ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017р. Справа № 914/1505/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «СПЕЦПРОЕКТБУД», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСВІТ 2021», м. Львів

про стягнення 205 632, 78 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 представник

від відповідача: ОСОБА_2В, - представник

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «СПЕЦПРОЕКТБУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСВІТ 2021» про стягнення 205 632, 78 грн.

Ухвалою суду від 25.07.2017 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 11.09.2017 р.

В судовому засіданні 11.09.2017 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи та відкладено розгляд справи на 02.10.2017 року.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав та мотивів зазначених в ухвалі суду.

В судовому засіданні 02.10.2017 року представник позивача позов підтримав та просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні. В обґрунтування своїх вимог посилався на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань в частинні оплати за наданий в оренду кран.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.10.2017 р. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості сторонам вирішити питання про укладення мирної угоди. Враховуючи сплив строку розгляду справи, суд відмовив в задоволенні клопотання.

Сторони не позбавленні права на укладення мирної угоди на стадії виконання рішення суду.

Оскільки відповідач відзиву на позов не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

В судовому засіданні 02.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

02.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект» (надалі Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрсвіт 2021» (надалі Орендар) укладено договір № 02-10/16 оренди баштового крану.

Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобовязується передати Орендареві у строкове користування, а орендар зобовязується прийняти у строкове користування, баштовий кран (надалі кран).

Згідно до п. 1.2 та п. 1.3 договору, орендар зобовязується сплачувати орендодавцеві помісячну плату за користування баштовим краном, вартість якого становить 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору кран, що наймається, буде переданий орендареві протягом 20 днів з дати підписання даного договору найму баштового крану та здійснюється згідно акта приймання-передачі, який складається в 2-х екземплярах і оформляється належним чином в день передачі.

Строк дії договору починається з моменту підписання договору та діє до 31.12.2017р.

Відповідно до розділу 5 договору, плата за перший місяць (жовтень 2016 р.) користування баштовим краном встановлюється в розмірі 46 200,00 грн. на місяць в т.ч. ПДВ 9240,00 грн. Плата за наступні місяці користування баштовим краном встановлюється в розмірі 21 600,00 грн. на місяць в т.ч. ПДВ 3600,00 грн. Сплачується шляхом перерахування Орендарем коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, не пізніше 5 числа за попередній місяць.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи акта прийому-передачі конструкції крану від 02.10.2016 р., кран баштовий Potain 215 переданий орендодавцем орендарю в технічно справному і комплектному стані. На момент підписання акту орендар не мав жодних претензій до орендодавця.

Згідно актів здачі приймання робіт (надання послуг) (№ ОУ-0000047, № ОУ-0000062 та № ОУ-0000002) за жовтень, листопад, грудень 2016 р. та січень 2017 р., орендар зобовязаний був сплатити за вище вказаний період орендну плату по Договору оренди в розмірі 100 200,00 грн.

Однак, станом на 6 лютого 2017 року орендар здійснив часткову оплату за користування краном в розмірі 20 000,00 грн.

6 лютого 2017 року орендодавець звернувся до орендаря з претензією № 06-02/17 щодо невиконання умов договору оренди, в якій вимагав протягом 5 днів з дня отримання претензії оплатити вищевказаний борг. Дана претензія залишена без відповіді та виконання.

14 березня 2017 року орендар листом № 9 звернувся до орендодавця щодо розірвання договору.

12 травня 2017 року орендодавець цінним листом з описом вкладення направив на адресу орендаря два примірника угоди про дострокове припинення договору оренди № 02-10/16 баштового крана від 02.10.2016 року.

Однак, орендар продовжував користуватись Краном до 7 липня 2017 року, переданим йому згідно вище вказаного договору.

Як вбачається з матеріалів справи Орендарем в березні 2017 року сплачено лише 10 000,00 грн. орендної плати.

Відповідно до зазначеного станом на момент подачі позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 178 200,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 2 178,66 грн. та інфляційні втрати в розмірі 10 045,40 грн. Крім цього, відповідно до п. 5.4 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка складає 15 208,72 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору № 02-10/16 оренди баштового крану від 02.10.2016 р. відповідач згідно акта прийому-передачі конструкції крану від 02.10.2016 р. прийняв від позивача кран баштовий Potain 215 в технічно справному і комплектному стані.

Відповідно до умов договору плата за перший місяць (жовтень 2016 р.) користування баштовим краном встановлюється в розмірі 46 200,00 грн. на місяць в т.ч. ПДВ 9240,00 грн. Плата за наступні місяці користування баштовим краном встановлюється в розмірі 21 600,00 грн. на місяць в т.ч. ПДВ 3600,00 грн. Сплачується шляхом перерахування Орендарем коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, не пізніше 5 числа за попередній місяць.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобовязання відповідач виконав частково, заборгувавши позивачу станом на момент подання позовної заяви 178 200,00 грн. за користування краном.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 5.4 договору, у разі несвоєчасного перерахунку Орендарем плати за користування баштовим краном передбаченої п. 5.1 договору, останній сплачує пеню в розмірі 1 відсотка від суми боргу за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, станом на цей період.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем нарахована пеня за період з 20.01.2017 року по 20.07.2015 року в розмірі 15 208,72 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір пені підлягає до стягнення в межах заявлених позовних вимог.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем за період 06.11.2016 р. по 20.07.2017 р. нараховані інфляційні втрати в розмірі 10 045,40 грн. та три відсотки річник за період з 06.11.2016 р. по 20.07.2017 р. в розмірі 2 178,66 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних підлягає до стягнення в розмірі 2 086,66 грн., а інфляційні нарахування підлягають до стягнення в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги позивачем обґрунтовані належними доказами, відповідач в судове засідання не зявився, позов не заперечив, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСВІТ 2021» (79044, м.Львів, вул. Кн. Ольги, буд. 5 В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «СПЕЦПРОЕКТБУД» (79039, м. Львів, вул.Залізнична, буд. 7, ) 178 200,00 грн. орендної плати, 15 208,72 грн. пені, 10045,40 грн. інфляційних втрат, 2086,66 грн. трьох відсотків річних та 3 083,10 грн. судового збору.

3. В решті частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.10.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.