КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа№ 911/1306/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

За участю секретаря судового засідання Ляховенка М.Д.

та представників сторін:

ліквідатор ТОВ „Ніса" Демчан О.І.

від ТОВ "Вітард": Сподар А.В. - договір № 32 від 29.06.2017.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітард" на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2017

у справі № 911/1306/16 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніса" в особі ліквідатора - Демчана Олександра Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітард "

про стягнення суми боргу та розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1306/16 за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніса" про банкрутство, провадження в якій порушено ухвалою суду від 28.04.2016.

Постановою Господарського суду Київської області від 12.05.2016 визнано банкрутом ТОВ "Ніса" та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Демчана Олександра Івановича, зобов'язано останнього протягом двох тижнів по закінченню встановленого частиною третьою ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строку подати на затвердження до суду реєстр вимог кредиторів банкрута, а за результатами роботи - звіт та ліквідаційний баланс.

28.04.2017 через канцелярію господарського суду ліквідатором банкрута подано заяву, якою останній просить суд стягнути з ТОВ "Вітард" на користь ТОВ "Ніса" 99 166,66 грн. орендної плати, 14 633,53 грн. пені, 2 513,00 грн. 3 % річних та 11 311,41 грн. інфляційних втрат; розірвати договір оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р., який укладено між ТОВ "Ніса" та ТОВ "Вітард"; зобов'язати ТОВ "Вітард" повернути майно банкруту.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2017, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніса", в особі ліквідатора - Демчана Олександра Івановича від 27.04.2017 про стягнення суми боргу та розірвання договору оренди задоволено; стягнуто з ТОВ "Вітард" на користь ТОВ "Ніса" - 99 166 грн. 66 коп. орендної плати, 14 633 грн. 53 коп. пені, 2513 грн. 00 коп. 3% річних, 11 311 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 3 514 грн. 37 коп. судового збору; розірвано договір оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р., який укладено між ТОВ "Ніса" та ТОВ "Вітард"; зобов'язано ТОВ "Вітард" передати за актом приймання-передачі ТОВ "Ніса" об'єкт оренди, що розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51 А (автозаправна станція).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Вітард" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2017 року у справі № 911/1306/16 про стягнення суми боргу та розірвання договору оренди, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Ніса".

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена за невірного застосування норм ЦК України, ГК України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і тому підлягає скасуванню.

Зокрема, скаржник зазначає, що ТОВ "Вітард" договір оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. не підписувало, про його існування дізналось в суді.

Крім того, апелянт відмічає, що в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі по договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р., що може свідчити про передачу АЗС в оренду.

Разом з тим, ТОВ "Вітард" наголошує, що 18.02.2016 з приміщення де зберігалися засновницькі документи товариства (м. Київ, вул. Старонаводницька, 8, кв. 41) було викрадено засновницькі документи та печатка ТОВ "Вітард". Тому, на думку останнього, є всі підстави вважати, що саме викрадена печатка була проставлена на даному договорі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 (в складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді - Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.) апеляційну скаргу ТОВ „Вітард" на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2017 у справі № 911/1306/16 з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду по суті, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України; справу № 911/1306/16 повернуто до Господарського суду Київської області.

30.08.2017 (згідно відтиску штампу канцелярії Господарського суду Київської області) ТОВ „Вітард" повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.09.2017 у справі № 911/1306/16 сформовано колегію суддів у складі: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітард" на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2017 року у справі № 911/1306/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.09.2017.

26.09.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніса" Демчана О.І. надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого, ліквідатор, на підставі ч. 1 ст. 38 ГПК України, просить суд:

- витребувати у Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-а; адреса відділення: 08000, смт. Макарів, пр. Заводський, 1-А) інформацію чи сплачувалися ТОВ «Вітард» кошти за використану електроенергію на підставі договору про постачання електричної енергії №ДП10984404/НС220069364 від 23.10.2015 р., який укладено між ТОВ «Вітард» та ПАТ «Київобленерго», у зв'язку з використанням електроенергії на об'єкті, що розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51 А.

- витребувати у ПАТ «Київобленерго» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-а; адреса відділення: 08000, смт. Макарів, пр. Заводський, 1-А) інформацію чи рахується за ТОВ «Вітард» заборгованість за договором про постачання електричної енергії №ДП10984404/НС220069364 від 23.10.2015 р. у зв'язку з використанням електроенергії на об'єкті, що розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51 А.

- витребувати у ПАТ «Київобленерго» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-а; адреса відділення: 08000, смт. Макарів, пр. Заводський, 1-А) інформацію чи надавалися ТОВ «Вітард» будь-які відомості ПАТ «Київобленерго» з підтвердженням того факту, що саме ТОВ «Вітард» укладався договір оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніса" - Демчана О.І. про витребування від Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» доказів; уповноважено ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніса" - Демчана Олександра Івановича на одержання зазначених доказів від Публічного акціонерного товариства «Київобленерго».

10.10.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) від ліквідатора ТОВ „Ніса" - Демчана О.І. надійшло клопотання про долучення доказів, відповідно до якого останній просить суд долучити до матеріалів справи відповідь ТОВ «Київобленерго».

В судовому засіданні 10.10.2017 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Ліквідатор ТОВ „Ніса" - Демчан О.І. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що надана ТОВ «Київобленерго», на запит суду, інформація підтверджує факт прийняття та користування ТОВ «Вітард» об'єктом оренди.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні 10.10.2017, згідно ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітард" не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Закон N 2343-XII).

Системний аналіз положень Закону N 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону N 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю таких спорів є їх розгляд і вирішення господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону N 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор ТОВ „Ніса" - Демчан О.І. звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про стягнення суми боргу та розірвання договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р.

Згідно з матеріалами справи, провадження у справі про банкрутство ТОВ „Ніса" порушено ухвалою суду від 28.04.2016, договір оренди № 03-2015/А укладений боржником 02.09.2015, тобто протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, а отже, з огляду на той факт, що метою подання даної заяви ліквідатором ТОВ „Ніса" є залучення грошових коштів до ліквідаційної маси банкрута з подальшим скеруванням на погашення вимог кредиторів боржника, дана заява підлягає розгляду в межах справи № 911/1306/16 про банкрутство ТОВ „Ніса".

Так, судом першої інстанції встановлено, що 02.09.2015 між ТОВ "Ніса" (орендодавець) та ТОВ "Вітард" (орендар) було укладено договір оренди № 03-2015/А відповідно до п. 1.1. якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове строкове платне користування на умовах оренди об'єкт оренди, що розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51А.

Відповідно до п. 3.1 договору строк оренди Об'єкту оренди становить 2 роки з моменту прийняття орендарем об'єкту оренди за актом приймання-передачі об'єкту оренди в користування.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що за користування об'єктом оренди орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю орендну плату у розмірі 5000,00 грн. у тому числі ПДВ - 20 % за кожний календарний місяць строку оренди, що також включає плату за користування земельною ділянкою на якій розташовано об'єкт оренди та прилеглою до об'єкта оренди територією.

В п. 4.2. договору зазначено, що орендар сплачує орендну плату щомісяця не пізніше сьомого числа поточного календарного місяця в якому орендар користується об'єктом оренди.

Відповідно до п. 14.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін та діє до 02.09.2017 і до моменту повного виконання сторонами усіх зобов'язань за цим договором.

Вказаний договір оренди підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток товариств. В матеріалах справи наявна копія даного договору. Що ж стосується оригіналу договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р., то ліквідатор ТОВ "Ніса" повідомив, що зазначений договір у нього відсутній, а представник ТОВ "Вітард" стверджує, що зазначений договір директор останнього не підписував. Незважаючи на відсутність оригіналу даного договору, факт укладання договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. доведений іншими доказами, які містяться в матеріалах справи та які крім цього є доказами реальної передачі майна від боржника до ТОВ "Вітард".

Так, місцевий господарський суд встановив, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, що незважаючи на відсутність акту приймання-передачі об'єкту оренди, ТОВ "Ніса" передало, а ТОВ "Вітард" прийняло у користування об'єкт оренди, що розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51А.

Зокрема, підтвердженням того, що об'єкт оренди був переданий ТОВ "Вітард" та перебуває у його користуванні слугує договір про постачання електричної енергії №ДП10984404/НС220069364 від 23.10.2015, який укладено між ПАТ "Київобленерго" (постачальник) та ТОВ "Вітард" (споживач).

Відповідно до п. 9.4 вказаного договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 02.09.2017. У випадках встановлених абзацом третім п. 9.4. даний Договір укладається на строк дії договору оренди. У випадках встановлених абзацом четвертим п. 9.4. даний Договір укладається на строк дії договору про приєднання.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде письмова заявлено про припинення його дії, або про перегляд його умов.

У випадку, якщо Споживач користується об'єктом на підставі договору оренди, дія даного Договору в частині постачання електричної енергії на орендований об'єкт припиняється в момент припинення дії договору оренди, а саме: (зазначена Назва об'єкту, № та дата укладання договору оренди, термін дії до) АЗС № 03-2015/А від 02.09.2015 до 02.09.2017.

Таким чином, в договорі про постачання електричної енергії №ДП10984404/НС220069364 від 23.10.2015 констатовано факт користування ТОВ "Вітард" автозаправною станцією, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51А на підставі договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Макарівський РП ПрАТ "Київобленерго", на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2017, надало суду запитувану інформацію (лист № 506 від 10.10.2017). Зокрема, ПрАТ "Київобленерго" надало копію листа ТОВ "Вітард" № 19/2-2015 від 19.10.2015 адресованого ПрАТ "Київобленерго" згідно якого ТОВ "Вітард" повідомляє, що ТОВ «Торговий Дім «Агро Ресурс Енергія» розірвало Договори оренди автозаправних станцій, що розташовані за адресами: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51А та Київська обл., Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 258. Орендарем автозаправних станцій, що розташовані за вказаними адресами є ТОВ "Вітард", за наведеного останнє просить укласти Договори постачання електроенергії з ТОВ "Вітард".

Крім того, з акту звіряння розрахунків від 06.10.2017, наданого ПрАТ "Київобленерго" на вимогу суду, видно, що ТОВ "Вітард" виставлялись рахунки за спожиту електроенергію, які частково сплачені останнім, що свідчить про використання об'єкту оренди.

Слід відмітити, що правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, від імені якої він укладений, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Зі змісту норми ч. 1 ст. 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі № 3-59гс14.

Отже, вчиняючи дії для заключення Договору про постачання електричної енергії, заключивши Договір про постачання електричної енергії на об'єкт оренди (АЗС за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул. Житомирська, 51А) та сплачуючи кошти за електроенергію, відповідач фактично схвалив Договір оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. та підтвердив, що об'єкт оренди, незважаючи на відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі, був переданий ТОВ "Вітард".

За наведеного, суд апеляційної інстанції критично сприймає доводи скаржника стосовно того, що директор ТОВ "Вітард" не підписував спірний договір оренди та не знав про його існування, а АЗС не було передано в користування ТОВ "Вітард".

Також слід відмітити, що посилання скаржника на факт викрадення засновницьких документів та печатки ТОВ "Вітард" є необґрунтованими, оскільки договір оренди № 03-2015/А був заключний 02.09.2015, тоді як засновницькі документи та печатка, за твердженнями останнього, були викрадені 18.02.2016 (через п'ять місяців після заключення договору оренди № 03-2015/А).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з частиною першою та частиною сьомою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини першої ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини першої та п'ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, враховуючи, що ліквідатор ТОВ "Ніса" належними та допустимими доказами довів факт користування ТОВ "Вітард" автозаправною станцією та наявність у останнього заборгованості по сплаті орендної плати, що не спростовано належними та допустимими доказами, місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача заборгованість по орендній платі.

Суд апеляційної інстанції перевірив розрахунок суми боргу по орендній платі за договором оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно вирішено стягнути з ТОВ "Вітард" на користь ТОВ "Ніса" заборгованість по орендній платі в сумі 99 166,66 грн.

Крім того, ліквідатор ТОВ "Ніса", з огляду на те, що ТОВ "Вітард" не здійснювалася сплата орендної плати просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 513,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 11 311,41 грн. за період прострочення слати орендної плати з 08.09.2015 р. по 27.04.2017 р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів перевірив розрахунок індексу інфляції та 3% річних, в межах періоду заявленого позивачем, дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно вирахувано, що з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. ст. 622, 624, 625 ЦК України, підлягають стягненню 11 311,41 грн. грн. інфляційних втрат за час прострочення, 3% річних в розмірі 2 513,00 грн.

Окрім того, враховуючи, що п. 9.2. договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. передбачено, що у випадку прострочення сплати орендної плати за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму несплачених коштів за кожен день прострочення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимоги ліквідатора ТОВ "Ніса" стосовно стягнення з ТОВ "Вітард" пені у розмірі 14 633,53 грн.

З матеріалів справи слідує, що ліквідатор ТОВ "Ніса", враховуючи несплату орендарем орендної плати, просив суд розірвати договір оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р.

Згідно з частиною третьою статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

З огляду на вищевказані обставини, істотне порушення ТОВ "Вітард" такої умови договору оренди майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. в судовому порядку та повернення орендованого майна ТОВ "Ніса".

Отже, Господарський суд Київської області дослідивши всі обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про розірвання договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р., укладеного між ТОВ "Ніса" та ТОВ "Вітард". До того ж, враховуючи, що вимога ліквідатора ТОВ "Ніса" стосовно повернення ТОВ "Вітард" майна, що є предметом договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. шляхом передання за актом приймання-передачі є похідною від вимоги про розірвання договору оренди № 03-2015/А від 02.09.2015 р. господарський суд правомірно зобов'язав ТОВ "Вітард" передати за актом приймання-передачі ТОВ "Ніса" об'єкт оренди, що розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Березівка, вул.Житомирська, 51А (автозаправна станція).

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене в постанові, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Господарського суду Київської області від 29.06.2017 у справі № 911/1306/16 судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітард" судом не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати, понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги зі сплати державного мита не відшкодовуються та покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітард" на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2017 у справі № 911/1306/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 29.06.2017 у справі № 911/1306/16 залиши без змін.

3. Матеріали справи № 911/1306/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Повний текст постанови складено 12.10.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко