РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017Справа №910/13178/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/13178/17

за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України

м. Миколаєва Миколаївської області

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 24 688,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Іванова С.О., довіреність №5383-К-О від 20.03.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - відповідач) про cтягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 24 688,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом періоду з 01.12.2014р. по 31.10.2016р. ним помилково було перераховано на рахунок, відкритий в філії публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" - Миколаївське регіональне управління публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", пенсію громадянинові ОСОБА_2 за період з 01.12.2014р. по 31.10.2016р. в сумі 24 688,00 грн. Проте, у листопаді 2016 року позивачем було отримано інформацію від Миколаївського відділення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області, що реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ОСОБА_2 ліквідовано. В подальшому, Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повідомлено позивача про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року. При цьому, після звернення до відповідача, останнім було повідомлено про неможливість повернення грошових коштів у розмірі 24 688,00., у зв'язку з їх відсутністю на поточному рахунку пенсіонера. Позивач вважає, що відповідачем грошові кошти в сумі 24 688,00 грн. набуті без достатньої правової підстави, у зв'язку з чим позивач у відповідності до статті 1212 Цивільного кодексу України просить їх стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2017р. порушено провадження по справі №910/13178/17 та призначений розгляд справи на 28.09.2017р.

08.09.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позов та витребувані судом документи.

27.09.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача отримано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 24 417,79 грн. набуті без достатньої правової підстави.

Представник позивача в судове засідання 28.09.2017р. не з'явився, при цьому 27.09.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В судовому засіданні заява позивача про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду, у зв'язку з чим має місце нова ціна позову, виходячи з якої, вирішується спір.

Отже, позовні вимоги розглядаються в межах ціни позову - 24 417,79 грн., визначеної позивачем.

Представник відповідача в засіданні суду заперечив проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів і одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

05.01.2010 року між управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк" (далі - відповідач) укладено договір № 4 про виплату пенсій та грошової допомоги, до якого Додатковими угодами від 05.01.2011 № 1 та від 26.12.2016 № 2 вносились зміни щодо продовження строку його дії.

Згідно з параграфом 2 статті 3 договору, банк зобов'язується забезпечити зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від органів Фонду.

Відповідно до параграфу 3 статті 1 договору, взаємовідносини між органами Фонду та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах регулюються Порядком, цим Договором та Договорами про зміну договору, що є його невід'ємними частинами.

У параграфі 1 статті 10 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 01.01.2010р. і діє до 01.01.2011р.

В подальшому, 05.01.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони внесли зміни у параграф 1 статті 10 договору, шляхом заміни цифри "2011" на "2012". Крім того, сторони домовились доповнити статтю 10 договору параграфом 3 такого змісту:

- "Цей договір може бути пролонгований на тих же умовах на наступний календарний рік у разі визнання банку переможцем конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги на цей період, та якщо жодна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не висловила бажання його розірвати.".

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору до матеріалів справи сторонами не долучено.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач отримав інформацію щодо смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку зі смертю зазначеного громадянина позивач звернувся до відповідача з проханням повернути грошові кошти, нараховані за період з 01.12.2014р. по 31.10.2016р. в сумі 24 688,00 грн.

Листом №20.1.0.0.0/7-20161202/1686 від 02.12.2016р. відповідач повідомив позивача про неможливість виконати його вимоги, посилаючись на те, що станом на момент виконання вимоги позивача грошові кошти не були забезпечені залишком на рахунку.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 24 417,19 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 статті 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За приписами статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з пунктом 2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (надалі - Порядок № 1596), виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1596 установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

За приписами статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 (надалі - Інструкція № 22), власник рахунку в банку - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

У пункті 1.7 Інструкції № 22 визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

За змістом положень глав 5, 12 Інструкції № 22, стягувачами, що мають право ініціювати списання коштів з рахунків клієнтів без їх відома, є органи державної виконавчої служби (на підставі виконавчих документів, установлених законами України) та органи державної податкової служби (щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою чи територіальною громадою).

У відповідності з п. п. 1.38, 1.39 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Списання примусове - списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Пунктом 22.9 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів у Україні" унормовано, що банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Пунктом 13 Порядку від 30.08.1999 № 1596 (в редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача з вимогою повернути суму пенсійних виплат) встановлено, що у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до виписки по картці/рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_2 і додатковим рахункам договору за період 01.12.2014р. по 28.11.2016р. вбачається, що остання банківська операція була проведена 28.11.2016р. При цьому, на день звернення позивача до відповідача з вимогою повернути суму пенсійних виплат грошові кошти на рахунку померлого громадянина ОСОБА_2 вже були відсутні, а пенсійні кошти, які були зараховані на рахунок померлої особи в період з 01.12.2014р. по 31.10.2016р. були отримані особами, які володіли банківською карткою.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Таким чином, банк, який не є власником або набувачем перерахованих Пенсійним фондом коштів, не має права ними розпоряджатись, а лише вчиняє дії з обслуговування рахунку одержувача таких коштів та його обов'язок полягає, зокрема, у зарахуванні відповідних сум на особові карткові рахунки одержувачів, за невиконання якого банк несе відповідальність, передбачену Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках та відповідним договором.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відсутність спірних грошових коштів на поточному рахунку ОСОБА_2 станом на день отримання ПАТ КБ "Приватбанк" повідомлення про його смерть, унеможливило виконання вимоги позивача про повернення цих коштів останньому відповідно до умов договору № 4 від 05.01.2010р.

Зазначені висновки узгоджуються з позицією, викладеною у постановах Вищого господарського суду України ; 904/1931/15 від 15.10.2015р., № 904/3561/15 від 02.11.2015р., № 904/2019/17 від 13.09.2017р. та № 904/2027/17 від 13.09.2017р.).

Також суд вказує на безпідставність посилань позивача на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір № 4 про виплату пенсій та грошової допомоги від 05.01.2010р., на виконання умов даного договору Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва було перераховано кошти на рахунок фізичної особи-пенсіонера в ПАТ КБ "Приватбанк", відомостей про визнання цього договору недійсним матеріали справи не містять, то спірні кошти було набуто за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно отримані.

Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути позивачу кошти, перераховані ним на виконання умов договору.

Таким чином кошти, перераховані банком на рахунок фізичної особи за договором і за наявності правових підстав, не можуть бути стягнуті з ПАТ КБ "Приватбанк" як безпідставно отримані на підставі ст. 1212 ЦК України, з огляду на що судом відхиляються посилання позивача на те, що спірну суму неповернутих грошових коштів можна вважати безпідставно отриманими грошовими коштами.

Таким чином, суд вважає доводи позивача, викладені у позовній заяві, безпідставними, не доведеними належними та допустимими доказами з підстав, наведених судом вище, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 24 417,79 грн.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача, однак, за приписами пункту 18 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються Пенсійний фонд України та його органи, тобто судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.10.2017р.

Суддя А.І. Привалов