УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.10.2017Справа № 910/17585/17

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою від 21.08.2017 № 21-08-17/16 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про зобов"язання вчинити дії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПУ України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на укладений між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" договір поруки № 4В13339И/П від 20.10.2016, за яким останній зазначений кредитором.

Однак, до позовної заяви додано засвідчену позивачем копію зазначеного договору поруки, який не містить підписів сторін як власноручних, так і електронних. При цьому жодні пояснення та обгрунтування з цього приводу у позовній заяві відсутні.

Водночас, у п. 17 зазначеного договору поруки міститься посилання на укладену між цими сторонами угоду про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 03.03.2016, проте така угода до позовної заяви не додана.

Натомість, у суду відсутні підстави додатково витребовувати у позивача зазначену угоду, оскільки відомостей про її наявність перелік додатків до позовної заяви не містить, та у позовній заяві про її наявність також не згадується.

Зважаючи на наведене, у позовній заяві не вказано всіх обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують позов, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких грунтується позовна вимога, та не зазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір"судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивач завив наступні позовні вимоги:

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" оригінали кредитних договорів №4В13339И від 05.06.2013, №4В13341И від 06.06.2013, №4В14140И від 17.02.2014, укладених між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітелла".

Незважаючи на те, що позивач об'єднав всі вимоги в один пункт прохальної частини позову, заявлені позивачем вимоги не випливають одна із одної та не є похідними, оскільки позивач просить зобов'язати передати оригінали трьох кредитних договорів. А отже, позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру.

Враховуючи викладене та наведені приписи Закону України "Про судовий збір", при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, яка містить три вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в загальній сумі 4800,00 грн., натомість до вказаної позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 799 від 11.08.2017 на загальну суму 1600,00 грн., що свідчить про сплату позивачем судового збору в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. Сума недоплаченого судового збору складає 3200,00 грн..

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Позивач не надав доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В.Усатенко