ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 921/202/17-г/4

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Зварич О.В.

при секретарі Кобзар О.

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, м.Тернопіль, Тернопільської області, вих.№ 14626/10 від 23.08.2017р.

на рішення господарського суду Тернопільської області від 22.08.2017р.

у справі № 921/202/17-г/4

за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, м.Тернопіль

до відповідача Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, м.Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 13065,26 грн.,

з участю представників:

від скаржника - Підгірський О.О. - головний спеціаліст-юрисконсульт на підставі довіреності № 6/01 від 03.01.2017р.

від позивача - Франчук М.М. - провідний юрисконсульт на підставі довіреності № 01/241 від 24.01.2017р.

від третьої особи - не з»явився

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 22.08.2017р. у справі № 921/202/17-г/4 (головуючий суддя Бурда Н.М., судді Хома С.О., Шумський І.П.) задоволено позов Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, м.Тернопіль до Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та стягнуто з відповідача на користь позивача 13065,26 грн. виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_3 у зв»язку із призначенням пенсії по віку згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач - Тернопільське об»єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає те, що громадянину ОСОБА_3 було відомо про постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2015р., оскільки він був позивачем по даній справі та дана постанова була прийнята на його користь, а тому, на думку скаржника, він зобов»язаний був про це повідомити Тернопільський міськрайонний центр зайнятості. На думку апелянта, в даному випадку відсутня вина Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у виплаті допомоги по безробіттю, оскільки управлінням не було допущено жодної дії чи бездіяльності, що супречить законодавству України про зайнятість.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2017р. справу № 921/202/17-г/4 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І., Зварич О.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.2017р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 03.10.2017р.

В ході судового засідання представникам сторін права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені. Відводів складу суду в порядку статті 20 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

В судове засідання 03.10.2017 року представник апелянта з'явився, вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив та просив суд рішення залишити без змін.

Третя особа явки повноважного представника в судовому засіданні 03.10.2017р. не забезпечила, причин неявки суду не довіла, хоча була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду спору.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції'' у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_3 звернувся за сприянням у працевлаштуванні у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості (заява про надання (поновлення) статусу безробітного від 20.10.2015р.) та зареєструвався 20.10.2015 року. Згідно наказу від 20.10.2015 року №НТ151020 статус безробітного ОСОБА_3 надано відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" з 20.10.2015 року.

Згідно наказу від 27.10.2015 року № НТ151027 ОСОБА_3 призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу відповідно до п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької, діяльності": понад 10 років - 70% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% -90 календарних днів., 80%-90 календарних днів., 70%- 180 календарних днів, з 27.10.2015 року по 20.10.2016 року. Виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_3 розпочата з 27.10.2015року.

Згідно наказу від 29.12.2015 року №НТ151229 ОСОБА_3 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" відповідно до пп."5" п.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пп. 5 п. 5.4 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" на строк до 90 к.д. з 29.12.2015 року по 12.01.2016 року.

Згідно наказу від 13.01.2016 року №НТ160113 розпочата (поновлена) виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_3 з 13.01.2016 року.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/16681/15-а від 24 грудня 2015 року вищеназваний позов задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільському районі про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними та зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільському районі призначити ОСОБА_3 пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 02.09.2015 року.

З врахуванням вказаної постанови від 24.12.2015р. по справі №607/16681/15-а УПФУ в Тернопільському районі згідно протоколу про призначення пенсії № 270 від 17.02.2016р. ОСОБА_3 призначено пенсію по віку з 02.09.2015р. (лист ТОУ ПФУ Тернопільської області №2033/06 від 29.04.2016р.).

04.04.2016 ОСОБА_3 подано Тернопільському міськрайонному центру зайнятості довідку № 1/10 від 31.03.2016 року об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про те, що він дійсно одержує пенсію по віку як учасник ліквідації на ЧАЕС з 02.09.2015р. довічно (відтиск штампу вхідної кореспонденції Тернопільського міськрайонному центру зайнятості вх. номер 1083 від 04.04.2016).

З врахуванням викладеного, згідно наказу від 05.04.2016 року №НТ160405 ОСОБА_3 припинена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", п.1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 1), 2) п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу від 20.03.2013 року № 198, отримання права на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до пп.13 п.1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", пп. 7 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пп.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" з 16.03.2016 року.

Припинено реєстрацію безробітного у зв'язку з досягненням особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку відповідно до абзацу 15 пп. 1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 з 31.03.2016 року.

За період перебування на обліку з 27.10.2015 року по 31.03.2016 року (згідно довідки №1393 від 11.05.2016р.) Тернопільським міськрайонним центром зайнятості нарахована та виплачена допомога по безробіттю ОСОБА_3 на суму 13065,26 грн.

08.04.2016р. позивачем видано наказ №87 "Д", яким зобов'язано організувати перевірку достовірності поданих безробітними даних, що дають право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема щодо безробітного ОСОБА_3

На підставі вказаного наказу 10.05.2016р. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості проведено перевірку по застрахованій особі ОСОБА_3, про що складено акт звірки від 10.05.2016 року № 245. Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості та був зареєстрований як безробітний з 27.10.2015 року по 31.03.2016 року. Згідно інформації, отриманої від Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 29.04.2016 року № 2033/06 встановлено, що в управлінні перебуває на обліку як одержувач пенсії гр. ОСОБА_3, якому відповідно до протоколу про призначення пенсії № 270 від 17.02.2016 року призначена пенсія по віку з 02.09.2015 року згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У зв'язку із набранням законної сили Постанови Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2015р. по справі №607/16681/15-а та призначенням пенсії по віку як учаснику ліквідації на ЧАЕС, Тернопільським міськрайонним центром зайнятості видано наказ від року № 104 "Д" про повернення коштів, у відповідності до якого вирішено стягнути з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області кошти виплачені безробітному ОСОБА_3, як допомога по безробіттю за період з 27.10.2015 року по 31.03.2016 року у сумі 13065,26 грн .

Претензію на суму 13065,26 грн разом із копією наказу від 11.05.2016 року №104 "Д" направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.05.2016р. за № 718.

Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області надіслано відповідь на вказану претензію за № 4073/02 від 02.06.2016 року., у якій останнє повідомляє, що дана претензія не підлягає до задоволення оскільки відсутня вина об'єднаного управління у виплаті позивачем ОСОБА_3 допомоги по безробіттю за період з 27.10.2015 по 31.03.2016, оскільки ним не допущено жодної дії чи бездіяльності, що суперечить законодавству України. Крім того вважає, що громадянину ОСОБА_3 було відомо про постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2015, оскільки він був позивачем по даній справі та дана постанова була прийнята на його користь, а тому зобов'язаний був про це повідомити Тернопільський міськрайонний центр зайнятості, а тому саме він повинен нести відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства.

І так як відповідач не повернув виплачене забезпечення (допомогу по безробіттю) безробітному ОСОБА_3 у розмірі 13065,26 грн у добровільному порядку, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом про їх стягнення з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення", відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

За приписами п. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку (п. 13 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення").

За норами п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

Згідно п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", суб'єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик; страховик - Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом (ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, яке включає у якості складових елементів: шкоду, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний зв'язок між ними, а також вину особи, що заподіяла збитки.

Терміном "шкода" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок - це відповідний об'єктивно існуючий зв'язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки (шкоду).

Матеріалами справи підтверджується факт вчинення відповідачем неправомірних дій, спричинених протиправним рішенням Управління ПФУ в Тернопільському районі, що встановлено судом у постанові Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2015р. у справі №607/16681/15-а, яка набрала законної сили, внаслідок чого громадянин ОСОБА_3 своєчасно не отримав пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, що, у свою чергу, надало йому можливість стати на облік до центру зайнятості та отримувати допомогу як безробітній особі, яка не має будь-яких доходів за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, чим було завдано шкоди останньому.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо наявності вини у заподіянні шкоди позивачу в діях громадянина ОСОБА_3, який не повідомив позивача про наявність судового спору з відповідачем, оскільки саме внаслідок протиправної відмови органів ПФ України у призначенні пенсії, зазначений громадянин був вимушений звернутися до позивача за одержанням допомоги по безробіттю, а згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наявність спору особи з органом ПФ України щодо призначення пенсії не є підставою для відмови у призначенні допомоги по безробіттю.

Таким чином, відповідачем не доведено відсутності його вини у заподіянні шкоди позивачу, а матеріалами справи підтверджується наявність усіх передбачених чинним законодавством складових елементів правопорушення, яке є підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, тому колегія суддів дійшла вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області 13 065,26 грн. виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_3, у зв'язку із призначенням пенсії по віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Колегія суддів також зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Зважаючи на викладене, рішення господарського суду відповідає вимогам закону до судового рішення, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в рішенні господарського суду Тернопільської області від 22.08.2017р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 22.08.2017 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.1,21,22,33,34,43,49,91,99,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Тернопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, м.Тернопіль, вих.№ 14626/10 від 23.08.2017р. - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 22.08.2017р. у справі № 921/202/17-г/4 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

Повний текст постанови оформлено і підписано відповідно до вимог ст.105 ГПК України 05 жовтня 2017р.

Головуючий суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.

суддя Зварич О.В.