ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Справа № 904/5779/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіКарабаня В.Я.,
суддіКорнілової Ж.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року
проповернення зустрічного позову
у справі № 904/5779/17 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПриватного підприємства "Фармалюкс 2010"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", Товариства з обмеженою відповідальністю "Осіріс - 2005"
простягнення 787 833, 31 грн,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року (суддя Ніколенко М.О.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді Дармін М.О., суддів: Антонік С.Г., Березкіної О.В.), повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду з підстав ненадання доказів сплати судового збору у встановленому порядку.

У касаційній скарзі ТОВ "Фрам Ко", посилаючись на порушення судами норм ст.ст. 57, 60, 63 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст. 9 Закону України "Про судовий збір", просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року та передати зустрічний позов до суду першої інстанції для спільного розгляду з первісним.

Вищий господарський суд України, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Право відповідача на подання зустрічного позову закріплено у ч. 1 ст. 60 ГПК України, з якої вбачається, що відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

При цьому, згідно з частиною 2 цієї статті подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року N 3674-VI

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У п. 2.2 постанови "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається, що заявник сплатив судовий збір у встановленому розмірі, однак до територіального органу казначейської служби за місцем знаходження Господарського суду Київської області, хоча справа розглядалася у Господарському суді Дніпропетровської області.

Оскільки заявник при поданні зустрічного позову порушив порядок сплати судового збору, Вищий господарський суд України вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Твердження заявника касаційної скарги про те, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення зустрічного позову повинен був врахувати, що відповідач в подальшому буде позбавлений можливості звернутися із зустрічною позовною заявою, оскільки справа буде розглядатися по суті, Вищий господарський суд України відхиляє. З матеріалів справи вбачається, що перше судове засідання у справі було призначено на 14.06.2017 року. Ухвала, що оскаржується, була прийнята 07.06.2017 року. На цей момент, суд першої інстанції не провів жодне судове засідання через подання відповідачем апеляційної та касаційної скарг на ухвалу місцевого господарського суду від 07.06.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що заявник не довів, що його право на подання зустрічного позову у справі порушено судом першої інстанції.

Судові витрати, пов'язані з розглядом касаційної скарги, покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року у справі № 904/5779/17 - без змін.

Головуючий суддяКондратова І.Д.
СуддяКарабань В.Я.
СуддяКорнілова Ж.О.