса фінансової установи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; номер рахунку: 2922;

- код фінансової установи: 351005, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК", адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; номер рахунку: 4600;

- код фінансової установи: 322313, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "УКРЕКСІМБАНК", адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; номер рахунку: 458;

- код фінансової установи: 300023, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК", адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; номер рахунку: 9812;

- код фінансової установи: 339500, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК", адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30; номери рахунків: 0001, 0101,0001;

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя Н.М.Зюбанова