УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.10.2017Справа № 910/16818/17

Суддя Ярмак О.М., розглянувши позовну заяву Громадської організації " Спортивний клуб "Восход"

до Міністерства юстиції України

про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Спортивний клуб «Восход» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання права власності та зобов'язання вчинити державну реєстрацію.

За змістом ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Подана до суду позовна заява б/н від 28.09.2017 не містить власноручного підпису уповноваженого представника, а відповідна сторінка позовної заяви містить лише ксерокопію підпису особи, вказаної як представник за довіреністю ОСОБА_1 що не відповідає вищевказаним вимогам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою посадове становище якої не вказано.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як зазначено в п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

В якості доказу сплати судового збору позивачем подано ксерокопію квитанції №28 від 28.09.2017 на суму 4800,00 грн.

Таким чином, належних доказів сплати судового збору позивачем не подано, що є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про:

- визнання права власності на будинок культури «Дніпро», що розташований на вул. Бориспільській,10 у місті Києві загальною площею 4301,4 кв.м;

- визнання права власності на спортивний комплекс «Схід», що розташований у місті Києві на вул. Бориспільській,8 загальною площею 5089 кв.м;

- зобов'язання відповідача вчинити державну реєстрацію права власності за позивачем на нежитлову будівлю літ. А загальною площею 5940,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська,8;

- зобов'язання відповідача вчинити державну реєстрацію права власності за позивачем на нежитлову будівлю літ. А загальною площею 4301,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська,10.

У п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

До матеріалів позовної заяви позивачем не додано жодних документів, які б підтверджували вартість майна: нежитлової будівлі літ. А загальною площею 5940,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська,8; нежитлової будівлі літ. А загальною площею 4301,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська,10, та не визначено ціну позову.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «згідно з оригіналом», назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Однак, додані позивачем до позовної заяви копії документів належним чином не засвідчені.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, належними доказами відправлення позовної заяви з додатками є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Відповідно до п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Позивачем в якості доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками надано опис вкладення у цінний лист від 26.09.2017, у якому перелічені позов та додатки до позову, проте на якому відсутній відсутній підпис і ідентифікуючі ознаки особи (прізвище та посада), яка є відповідальним працівником пошти.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що предмети, наведені у описі вкладення, не були пред'явлені саме працівнику поштового відділення для перевірки перед відправленням, оскільки це не підтверджується підписом працівника пошти (штамп та підпис просто відсутні), тобто відсутні докази відповідно до вищеописаних пунктів Правил надання послуг поштового зв'язку на підтвердження відповідності вкладених предметів у цінний лист при поштовому пересиланні по відношенню до зазначених у описі.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Підсумовуючи викладене вище, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду м. Києва з позовом (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись пп. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя О.М. Ярмак