РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа № 903/984/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Савченко Г.І.

судді Тимошенко О.М. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.

за участю представників сторін:

кредитора ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області - ОСОБА_2 (представник за довір. №31 від 23.05.2017р.)

арбітражного керуючого - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від "08" серпня 2017 р. у справі № 903/984/16 (суддя Шум Микола Сергійович)

за заявою ОСОБА_1 об'єднаної податкової інспекції ГУ ДФС України у Волинській області

до Приватного акціонерного товариства " Кепітал ОСОБА_3"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 08.08.2017р. у справі №903/984/16 заяву скаржника про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково. Визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги скаржника до боржника на загальну суму 167269,07 грн. із наступною черговістю їх задоволення: 164069,07 грн. вимоги шостої черги; 3200,00 грн. понесених судових витрат (сплата судового збору) вимоги першої черги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, скаржник ОСОБА_1 об'єднана державна податкова інспекції ГУ ДФС у Волинській області звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови в задоволенні грошових вимог до боржника в сумі 883430,44 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги скаржника до боржника на суму 883430,44 грн. В решті оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції невірно застосована ст. 232 ГПК України, оскільки в даному випадку підлягає затосуванню ст. 102 ПК України. Судом першої інстанції не взято до уваги, що в ІКП платника-банкрута здійснюється остаточний розрахунок суми податкового боргу (заборгованості з єдиного внеску), що складається із суми несплачених зобов'язань, суми штрафних санкцій, суми пені, плати за податковий кредит. Судом першої інстанції не враховано, що пеня, як міра відповідальності за несвоєчасну сплату податкового боргу, нараховується щоденно, автоматично, незалежно від строків давності та вини платника у несвоєчасній сплаті податкового боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий ОСОБА_4 просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, з підстав, наведених у ній.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство не забезпечили явку представників у судове засідання, про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов'язковою, додаткові докази судом не витребовувалися, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представників інших учасників провадження у справі про банкрутство за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представника ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За визначенням ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 04.01.2017р. порушено провадження у справі про банкрутство боржника приватного акціонерного товариства "Кепітал ОСОБА_3" введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника приватного акціонерного товариств "Кепітал ОСОБА_3", строком на сто пятнадцять календарних днів. Ухвалою суду від 28.02.2017р. затверджено реєстр вимог кредиторів приватного акціонерного товариства "Кепітал ОСОБА_3".

За приписами ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, інше. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

В подальшому, постановою господарського суду Волинської області від 04.04.2017р. визнано банкрутом приватне акціонерне товариство "Кепітал ОСОБА_3", відкрито ліквідаційну процедуру.

Із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, згідно з ч.1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор (у будь-якому випадку: конкурсний, поточний, заставний) це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Відтак, грошові вимоги кредитора до боржника повинні бути підтверджені відповідними доказами.

При цьому, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами, що 06.06.2017р. на адресу місцевого господарського суду від ОСОБА_1 об`єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 1048415,93 грн. з врахуванням 3200,00 грн. судового збору.

Із поданих до суду апеляційної інстанції додаткових пояснень вбачається, що ОСОБА_1 об`єднана податкова інспекція ГУ ДФС у Волинській області заявила поточні вимоги в розмірі 1 048 415,93 грн., що включає в себе наступні суми грошових зобовязань:

1. З податку на прибуток приватних підприємств:

- пеня в розмірі 13,86 грн. (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 06.11.2016р. по 04.01.2017р.; нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення № від 08.10.2015р.);

- штрафні санкції, донараховані за податковим повідомленням-рішенням № від 24.01.2017р. в розмірі 170 грн.

2. З податку на додану вартість:

- пеня в розмірі 56,69 грн. (дата нарахування 31.01.2017р.; період нарахування з 01.12.2013р. по 04.01.2017р.; нарахована на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.11.2013р.);

- пеня в розмірі 131,10 (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 03.06.2012р. по 04.01.2017р., нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення № від 15.03.2012р.);

- пеня в розмірі 1635,17 грн. (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 01.12.2011р. по 04.01.2017р., нарахована на підставі декларації з податку на додану вартість № від 21.11.2011р.);

- пеня в розмірі 3083,75 грн. (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 01.10.2011р. по 04.01.2017р., нарахована на підставі декларації з податку на додану вартість №9 від 08.10.2011р.);

- пеня в розмірі 3168,04 грн. (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 01.10.2011р. по 04.01.2017р., нарахована на підставі декларації з податку на додану вартість від 19.09.2011р.);

- пеня в розмірі 2994,55 грн. (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 31.08.2011р. по 04.01.2017р., нарахована на підставі декларації з податку на додану вартість №6 від 22.08.2011р.);

- пеня в розмірі 1036652,77 грн. (дата нарахування 31.01.2017р., період нарахування з 09.04.2011р. по 04.01.2017р., нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення №000003202 від 31.10.2006р. (узгоджена по справі №2/52-2А (К-20379/08).

3. З податку на доходи з фізичних осіб:

- штрафні санкції в розмірі 510,00 грн., донараховані за податковим повідомленням-рішенням № від 16.11.2016р.

Відповідно до п.14.1.157 ст. 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності; податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, податковий борг, а, отже, і грошове зобов'язання в розумінні ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", виникає у разі узгодження грошового зобов'язання, тобто не оскарження такого повідомлення-рішення платником податків.

За приписами п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

За допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень судом апеляційної інстанції з'ясовано, що вказані податкові повідомлення-рішення є узгодженими, оскільки повідомлення-рішення №000003202 від 31.10.2006р. узгоджене по справі №2/52-2А (К-20379/08), податкові повідомлення-рішення № від 08.10.2015р., № від 24.01.2017р., № від 15.03.2012р., № від 16.11.2016р. /а.с.210-211, т.1/ не оскаржувалися.

Відтак сума нарахованих штрафних санкцій та нарахованої пені в розмірі 1048415,93 грн., є сумою поточних кредиторських вимог, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та після запровадження дії мораторію. Вказана сума поточних вимог є узгодженою.

Згідно п. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання у встановленому порядку доведені поточні грошові вимоги ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області до приватного акціонерного товариства "Кепітал ОСОБА_3" на загальну суму 1 051 615,93 грн. із наступною черговістю їх задоволення: 1 048 415,93 грн. (штрафні санкції, пеня) - вимоги шостої черги та 3200,00 грн. понесених судових витрат (сплата судового збору) вимоги першої черги.

Колегія суддів зазначає, що приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України у даному випадку не підлягають до застосування, оскільки п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Тобто щодо нарахування контролюючим органом грошового зобов'язання платника податків, у випадках визначених Податковим кодексом України, застосовуються положення ст. 102 Податкового кодексу України. Статті 230, 231, 232 Господарського кодексу України встановлюють відповідальність за неналежне виконання господарських зобов'язань.

Враховуючи наведене, доводи ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області, викладені у апеляційній скарзі, є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, місцевим господарським судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. За таких обставин, вбачаються підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для часткового скасування ухвали місцевого господарського суду та прийняття апеляційним господарським судом нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від "08" серпня 2017 р. у справі №903/984/16 задоволити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від "08" серпня 2017 р. у справі №903/984/16 скасувати в частині відмови в задоволенні грошових вимог до боржника в сумі 883430,44 грн. Прийняти в цій частині нове рішення, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

"Заяву ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області (43010, м.Луцьк, Київський майдан, 4, ) до приватного акціонерного товариства "Кепітал ОСОБА_3" (43023, м. Луцьк, вул. Карбишева, 2, ) на загальну суму 1 051 615,93 грн. із наступною черговістю їх задоволення:

- 1 048 415,93 грн. (штрафні санкції, пеня) - вимоги шостої черги;

- 3200,00 грн. понесених судових витрат (сплата судового збору) вимоги першої черги".

2. Справу №903/984/16 повернути до господарського суду Волинської області.

3. Постанова набуває законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Павлюк І. Ю.