ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 910/4038/16

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого:Студенця В.І.,
суддів:Грека Б.М., Палія В.В.
за участю представників сторін позивача - Волощук П.Ю., відповідача - Демчук О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від08.06.2017
у справі № 910/4038/16
за позовомПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
простягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (далі - ПАТ "Рівнегаз") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") про стягнення 387 212,30 грн., з яких 360 790,67 грн. пені, 8 637,41 грн. - інфляційних втрат та 17 784,41 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 порушено провадження у справі №910/4038/16 за позовом ПАТ "Рівнегаз" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 387 212,30 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Мандриченко О.В.) від 14.04.2016 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ПАТ "Рівнегаз" 360 790,67 грн. пені, 8 637,41 грн. - інфляційних втрат, 17 784,41 грн. - 3% річних та 5808,18 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Зеленін В.О. - головуючий суддя, судді Ткаченко Б.О., Мартюк А.І.) від 04.07.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 в частині залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 про стягнення пені в розмірі 360 790,67 грн. скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя, судді Чорна Л.В., Разіна Т.І.) від 22.12.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 в частині стягнення пені в розмірі 360 790,67 грн. змінено; позов в частині стягнення пені у розмірі 360 790367 грн. задоволено частково; стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ПАТ "Рівнегаз" 3 607,90 грн. пені, в іншій частині позовних вимог про стягнення пені - відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Тищенко О.В. - головуючий суддя, судді Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.) від 08.06.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 360 790,67 грн змінено; позов в частині стягнення пені у розмірі 360 790,67 грн задоволено частково; стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ПАТ "Рівнегаз" 180 395,33 грн пені; в іншій частині позовних вимог про стягнення пені - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017, ПАТ "Рівнегаз" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 з даної справи залишити без змін.

У касаційній скарзі ПАТ "Рівнегаз" посилається на те, що судом апеляційної інстанції неправильно було застосовано ст. 551 ЦК України, ст. 223 ГК України та ст.ст. 43, 83 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.09.2017 касаційну скаргу ПАТ "Рівнегаз" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2017.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.01.2014 між ПАТ "Рівнегаз" (газорозподільне підприємство) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (замовник) було укладено договір на розподіл природного газу № 14-36-ПР, відповідно до умов якого газорозподільне підприємство зобов'язалося у 2014 році надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів за актами розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язався сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку передбаченими умовами договору.

На виконання умов договору, ПАТ "Рівнегаз" у 2015 році надало ПАТ "НАК "Нафтогаз України" послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами на загальну суму 7 717 380, 45 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу у січні - грудні 2015 року. Надані позивачем послуги були оплачені відповідачем із порушення строків. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань за договором, позивач нарахував 360 790, 67 грн. пені, 8 637, 41 грн. інфляційних втрат та 17 784, 41 грн. 3% річних. Стягнення вказаних сум є предметом позову у даній справі.

Задовольняючи повністю заявлені позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з їх обгрунтованості та доведеності.

Змінюючи рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України'' 360 790,67 грн пені, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як підприємство, що належить до державного сектору економіки, є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Прострочення виконання грошового зобов'язання за укладеним договором виникло перш за все тому, що споживачі природного газу - населення, підприємства промисловості не забезпечують своєчасну оплату природного газу, який ПАТ "НАК "Нафтогаз України" передає їм на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу. Однак, щоб не допустити зриву поставок імпортного газу з країн Західної Європи, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вимушена всі фінансові ресурси спрямовувати в першу чергу на оплату імпортованого природного газу. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" реалізує імпортований природний газ не за ринковою вартістю, а за вартістю встановленою НКРЕ, яка є меншою від закупівельної вартості природного газу у зв"язку з чим протягом 2014 року компанія зазнавала значних збитків.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до звіту про фінансові результати за 6 місяців 2015 року, збиток ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від звичайної діяльності становить більше 4 млрд. грн.

Крім того, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" постійно вживає заходів для забезпечення належного виконання своїх зобов'язань, які виникли на підставі спірного договору, в тому шляхом подання позовів до боржників на загальну суму 30 373 014 590,88 грн, однак боржники недобросовісно користуються своїми процесуальними правами і такі дії роблять неможливим належне виконання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" своїх грошових зобов'язань перед газопостачальними підприємства, в тому числі і перед позивачем.

З огляду на викладене, з врахуванням ступеня виконання зобов'язання боржником, майнового стану відповідача, балансу інтересів сторін, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 83 ГПК України, дійшов висновку про зменшення суми пені, що підлягає до стягнення з відповідача за порушення ним договірних зобов'язань на 50%, а саме до 180 395,33 грн, у зв'язку з чим змінив рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Касаційна скарга ПАТ "Рівнегаз" стосується правомірності зменшення судом апеляційної інстанції розміру пені, що підлягає до стягнення з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Ст. 83 ГПК України закріплено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011).

Виходячи з наведеного, з врахуванням фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, а саме балансу інтересів сторін, ступеню виконання відповідачем своїх зобов'язань, причин неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, колегія суддів вважає обгрунтованим його висновок щодо наявності правових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%, а саме до 180 395,33 грн.

Доводи ПАТ "Рівнегаз", викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та передусім зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судом апеляційної інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Рівнегаз" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі №910/4038/16 - без змін.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Грек Б.М.

Палій В.В.