ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № Б3/268-08/22/8
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Горизонти", м. Біла Церква Київської області
на ухвалувід 10.08.2017 Київського апеляційного господарського суду (на ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2016)
за позовом першого заступника прокурора Київської області
до 1. Міжрегіональної Української біржі, м. Київ; 2. ліквідатора відкритого акціонерного товариства "Білоцерківсільмаш" Патерилова В.В., м. Київ; 3. ОСОБА_5, м. Макіївка Донецької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Фонд державного майна України
про визнання результатів аукціону недійсними і визнання недійсним договору
у межах справи№ Б3/268-08/22/8 господарського суду Київської області
про банкрутствовідкритого акціонерного товариства "Білоцерківсільмаш", м. Біла Церква Київської області
голова комітету кредиторів Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області
ліквідатор Новосельцев В.П., м. Черкаси
в судовому засіданні взяли участь представники:

Фонду державного майна України Генеральної прокуратури УкраїниЛагошна І.А., довір.; ОСОБА_8, посвідчення

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № Б3/268-08/22/8 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Білоцерківсільмаш" (далі - боржник).

У жовтні 2016 року перший заступник прокурора Київської області звернувся в межах справи про банкрутство із позовною заявою до Міжрегіональної Української біржі, ліквідатора відкритого акціонерного товариства "Білоцерківсільмаш" Патерилова В.В., гр. ОСОБА_5 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника від 27.08.2017 та укладеного між боржником в особі ліквідатора Патерилова В.В. та переможцем аукціону гр. ОСОБА_5 договору купівлі продажу від 28.08.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2016 (суддя Наріжний С.Ю.) заяву прокурора задоволено частково. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна боржника, оформлені протоколом № 1 від 27.08.2015, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28.08.2015, укладений між боржником в особі ліквідатора Патерилова В.В. та гр. ОСОБА_5 Провадження в частині позовних вимог до ліквідатора Патерилова В.В. припинено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 (судді: Пантелієнко В.О.- головуючий, Остапенко О.М., Верховець А.А.) відмовлено в прийнятті апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Горизонти" (далі - заявник) на ухвалу від 10.11.2016 з підстав не набуття заявником статусу учасника справи про банкрутство.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду апеляційної інстанції, заявник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та передати справу на розгляд суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме ст.ст. 43, 91, 99, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник зазначає, що є власником майна, відчуженого на спірному аукціоні, а тому ухвала місцевого господарського суду безпосередньо стосується його прав та інтересів.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Європейський суд с прав людини в рішенні у справі Пелевін проти України, no. 24402/02, від 20.05.2010 вказав, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

У силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

У відповідності до абз. 16 ст. 1 Закону про банкрутство учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Слід зазначити, що положеннями Закону про банкрутство передбачено можливість порушення в межах провадження у справі про банкрутство ряду відокремлених проваджень з розгляду спорів за участю боржника, зокрема: розгляд майнових спорів з вимогами до боржника (ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство), розгляд заяв конкурсних та поточних кредиторів (ч. 15 ст. 16, ст.ст. 23, 83 Закону про банкрутство), спори при проведенні та виконанні результатів аукціонів (ч. 8 ст. 44 Закону про банкрутство), спори про визнання недійсною мирової угоди або її розірвання (ст. 82 Закону про банкрутство) тощо.

При цьому в абз. 16 ст. 1 Закону про банкрутство учасників справи про банкрутство диференційовано на дві групи: сторони - конкурсні кредитори і боржник та інші учасники справи про банкрутство. Так, сторони є основними учасниками справи про банкрутство, а тому приймають участь у всій справі про банкрутство, у тому числі і в усіх порушених в межах цієї справи відокремлених провадженнях. Що стосується інших осіб, залучених в якості учасників справи про банкрутство, то їх процесуальний статус обмежується тим відокремленим провадженням, в якому безпосередньо приймає участь відповідний учасник справи.

Оскаржуючи ухвалу місцевого суду від 10.11.2016, заявник вказував на те, що є власником відчуженого на спірному аукціоні майна боржника, внаслідок внесення цього майна до статутного фонду заявника.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, які не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду України від 02.09.2008 у справі №23/294).

У даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено, що заявник не є учасником аукціону з реалізації майна боржника в процедурі банкрутства, тобто не є стороною спірних правовідносин і результат вирішення спору у відокремленому провадженні про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу безпосередньо не впливає на права та обов'язки останнього.

Отже, заявник не є ні стороною справи про банкрутство, ні учасником відокремленого провадження за поданою у справі про банкрутство позовною заявою про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу, а оскаржувана ухвала безпосередньо не стосується його прав та інтересів. Статус заявника, як нового власника майна боржника, не дає підстав для висновку про його право на оскарження судового рішення у справі про банкрутство.

За таких обставин заявник апеляційної скарги - ТОВ "Агро-Горизонти" позбавлений права на оскарження ухвали від 10.11.2016 у справі про банкрутство.

У зв'язку з чим судом апеляційної інстанції законно та обґрунтовано відмовлено в прийнятті апеляційної скарги заявника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України..

З урахуванням вищезазначеного та керуючись ст. ст. 58, 129 Конституції України, ст. 1 ст.ст. 41, 62, 1115, 1117, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Горизонти" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 (на ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2016) у справі № Б3/268-08/22/8 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді О.Є. Короткевич В.Я. Погребняк