ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
"09" жовтня 2017 р.Справа № 916/4660/15

За скаргою (вх. ГСОО №2-4287/17) Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області по справі №916/4660/15:

за позовом: Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт";

до відповідачів: Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ;

про стягнення 33360 грн., -

Суддя Никифорчук М.І.
за участю представників:

від ДП "Одеський морський торговельний порт": Казакова К.О. за довіреністю № 20/7-40 від 05.01.2017р.;

від ВЧ НОМЕР_1 : Черненко В.В. за довіреністю від 22.08.2017р.;

від ВЧ НОМЕР_2 : Черненко В.В. за довіреністю № 1441 від 11.09.2017р.;

від Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області: не з`явився;

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.02.2016 року по справі №916/4660/15 позов Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" задоволено повністю.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) основну заборгованість у розмірі 33360 (тридцять три тисячі триста шістдесят) грн. та судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. рішення господарського суду Одеської області від 29 лютого 2016 року по справі № 916/4660/15 залишено без змін і в порядку ст. 105 ГПК України набрало законної сили.

13.05.2016р. господарським судом Одеської області на виконання вказаного рішення видано наказ.

У касаційному порядку дана справа не розглядалась

11 серпня 2017 р. до господарського суду Одеської області надійшла скарга (вх. ГСОО №2-4287/17) Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області по справі №916/4660/15.

Мотивуючи сказану скаргу, скаржник посилається на порушення державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області приписів ЗУ Про виконавче провадження, та просить:

- поновити Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» процесуальний строк, встановлений ст. 1212 ГПК України, на оскарження повідомлення про повернення виконавчого документу від 08.06.2017 р. та постанови про скасування процесуального документу від 08.06.2017 р. ВП № 54041967 Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

- визнати недійсною постанову Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.06.2017 р. № 54041967 про скасування постанови від 01.06.2017 р. про відкриття виконавчого провадження.

- визнати недійсним повідомлення старшого державного Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерової Л.Л. від 08.06.2017 р. № 54041967 про повернення виконавчого документу.

Розглянувши подану скаргу, матеріали справи, вислухавши представників скаржника та боржника, проаналізувавши приписи чинного законодавства, що регулює питання розгляду скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, надані скаржником докази, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

За правилом ст. 33 ГПК України кожна сторона доводить ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 9.13 Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Як випливає з постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2017 р., вона прийнята старшим державним виконавцем ДВС Офіцеровою Л.Л. на виконання вказаного наказу Господарського суду Одеської області від 26.04.2017 р. (ВП № 54041967)

Як випливає з постанови про скасування процесуального документу від 08.06.2017 р., вона прийнята тим же старшим державним виконавцем ДВС Офіцеровою Л.Л. (ВП № 54041967)

З приведеного випливає, що один і той же виконавець скасував свою ж постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вказане суперечить приписам Закону України „Про виконавче провадження , а саме ст. 74 вказаного Закону, в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016р., за якою начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

З приведеного чітко випливає, що право скасовувати постанови, винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичних чи арифметичних помилок належить лише начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а не самому державному виконавцю при проведення виконавчих дій.

Отже, старший державний виконавець ДВС Офіцерова Л.Л. не мала повноважень, тобто не мала права скасовувати свою ж постанову.

За таких обставин вказана постанова про скасування процесуального документу від 08.06.2017 р. підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає, що посилання старшого державного виконавця ДВС Офіцерової Л.Л. у вказаній постанові на абзац 4 частини третьої ст. 74 вказаного Закону є безідставним.

Щодо вимог про визнання недійсним повідомлення старшого державного виконавця ДВС Офіцерової Л.Л. про повернення виконавчого документі стягувачеві без прийняття до виконання суд зазначає, що вказане повідомлення є наслідком виконавчих дій ДВС та їх оскарження передбачено ст. 121-2 ГПК України.

За таких обставин скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо прохання скаржника про поновлення процесуального строку на оскарження вказаних постанови та повідомлення, суд вважає за можливим поновити скаржнику цей процесуальний строк з підстав викладених у скарзі.

Враховуючи викладене і, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в :

1. Скаргу задовольнити повністю.

2. Поновити Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» процесуальний строк, встановлений ст. 1212 ГПК України, на оскарження повідомлення про повернення виконавчого документу від 08.06.2017 р. та постанови про скасування процесуального документу від 08.06.2017 р. ВП № 54041967 Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

3. Визнати недійсною постанову Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.06.2017 р. № 54041967 про скасування постанови від 01.06.2017 р. про відкриття виконавчого провадження.

4. Визнати недійсним повідомлення старшого державного Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерової Л.Л. від 08.06.2017 р. № 54041967 про повернення виконавчого документу.

Повний текст ухвали складено та підписано 09 жовтня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук