ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 рокуСправа № 912/3060/16
Господарський суд Кіровоградської області колегією у складі головуючого судді Макаренко Т.В., суддів Колодій С.Б., Тимошевська В.В., розглянувши матеріали справи №912/3060/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 214 691,95 грн.,

за участі представників:

від позивача - участі не брали ;

від відповідача - ОСОБА_4 адвокат, договір про надання правової допомоги №б/н від 12.10.2016 року;

від відповідача - ОСОБА_3 особисто;

від відповідача - ОСОБА_5 , довіреність № 5677 від 06.10.17 ;

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з останнього заборгованості за поставлений товар по договору поставки товару №3/4 від 01.12.2015 в сумі 171 329,92 грн. з врахуванням інфляційних втрат, а також 40333,50 грн. пені, 3028,53 грн. 3% річних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 3/4 від 01.12.2015 в частині своєчасної та повної оплати товару.

Ухвалою від 16.08.2016 подану позовну заяву прийнято господарським судом до розгляду та порушено провадження у справі № 912/3060/16.

Ухвалою від 12.10.2016 господарський суд у складі судді Глушкова М.С. розгляд справи в судовому засіданні відклав на 02.11.2016.

Оскільки суддя Глушков М.С., у провадженні якого знаходиться справа, у день її розгляду перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до наказу голови суду від 25.10.2016 № 320, розпорядженням керівника апарату господарського суду № 416 від 31.10.2016 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 912/3060/16, за результатами якого справу призначено головуючому судді Макаренко Т.В.

Ухвалою від 01.11.2016 справу №912/3060/16 прийнято до свого провадження суддею Макаренко Т.В.

Ухвалою від 02.11.16 розгляд справи відкладався до 12 год. 24.11.16.

Ухвалою від 24.11.16 задоволено клопотання відповідача та призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу у справі № 912/3060/16. Проведення експертизи доручено Кропивницькому відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на період проведення експертизи до одержання її результатів.

14.02.17 матеріали справи №912/3060/16 повернуто до господарського суду Кіровоградської області без виконання разом з супровідним листом № 1972/1973 від 23.01.17 та зазначенням про відсутність оплати експертизи протягом 45 днів.

Ухвалою від 14.02.17 поновлено провадження у даній справі, призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу у справі № 912/3060/16, проведення експертизи доручено Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на період проведення експертизи до одержання її результатів.

Ухвалою від 30.03.17 поновлено провадження у даній справі, задоволено клопотання Черкаського відділення КНДІСЕ № 23/164-17 від 10.03.17, погоджено строки проведення експертизи та питання. Зобов'язано відповідача у найкоротший термін здійснити попередню оплату вартості експертизи на підставі рахунку Черкаського відділення КНДІСЕ, а докази такої оплати надати суду. Провадження у справі зупинено на період проведення експертизи до одержання її результатів.

10.07.17 на адресу господарського суду Кіровоградської області надійшов за супровідним листом № 23/164 від 05.07.17 висновок експерта № 164/17-23, №562-563/17-23 від 12.06.17 комплексної судово - технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 14.07.17 поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 14.08.17 о 12:00 год, від сторін витребувано необхідні докази.

Ухвалою від 14.08.17 розгляд справи відкладено до 28.08.2017 на 11:00 год. У судовому засіданні 28.08.17 винесено та оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи та продовження розгляду справи № 912/3060/16 колегією у складі трьох суддів під головуванням Макаренко Т.В.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.08.17 справу №912/3060/16 призначено колегії у складі: головуючий суддя - Макаренко Т.В., судді Колодій С.Б., Тимошевська В.В.

Ухвалою від 28.08.17 справу № 912/3060/16 прийнято до свого провадження колегією у складі головуючого судді - Макаренко Т.В., суддів Колодій С.Б., Тимошевська В.В., судове засідання призначено на 20.09.17 об 11:00 год.

Ухвалою від 20.09.17 розгляд справи відкладався до 10:00 год 09.10.17 в порядку норм ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.10.17 позивач участі свого представника не забезпечила, хоча є належно повідомленою про дату, час та місце наступного судового засідання.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що позовні вимоги мотивовані непроведенням розрахунків за Договором поставки товару № 3/4 від 01.12.15 за отримані будматеріали за накладною № 3/4-1 від 17.12.15 на загальну суму 165 233,48 грн. Відповідач позов не визнає, посилаючись, що вищезазначений Договір та накладну він не підписував, товарно-матеріальні цінності не отримував. Також відповідач у заявленому клопотанні додатково пояснює, що в нього бухгалтер як у Фізичної особи-підприємця відсутній. Печатка знаходиться в шухлядці столу в магазині і доступ до неї мали продавці, але він виключає, що хтось з них без його відома міг поставити печатку на договорі № 3/4 від 01.12.15 та в накладній № 3/4-1 від 17.12.15. Він особисто Договір не укладав, печатку не ставив і не підписував, не ставив печатку і в накладній, так як товарно-матеріальні цінності він не отримував від позивача.

Відповідач також подав додаткові письмові пояснення від 02.10.17, в яких зазначає, що з Книги обліку № 7875/1 доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, і.к. НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_3, яка зареєстрована в Кіровоградській ОДПІ 12.09.2013, вбачається, що в ній відсутні дані про реалізацію товарно-матеріальних цінностей, перелічених в накладній №3/4-1 від 17.12.15.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - Відповідач, Покупець) укладено договір поставки № 3/4 від 01.12.2015, за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати у власність Покупцеві Товар (партію товару), в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від Постачальника до Покупця та є невід'ємними частинами даного договору, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити цей товар.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна товару зазначається в накладних, які є невід'ємними частинами даного договору, і встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з п. 3.4. Договору Покупець зобов'язаний оплатити кожну партію переданого Постачальником товару не пізніше 14 календарних днів з моменту передачі товару (партії Товару) або за домовленістю сторін повернути товар (партію товару) постачальнику.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що у випадку неоплати або несвоєчасної оплати товару (товарної партії) згідно п. 3.4. цього Договору Покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару (партії товару) за кожен день прострочки платежу.

Розділом 7 Договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення вказаного Договору печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 7.1 цього договору та діє до 31.12.2016, а в частині грошових розрахунків - до повного їх проведення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що виконав свої зобов'язання за Договором повністю та належним чином, а саме здійснив поставку Товару згідно накладної № 3/4-1 від 17.12.2015 на суму 165 233,48 грн. Отримання Товару відповідачем підтверджується його підписом, скріпленим печаткою, на зазначеній видатковій накладній.

З огляду на викладене, на думку позивача, граничним терміном оплати товару є 31.12.2015.

12.01.16 позивачем на адресу відповідача направлялась претензія з вимогою терміново сплатити заборгованість за договором поставки № 3/4 від 01.12.2015 у сумі 165 233,48 грн.

Відповідь на вказану претензію сторонами до матеріалів справи не подано.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що вищезазначений Договір та накладну він не підписував, товарно-матеріальні цінності не отримував. Також відповідач у заявленому клопотанні додатково пояснює, що в нього бухгалтер як у Фізичної особи-підприємця відсутній. Печатка знаходиться в шухлядці столу в магазині і доступ до неї мали продавці, але він виключає, що хтось з них без його відома міг поставити печатку на договорі № 3/4 від 01.12.15 та в накладній № 3/4-1 від 17.12.15. Він особисто Договір не укладав, печатку не ставив і не підписував, не ставив печатку і в накладній, так як товарно-матеріальні цінності він не отримував від позивача.

Відповідач також подав додаткові письмові пояснення від 02.10.17, в яких зазначає, що з Книги обліку № 7875/1 доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, і.к. НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_3, яка зареєстрована в Кіровоградській ОДПІ 12.09.2013, вбачається, що в ній відсутні дані про реалізацію товарно-матеріальних цінностей, перелічених в накладній №3/4-1 від 17.12.15.

Дане питання було предметом дослідження комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи, призначеної ухвалою від 14.02.2017.

Як вбачається з висновку експертизи № 164/17-23, № 562-563/17-23 від 12.06.17, підписи від імені гр. ОСОБА_3 в графі "Покупець" договору поставки товару № 3/4 від 01.12.2015 та в графах "Бухгалтер" та "Прийняв" накладної № 3/4-1 від 17.12.2015 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис на 2-му аркуші Договору № 3/4 поставки товару від 01.12.15, укладеному між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 в розділі 10 "Місцезнаходження і реквізити сторін" в графі "Покупець" "В.М. Яцура" виконаний не ОСОБА_3

Відповісти на питання "Ким, ФОП ОСОБА_3 чи іншою особою виконаний підпис в накладній № 3/4-1 від 17.12.15 в графі "Бухгалтер" та "Прийняв"? не видалося можливим. Відтиск печатки на 2-му аркуші Договору 3/4 поставки товару від 01.12.2015 укладеному між ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_3 в розділі 10 "Місцезнаходження і реквізити сторін" в графі "Покупець" та на накладній № 3/4-1 від 17.12.2015 нанесені печаткою ФОП ОСОБА_3 зразки якої надані на експертизу.

Надаючи юридичну оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 Цивільного кодекс України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодекс України).

В п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року №11 роз'яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

За приписами частини 1-3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

В той же час, суд виходить з того, що зазначені норми, хоча і визначають певні вимоги до письмової форми правочину, але не встановлюють наслідків її недотримання у вигляді недійсності договору, що узгоджується з приписами ст.215 Цивільного кодексу України, а відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Недодержання форми правочину, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність правочину лише у разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема, ст.ст. 547, 981, 1055, 1059, 1107 Цивільного кодексу України. У зазначених випадках правочин є нікчемним.

Крім того, відповідно до пункту 64 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, що затверджена Постановою № 1893 від 27.11.1998 Кабінету Міністрів України, яка була чинна на час укладення сторонами оспорюваного договору, обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи (факсиміле) з повним найменуванням організацій. Особи, що персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Облік печаток і штампів ведеться у журналі за формою 11 (додаток 11), бланків - у журналі за формою 12 (додаток 12) окремо за видами бланків. Видача бланків відповідальним за їх використання особам здійснюється під розписку у відповідних журналах.

Печатки і штампи повинні зберігатися у сейфах або металевих шафах. Бланки дозволяється зберігати у шафах, що надійно замикаються та опечатуються (пункт 68 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, яку затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998).

Згідно з пунктом 69 Інструкції у разі втрати печаток і штампів керівники організацій зобов'язані негайно повідомити про це органи Міністерства внутрішніх справ України та вжити заходів для їх розшуку.

Отже, аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про відповідальність саме власника печатки чи штампу нести за нього відповідальність та у разі втрати вчиняти дії з метою її розшуку.

Як вбачається з висновку експерта, відтиск печатки на 2-му аркуші Договору 3/4 поставки товару від 01.12.2015 укладеному між ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_3 в розділі 10 "Місцезнаходження і реквізити сторін" в графі "Покупець" та на накладній № 3/4-1 від 17.12.2015 нанесені печаткою ФОП ОСОБА_3 зразки якої надані на експертизу.

Господарський суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.33, 34 ГПК України на підтвердження того, що Договір та видаткова накладна є сфальсифікованими.

Господарський суд враховує доводи відповідача, що договір та видаткову накладну підписано не самим відповідачем, а іншою особою. Разом з тим, господарський суд враховує, що обидва документа скріплено печаткою ФОП ОСОБА_3 Нормами чинного законодавства на час укладення Договору № 3/4 не вимагалось проставляння такої печатки фізичною особою-підприємцем, проте Договір та накладна скріплені саме печаткою відповідча, про що свідчить вищенаведений висновок експерта.

У судовому засіданні 09.10.2017 представником відповідача ОСОБА_5 надано суду усні пояснення щодо правовідносин сторін з приводу виконання Договору № 3/4 від 01.12.2015р. Вказана особа пояснила суду, що вона працювала продавцем в магазині відповідача у період дії Договору № 3/4 від 01.12.2015р., проте не пам'ятає такого поставщика як ФОП ОСОБА_2 Зазначає, що печатка зберігалась в магазині у шафі, до неї мали доступ усі працівники. Стверджує, що печатка дійно вибувала з володіння відповідача і була відсутня приблизно тиждень, а потім з'явилась. Обставини зникнення печатки та її повернення їй не відомі.

Господарський суд також враховує, що відповідачем по справі не підтверджено належними та допустими доказами факту зникнення такої печатки та звернення до правоохоронних органів щодо фальсифікації Договору та вибуття печатки з володіння відповідача. Відтак доводи відповідача в цій частині є неспроможними.

Разом з тим, господарський суд при розгляді даного спору враховує, що з Книги обліку № 7875/1 доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, і.к. НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_3, яка зареєстрована в Кіровоградській ОДПІ 12.09.2013, вбачається, що в ній відсутні дані про реалізацію товарно-матеріальних цінностей, перелічених в накладній №3/4-1 від 17.12.15. Такі відомості (номер та дата накладної) і не моги бути відображені у вказаній Книзі, оскільки у ній не передбачені графи для відображення таких даних.

Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області листом № 6884/10/11-28-10-02-07 від 04.10.17 повідомлено, що перевірки фінансово - господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 органами ДФС у Кіровоградській області протягом 2015-2017 років не проводились, у зв'язку із чим відсутні докази на підтвердження відображення у податковому обліку ОСОБА_3 господарських операцій за договором поставки № 3/4 від 01.12.2015 та отримання ним доходу від продажу товару, отриманого за вказаним договором поставки.

Також господарський суд враховує, що експертом у висновку експертизи № 164/17-23, № 562-563/17-23 від 12.06.17 також зазначено, що відповісти на питання "Ким, ФОП ОСОБА_3 чи іншою особою виконаний підпис в накладній № 3/4-1 від 17.12.15 в графі "Бухгалтер" та "Прийняв"? не видалося можливим. Відтиск печатки на 2-му аркуші Договору 3/4 поставки товару від 01.12.2015 укладеному між ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_3 в розділі 10 "Місцезнаходження і реквізити сторін" в графі "Покупець" та на накладній № 3/4-1 від 17.12.2015 нанесені печаткою ФОП ОСОБА_3 зразки якої надані на експертизу.

Отже, ні висновком судового експерта, ні іншими доказами не спростовано факту підписання накладної відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що доводи відповідача не спростовують факт отримання ним товару на суму 165 233,48 грн. та свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на виконання договору поставки № 3/4 від 01.12.2015 , оскільки накладна №3/4-1 від 17.12.15 містить посилання саме на вказаний договір поставки № 3/4 від 01.12.2015.

Крім того, господарський суд враховує доводи позивача, що згідно п. 1.2. Договору поставки № 3/4 від 01.12.2015р. Сторони застосовують до даного договору умови EXW - місто Дніпропетровськ, вул.Старокодацька,5 в редакції Правил "ІНКОТЕРМС" 2000 року, які застосовуються із врахуванням особливостей, що випливають із умов цього договору.

Згідно Правил "ІНКОТЕРМС" 2000 року термін "Франко завод" або умови EXW постачання означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання по поставці коли він надав товар у розпорядження Покупця на своєму підприємстві або в іншому визщначеному місці (фабриці, заводі, складі, тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митні формальності для експорту.

Отже, між сторонами було укладено договір, який за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, який відповідачем на момент подачі позову було оплачено частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товари згідно згідно накладної № 3/4-1 від 17.12.2015 на суму 165 233,48 грн. З огляду на викладене, враховуючи п. 3.4. Договору, граничним терміном оплати товару є 31.12.2015.

12.01.16 позивачем на адресу відповідача направлялась претензія з вимогою терміново сплатити заборгованість за договором поставки № 3/4 від 01.12.2015 у сумі 165 233,48 грн.

Відповідач поставлений товар не оплатив. Таким чином сума основного боргу, заявлена до стягнення позивачем, становить 165 233,48 грн.

Відповідачем не подано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості в сумі 165 233,48 грн. Також відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що обов'язок позивача перед відповідачем по поставці товару виконано, що не спростовано відповідачем. Факт прийняття товару підтверджується видатковою накладною № 3/4-1 від 17.12.2015, скріпленою печаткою відповідача. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок по оплаті отриманого товару протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, відповідно до 31.12.15.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 165 233,48 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилаючись на п. 5.3 Договору позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку неоплати або несвоєчасної оплати товару (товарної партії) (п. 3.4 Договору) покупець оплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочки.

Як вбачається з позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 40333,50 грн., 3% річних у сумі 3028,53 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6096,44 грн.

Судом перевірено поданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляції. Суд, перевіривши розрахунок позивача, та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача та неподання ним контррозрахунку, дійшов висновку, що сума пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення становить 40333,50 грн.

За таких обставин господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 40333,50 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Господарським судом перевірено поданий позивачем розрахунок 3% річних, який є математично вірним, та відповідає чинному законодавству. Сума 3 % річних за період з 01.01.2016 по 10.08.2016 становить 3028,53 грн.

З огляду на вищевказане, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних в сумі 3028,53 грн.

Щодо суми інфляційного збільшення боргу, позивач заявляє до стягнення 6096,44 грн. Позивач при здійсненні розрахунку суми інфляційних збитків дотримався норм чинного законодавства, сума пені за період з січня по серпень 2016 складає 6096,44 грн. Відповідно, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних збитків в сумі 6096,44 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, і.к. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2) заборгованість за поставлений товар по договору поставки товару №3/4 від 01.12.2015 в сумі 171 329,92 грн. з врахуванням інфляційних втрат, а також 40333,50 грн. пені, 3028,53 грн. 3% річних, судовий збір в сумі 3220,39 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 17.10.2017.

Головуючий суддя Т. В. Макаренко

Суддя С.Б. Колодій

Суддя В.В. Тимошевська