ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа № 917/801/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача - Моргуль О.О. - на підставі довіреності від 25.04.2017р.;

від відповідача - Гонжак К.І. - на підставі довіреності від 18.07.2017р. №0-16-0.6-5382/2-17;

від третіх осіб - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства "Василенко С.В.", Полтавська область, Решетилівський район, с. М'якеньківка, (вх. №2566 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17

за позовом: Фермерського господарства "Василенко С.В.", Полтавська область, Решетилівський район, с. М'якеньківка,

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_4, м. Полтава,

ОСОБА_5, м. Полтава,

ОСОБА_6, м. Полтава,

ОСОБА_7, м. Полтава,

ОСОБА_8, м. Полтава,

ОСОБА_9, м. Полтава,

ОСОБА_10, м. Полтава,

ОСОБА_11, м. Полтава,

ОСОБА_12, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці,

ОСОБА_13, м. Полтава,

ОСОБА_14, м. Полтава,

ОСОБА_15, м. Полтава,

ОСОБА_16, Полтавська область, Полтавський район, с. Мильці,

ОСОБА_17, м. Полтава,

ОСОБА_18, м. Полтава,

ОСОБА_19, м. Полтава,

ОСОБА_20, Полтавська область, Полтавський район, с. Степне,

ОСОБА_21, м. Полтава,

ОСОБА_22, м. Полтава,

ОСОБА_23, Полтавська область, Кобеляцький район, с. Придніпрянське (колишнє - с. Радянське),

ОСОБА_24, м. Полтава,

про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 (суддя Бунякіна Г.І.) відмовлено в задоволенні позову Фермерського господарства "Василенко С.В." до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки.

Відповідні висновки суду мотивовані недоведеністю позовних вимог, з огляду на те, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 33,34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження звернення до відповідача з вимогою про продовження договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах у встановлений договором строк, така додаткова угода не була укладена у строк встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі"; не надано доказів на підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, як і не доведено того факту, що право на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" є порушеним, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку, що оспорюваний договір не було продовжено у встановленому законодавством порядку, а право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим.

Крім того, господарським судом першої інстанції було зазначено про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом зі сплином (01.02.2016р.) терміну позовної давності, про застосування якої, відповідно до приписів частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, відповідачем було заявлено відповідне клопотання.

Фермерське господарство "Василенко С.В." з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Фермерського господарства "Василенко С.В." до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки укладеного 28.12.2007р. та зареєстрованого в Книзі обліку договорів оренди землі управлінням агропромислового розвитку Решетилівської РДА, на строк 7 років із сплатою орендної плати у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки землі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Зокрема, апелянт наголошує на тому, що Фермерське господарство "Василенко С.В.", як орендар продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, орендодавцем протягом одного місяця після закінчення дії договору не було надіслано на адресу орендаря жодного листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а отже на думку апелянта наявні усі правові підстави для задоволення позовних вимог та відповідно поновлення договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 20.09.2017р.; зобов'язано апелянта надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_24 копію апеляційної скарги та доданих до неї документів та надати до суду докази надсилання.

19.09.2017р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю всіх представників Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в інших судових процесах (вх.№9737).

19.09.2017р. представником третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№9738).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. відкладено розгляд справи на 04.10.2017р.; зобов'язано апелянта виконати вимоги ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р. та надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_24 копію апеляційної скарги та доданих до неї документів та надати до суду докази надсилання; зобов'язано представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - адвоката Гиря Анну Володимирівну (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія НОМЕР_1 від 13.01.2016р.) надати до Харківського апеляційного господарського суду для огляду суду в судовому засіданні оригінали ордерів на надання правової допомоги, та договорів про надання правової допомоги, на підтвердження наявності повноважень представництва інтересів усіх третіх осіб, залучених до участі у справі на підставі ухвали господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. (належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати для долучення до матеріалів справи).

26.09.2017р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_8 подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9950), в якому просить у задоволенні апеляційної скарги Фермерського господарства "Василенко С.В." відмовити, рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 залишити без змін.

26.09.2017р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_10 подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9951), в якому просить у задоволенні апеляційної скарги Фермерського господарства "Василенко С.В." відмовити, рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 залишити без змін.

У зв'язку з відпусткою судді Шутенко І.А., автоматизованою системою документообігу суду 03.10.2017р. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" слід починати спочатку.

04.10.2017р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10165), в якому просить у задоволенні апеляційної скарги Фермерського господарства "Василенко С.В." відмовити, рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 залишити без змін.

04.10.2017р. апелянтом на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. подано до апеляційного господарського суду докази надсилання третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_24 копію апеляційної скарги та доданих до неї документів (вх.№10176).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2017р. представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просила скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Фермерського господарства "Василенко С.В." до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки укладеного 28.12.2007р. та зареєстрованого в Книзі обліку договорів оренди землі управлінням агропромислового розвитку Решетилівської РДА, на строк 7 років із сплатою орендної плати у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки землі.

Також, представником апелянта було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№101179 від 04.10.2017р.), в якому просила суд зупинити провадження у даній справі, з тих підстав, що ФГ "Василенко С.В" було подано позовну заяву до Полтавського окружного адміністративного суду про визнання противоправним та скасування рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, яким невідомим особам надані дозволи на розроблення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території М'якенківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області із земель, що перебувають у користуванні ФГ "Василенко С.В." згідно договору оренди землі укладеного від 28 грудня 2007 року та зареєстрований в Книзі обліку договорів оренди землі управлінням агропромислового розвитку Решетилівськоі РДА № 14 від 31.01.2008р. та визнання протиправними та скасування рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області , яким невідомим особам затверджені проекти землеустрою та передані у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території М'якенківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області із земель, що перебувають у користуванні ФГ "Василенко С.В" укладеного від 28.12.2007р. та зареєстрований в Книзі обліку договорів оренди землі управління агропромислового розвитку Решетилівської РДА № 14 від 31.01.2008р..

Представник відповідача заперечила проти вимог апеляційної скарги Фермерського господарства "Василенко С.В.", просила відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 залишити без змін.

Також, представник відповідача заперечила проти задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі.

У судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 04.10.2017р. представники третіх осіб не з'явились, про причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, оскільки апеляційним господарським судом було виконано процесуальний обов'язок щодо належного повідомлення учасників провадження у справі про банкрутство про час та місце розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотній сторінці ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20.02.2013р.

Стосовно клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі (вх.№101179 від 04.10.2017р.), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пунктом 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов'язаний з'ясовувати: 1) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня така умова зупинення провадження у справі - як неможливість розгляду даної справи №917/801/17, оскільки у межах цієї справи апеляційний господарський суд вправі самостійно встановити обставини, що мають значення для правильного її вирішення, без жодних обмежень.

Крім того, того належним та допустимим доказом прийняття Полтавським окружним адміністративним судом позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі може бути лише ухвала Полтавського окружного адміністративного суду про порушення провадження у справі, проте позивачем таких доказів до апеляційного господарського суду не надано.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що треті особи були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, а також враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.12.2007р. між Решетилівською районною державною адміністрацією Полтавської області (надалі-орендодавець) та Фермерським господарством "Василенко С.В." (надалі-орендар) було укладено договір оренди землі (надалі - договір) (т.2 а.с.7-11), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподаського призначення яка знаходить на території М'якенківської сільської ради (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 72,33га, землі запасу сільської ради.

Договір укладено на п'ять років з 01.01.2008р. по 31.12.2012р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору.)

У відповідності до пункту 17 договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у одноденний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (пункт 20 договору).

На виконання умов договору, 28.12.2007р. за актом приймання - передачі об'єкта оренди Фермерському господарству "Василенко С.В." було передано земельну ділянку загальною площею 72,33га для ведення товарного с/г виробництва, терміном на п'ять років (т.2 а.с.16).

Відповідно до пункту 36 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується в судовому порядку.

У відповідності до пункту 43 договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Невід'ємними його частинами є: 1) план або схема земельної ділянки; 2) кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; 3) акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); 4) акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Даний договір було зареєстровано у Книзі обліку договорів оренди землі Управління агропромислового розвитку Решетилівської районної державної адміністрації 31.01.2008р. за №14.

01.03.2011р. між Решетилівською районною державною адміністрацією Полтавської області (надалі-орендодавець) та Фермерським господарством "Василенко С.В." (надалі-орендар) було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 28.12.2007р., якою, зокрема, було внесено зміни щодо розміру орендної плати та порядку її внесення (т.2 а. с. 20), решту пунктів договору сторонами було залишено без змін, у тому числі і термін дії договору - до 31.12.2012р. Також, незмінним відповідно до вказаної додаткової угоди залишився об'єкт оренди - земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходилась на території М'якенківської сільської ради загальною площею 72,33га.

Як вбачається з матеріалів справи 19.07.2012р. (тобто, до закінчення терміну дії договору), орендарем - Фермерським господарством "Василенко С.В." було направлено на адресу М'якенківської сільської ради лист - звернення №80, в якому орендарем було повідомлено про те, що він має намір в подальшому використовувати землі запасу сількогосподарського призначення за цільовим призначенням надані за договором оренди, додержуючись законодавства про охорону довкілля, режиму використання земель, не порушуючи прав власності суміжних земельних ділянок та землекористувачів, забезпечуючи використання землі за цільовим призначенням своєчасно сплачуючи оренду плату. Також, позивачем було повідомлено, що ним було виготовлено технічну документацію, яка необхідна для договору оренди, у зв'язку з чим, просив розробити нові договори оренди земельних ділянок (т.1 а.с.25).

Рішенням 12 сесії 6 скликання М'якенківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 19.07.2012р. "Про надання згоди щодо поновлення договору оренди землі №14від 31.01.2008р. " (надалі - Рішення), за результатами розгляду вказаного звернення орендаря, було ухвалено надати згоду на поновлення договору оренди землі №14 від 31.01.2008р. зареєстрованого у Решетилівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" при Держкомземі України» терміном на 15 років та рекомендовано встановити орендну плату в розмірі 500 грн. за 1 га ріллі, інші істотні умови договору оренди землі №14 від 31.01.2008р. залишено без змін (пункт 1 Рішення) (т.1 а.с.26).

Відповідно до пункту 2 Рішення, ухвалено землевпоряднику сільської ради Перч Н.В. підготувати орендарю ФГ "Василенко С.В." необхідні документи для поновлення договору оренди землі погодивши завчасно з районним відділом земельних ресурсів.

Пунктом 3 Рішення ухвалено внести необхідні зміни в земельно-облікові документи після прийняття розпорядження головні РДА про поновлення договору оренди землі та встановлення орендної плати за земельну ділянку.

На виконання приписів вказаного Рішення, 24.12.2012р. орендар - голова Фермерського господарства "Василенко С.В." звернувся до голови Решетилівської районної державної адміністрації з клопотанням, в якому просив затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок (рілля) Фермерським господарством "Василенко С.В. " в адміністративних межах М'якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області на площу 8,50 та, 7,80 га, і 9,83 га, 22,74 га.; надати згоду на поновлення договорів оренди землі терміном на 15 років. Також, орендарем було повідомлено, що він не заперечує проти встановлення орендної плати в сумі 500 грн. за 1 га.

Крім того, до вказаного листа орендарем було додано проект додаткової угоди до договору оренди б/н від 28.12.2007р. про поновлення терміну дії до договору оренди земельної ділянки (строк дії договору 15 років) (т.2 а.с.27-28).

У зв'язку з тим, що відповіді на зазначене звернення Решетилівської районної державної адміністрації надано не було, 08.02.2013р. орендарем - Фермерським господарством "Василенко С.В." було повторно направлено на адресу останнього звернення, в якому просив надати письмову відповідь про причини затримки з видачею розпорядження чи у відмові у клопотання, та надати пояснення щодо подальших дій орендаря в даній ситуації, оскільки за відсутності вказаного розпорядження голови РДА господарство не має змоги поновити договір оренди землі та внести зміну у діючий договір (т.2 а.с.29)

13.02.2013р. Решетилівською районною державною адміністрацією у відповідь на звернення орендаря від 08.02.2013р. було направлено лист №267/01-36, в якому було повідомлено, що з 01.01.2013р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", ким було виключено пункти 10-12 розділу X "Перехідні положення" "Земельного кодексу України щодо розпорядження райдержадміністраціями землями за межами населених пунктів та внесено зміни до статті 122 цього кодексу, а саме: "пункт 4 Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначенні) державної власності у власність або у користування для всіх потреб".

Отже, у зв'язку з відсутністю механізму реалізації цих положень, наданий час ані задоволення ані відмова в задоволенні заяви про поновлення договору оренди на даний час є неможливою, з огляду на відсутність уповноваженого органу на який буде покладено обов'язок щодо вирішення питання поновлення договорів оренди землі (т.2 а.с.31).

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.01.2015р. №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка, яка є предметом договору, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності та знаходиться за межами населеного пункту, повноваження по розпорядженню якою відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, до яких відноситься відповідач.

Через зміни в земельному законодавстві до Головного управління Держземагенства у Полтавській області (надалі - відповідач) перейшли повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території Полтавської області.

Враховуючи перехід права розпорядження земельними ділянками до відповідача, 16.04.2013р. (після закінчення строку дії договору оренди) позивач звернувся до Головного управління Держземагентства у Полтавській області з клопотаннями № 56, 57, 58, 59, 60 про поновлення договору оренди земельної ділянки (ріллі) (т.1 а.с.214-218), в яких просив поновити договір оренди земельної ділянки площею 7,80 га, 8,50 га, 19,83 га, 22, 74 г та земельних ділянок (проектні польові дороги) площею 0,04 га, 0,39 га, 0,43 га,0,39 га 0,30 га, 0,20 га, 0,15 га,0,175 га, 0,15 га, 0,36 га, 0,65 га, 0,42 га, 0,68 га, 0,41 га 0,18 га 0,23 га, 0,57 га, 0,41 га, 0,73 га, 0,33 га, 0,55 га, 0,24 га, 0,34 га, 0,32 га, 0,21 га, 0,36 га, 0,18 га, 0,53 га, 0,31 га, 0,51 га, 0,31 га, 0,355 га, загальною площею - 11,41 га шляхом укладання нових договорів строком на 15 років.

У вказаних клопотаннях позивачем було повідомлено, що зазначені земельні ділянки перебувають в користуванні фермерського господарства з 2007 року, останній договір оренди було укладено 28.12.2007 року - терміном на 5 років, отже у відповідності до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" та пункту 8 вказаного договору, після закінчення строку оренди позивач має переважне право на його поновлення його на новий строк, повідомивши про це орендодавця.

У зв'язку з цим, 19.07.2012р. ФГ "Василенко С.В. ", було подано на розгляд сесії М'якеньківської сільської ради клопотання про поновлення договору оренди, та 18.12.2013р. отримано відповідне позитивне рішення та виготовлено технічну документацію для реєстрації договору оренди.

Окрім іншого, позивачем було повідомлено Головне управління Держземагенства у Полтавській області, що після закінчення строку дії договору господарство не отримувало листа-повідомлення від орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, а отже ФГ "Василенко С.В. ", згідно земельного законодавства, має намір і в подальшому використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, та запропоновано встановити розмір орендної плати на рівні 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

15.05.2013р. Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області у відповідь на зазначені клопотання було направлено лист - відповідь №2930/900, яким за результатами розгляду вказаних клопотань було повідомлено позивача про те, що відповідно до поданих клопотань загальна площа земель сільськогосподарського призначення складає 70,28га, а по договору оренди від 28.12.2007р. в оренду передається земельна ділянка загальною площею 72,33 га.

Щодо земельних ділянок під запроектованими під'їзними шляхами загальною площею 11,41 га, які позивач бажає отримати у користування, були надані у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству і, на думку Головного управління, повинні залишатися у власності суб'єкта права колективної власності та підлягати передачі правонаступникам у спільну власність - в разі його реорганізації, а у випадку їх відсутності до комунальної чи державної власності, згідно чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, надання у користування земельних ділянок (запроектованих польових шляхів), які перебували в колективній власності бувших колективних сільськогосподарських підприємств не відноситься до повноважень Головного управління. Отже, для вирішення питання по суті, Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області було запропоновано позивачу уточнити площі, та врахувавши вимоги статті 122 Земельного кодексу України щодо повноважень по розпорядженню землями звернутися з клопотанням разом з проектом додаткової угоди. Крім того, необхідно додати нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка надається в оренду (т.1 а.с.219).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2017р. Фермерське господарство "Василенко С.В.", посилаючись на приписи статті 15 та статті 33 Закону України "Про оренду землі", належне виконання обов'язків орендаря за договором оренди земельної ділянки від 28.12.2007р., та факт продовження користування земельною ділянкою, а також своєчасну оплату орендних платежів, звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (т.1 а.с.3-78 (з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.07.2017р. вх.№9125 т.1 а.с.184), в якій просило суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки укладений 28.12.2007р. та зареєстрований в Книзі обліку договорів оренди землі управління агропромислового розвитку Решетилівської РДА № 14 від 31.01.2008 року, на тих же самих умовах на дії договору протягом 7 (семи) років зі сплатою орендної плати у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки землі; стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36038 м. Полтава, вул. Уютна 23) на користь ФГ "Василенко С.В." судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6119, 25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним надалі використовується земельна ділянка, відповідно до умов договору оренди землі від 28.12.2007р., а тому, посилаючись положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" вважає, що має переважне право на поновлення вказаного договору, яке відповідачем порушене, та є підставою для поновлення договору оренди земельної ділянки в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,18.07.2017р. відповідачем було подано до господарського суду першої інстанції клопотання про застосування строків позовної давності (вх.№8933), в якому просив суд застосувати строк позовної давності до вимог Фермерського господарства "Василенко С.В." до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, укладений 28.12.2007 р. та поновлення терміну його дії; відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (т.1 а.с.92-94).

Крім того, 18.07.2017р. відповідачем було подано до господарського суду першої інстанції клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (вх.№8934), в якому просив суд залучити до участі у справі громадян: ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ОСОБА_17; ОСОБА_18; ОСОБА_19; ОСОБА_20; ОСОБА_21; ОСОБА_22; ОСОБА_23; ОСОБА_24 (т.1 а.с. 95-139).

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилався на те, що предметом позову у даній справі є визнання поновленим договору оренди земельної ділянки загальною площею 72,33га, укладеного 28.12.2007р. та поновлення терміну його дії, вказана земельна ділянка знаходиться на території Мякеньківської сільської ради, Решетилівського району, та перебувала в оренді ФГ "Василенко С.В.", однак, з огляду на те, що зазначений договір оренди, у встановлений законодавством термін поновлено не було, спірна земельна ділянка була розподілена та передана у власність учасникам АТО.

Також, до вказаного клопотання відповідачем було додано завірені копії клопотань про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та Наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ОСОБА_17; ОСОБА_18; ОСОБА_19; ОСОБА_20; ОСОБА_21; ОСОБА_22; ОСОБА_23; ОСОБА_24 (т.2 а.с.231-233)

Рішенням господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у даній справі відмовлено в позові, з підстав викладених вище (т.2 а.с.236-243).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини регулюються умовами даного договору, нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 1 цієї статті цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Приписами статей 13 та 14 Конституції України та статті 324 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Колегія суддів зазначає, що підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 2 статті 126 Земельного кодексу України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (стаття 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За приписами частини другої статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13 та 30 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Як було зазначено вище, предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки укладеного 28.12.2007р. та зареєстрованого в Книзі обліку договорів оренди землі управління агропромислового розвитку Решетилівської РДА № 14 від 31.01.2008р., на тих самих умовах.

Так, порядок поновлення договору оренди встановлено статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об'єднує два випадки його пролонгації.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 15.04.2015р. №6-55цс15, яка відповідно до приписів статті 111 - 28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватись судами при застосуванні такої норми права.

Так, частинами першою - п'ятою статті 33 України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Вказані норми кореспондуються з приписами статті 777 Цивільного кодексу України, якою законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

При цьому, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення, інші ж умови можуть змінюватися.

Разом з тим, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено другий випадок пролонгації договору оренди, яким передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Отже, пролонгація договору оренди відбувається автоматично, проте в силу приписів частини 7 статті 33 вказаного Закону, у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Таким чином, з аналізу статті 33 Закону України "Про оренду землі" випливає, що законодавцем встановлено обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення, при цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Як було зазначено вище, пунктом 8 договору сторони погодили, що договір укладено на п'ять років з 01.01.2008. по 31.12.2012р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що, оскільки розпорядниками земель сількогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів до 01.01.2013р. були відповідні районні державні адміністрації, а тому наявність лише рішення-дозволу сільської ради від 19.07.2012р. та звернення позивача від 24.12.2012р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок (рілля) є недостатнім доказом дотримання процедури поновлення договору оренди землі, оскільки сільська рада не є орендодавцем щодо сільгоспугідь (ріллі) за межами населених пунктів.

З огляду на вищевикладене, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами в строк встановлений пунктом 8 договору та статтею 33 Закону України " Про оренду землі", договір оренди припинив свою дію 31.01.2013р., у зв'язку зі спливом строку, на який його було укладено, відповідно до положень частини 1 статті 31 Закону України Про оренду землі.

Крім того, частиною дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Проте, матеріали справи не містять доказів оскарження апелянтом відмови чи бездіяльності уповноваженого органу щодо укладення додаткової угоди в судовому порядку станом на момент звернення до місцевого господарського суду з позовною заявою та прийняття оскаржуваного рішення .

Отже, встановлені фактичні обставини даної справи не підпадають під дію частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", якою врегульовані питання поновлення договору оренди землі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки останнім не було дотримано процедури поновлення договору оренди встановленої статтею 33 Закону України "Про оренду землі", а продовження користування орендованою земельною ділянкою позивачем не є підставою для зобов'язання відповідача до поновлення договору оренди землі, оскільки в даному випадку право позивача на переважне поновлення договору оренди землі не може вважатися порушеним.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016р. у справі № 3-312гс16, аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти:

- орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором;

- орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Приписами частини 14 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Тобто, зміна фактичних площ та меж земельних ділянок після укладення договору оренди унеможливлює пролонгацію укладеного договору у порядку, передбаченому частинами першою-шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди із дотриманням вимог чинного законодавства.

Отже, визнати поновленим договір за тих самих умов з урахуванням зміни площі земельної ділянки, відсутності погодження такого поновлення з боку власника або розпорядника земельної ділянки та не погодивши істотних умов договору додатковою угодою, з підстав передбачених частинами першою-шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" є неможливим.

Так, згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі" інформація про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) є істотною умовою договору.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Стаття 79-1 Земельного кодексу України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Як вірно встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, площа земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка була предметом договору оренди землі від 28.12.2007р. - 72, 33 га, не співпадає з площею земельних ділянок, щодо яких було виготовлено технічну документацію Приватним підприємством "АЛАН-ЗЕМ" (ліцензія Деркомзему АВ553672 від 13.08.2010р.) "Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок (рілля) Фермерським господарством "Василенко С.В." в адміністративних межах М'якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (т.1, а.с. 229-250), яка направлялася для затвердження до Решетилівської РДА за листом-зверненням від 24.12.2012р., та не співпадає з загальною площею земель сільськогосподарського призначення щодо яких 16.04.2013р. позивачем було направлено на адресу відповідача клопотання № 56,57,58,59,60 про поновлення договору оренди земельної ділянки (ріллі) (т.1 а.с.214-218).

Крім того, відносно частини сільськогосподарських угідь на території М'якенківської сільської ради Решетилівського району, якими користувався позивач відповідно до умов договору оренди землі від 28.12.2007р., на підставі відповідних наказів Головного управління Дергеокадастру у Полтавській області, які є чинними, в судовому порядку не оскаржені та відповідно є обов'язковими до виконання (№№6458-СГ, 6492-СГ, 6500-СГ,6493-СГ, 6495-СГ, 6494-ГС, 6529-СГ, 6491-СГ, 6501-СГ, 6459-СГ, 6499-СГ, 5793-СГ, 6185-СГ, 5691-СГ, 5693-СГ, 5692-СГ, 5690-СГ, 5696-СГ, 5695-СГ, 5622-СГ, 5694-СГ) у відповідності до вимог земельного законодавства, а саме: статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України за виключенням першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відповідно до частини 14 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", було надано дозвіл на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним особам - громадянам (як учасникам АТО): ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_24, які залучені до участі в даній справі як треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Наданими третіми особами до матеріалів справи доказами також підтверджується, на даний час проекти щодо відведення земельних ділянок у власність знаходяться на стадії виготовлення, що потребує певного часу, який законодавцем не є обмеженим.

Отже, фактично, позивач просив внести зміни до істотної умови договору, що в даному випадку не може свідчити про поновлення договору оренди на тих самих умовах, оскільки зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів, що відбулося в справі, яка розглядається, унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору з позивачем на тих же самих умовах, зокрема, стосовно того ж об'єкту оренди, оскільки такі зміни мають наслідком укладення договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди, а не у порядку, передбаченому частин 1 та 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Судова колегія також звертає увагу на те, з прохальної частини позовної заяви (з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.07.2017р. вх.№9125 т.1 а.с.184) вбачається, що позивач просив поновити договір оренди на тих же самих умовах на строк дії договору протягом 7 (семи) років, отже фактично просив поновити договір не на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а змінити умови договору в частині строку його дії .

Тобто, позивачем було запропоновано змінити строк дії договору не на той самий строк, який був раніше встановлений (5 років), а поновити на 7 років, що за своєю правовою природою є пропозицією про внесення змін до договору оренди землі, на яку не поширюється дія статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Отже, при звернення до суду з відповідною позовною заявою, позивачем було запропоновано змінити істотну умову договору оренди землі, а не укласти угоду за наслідками поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з прохальної частини позовної заяви (з урахуванням уточнень до неї) вбачається, що позивач просив встановити орендну плату 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому, зі змісту укладеного договору оренди земельної ділянки вбачається, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за межами населеного пункту не розроблялась.

Колегія суддів зазначає, що частинами 2 та 3 статті 108 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

При цьому, згідно частини 2 даної норми відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Стаття 21 Закону України "Про оренду землі" визначає, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України та частиною 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору) передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Однак, в матеріалах справи відсутні відповідне рішення або договір.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку землі" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Частиною 1 статті 13 цього Закону зокрема визначено випадки обов'язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Зокрема, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 08.04.2015р. у справі № 3-41гс15, від 20.05.2015р. у справі № 3-70гс15.

Крім того, статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення проводиться не рідше як один раз у 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше як один раз у 7-10 років.

Згідно статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Отже, з аналізу вказаних правових норм випливає, що укладення додаткової угоди до договору оренди землі без визначення такої істотної умови договору оренди землі як орендна плата, без зазначення її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на укладення додаткової угоди про подовження договору оренди не є порушеним, оскільки пропозиція позивача про подовження договору оренди фактично є вимогою про зміну таких істотних умов договору як межа земельної ділянки, строк його дії та розмір орендної плати, згода на зміну яких відповідачем не надавалась.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, що передбачено частиною першою статті 33 ЗУ "Про оренду землі" можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

У разі недосягнення домовленості сторін щодо орендної плати чи інших істотних умов договору згідно статті 15 цього Закону (об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату), переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Наведене тягне за собою передбачені частиною 12 статті 33 Закону України "Про оренду землі" наслідки - поновлення договору оренди землі у визначеному статтями 124 та 134 Земельного кодексу України порядку одержання земельної ділянки на праві оренди на конкурентних засадах.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 23.03.2016р. у справі №6-146цс16, яка відповідно до приписів статті 111 - 28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватись судами при застосуванні такої норми права, щодо переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі, при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Враховуючи вищевикладене, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору в частині розміру орендної плати, строку дії договору, колегія суддів вважає, що підстави для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі саме на умовах визначених позивачем (щорічно 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та договір строком дії 7 років) відсутні, як і відсутнє порушене право позивача на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2017р. відповідачем було подано до господарського суду першої інстанції клопотання про застосування строків позовної давності (вх.№8933), в якому просив суд застосувати строк позовної давності до вимог Фермерського господарства "Василенко С.В. " до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, укладений 28.12.2007 р. та поновлення терміну його дії; відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (т.1 а.с.92-94).

При винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що право позивача на укладення додаткової угоди про продовження договору оренди не є порушеним, що відповідно є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, одночасно зазначивши про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом зі сплином (01.02.2016р.) терміну позовної давності, про застосування якої, відповідно до приписів частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, відповідачем було заявлено відповідне клопотання.

Колегія суддів зауважує, що застосування позовної давності можливе лише за умови встановлення факту порушення права особи, яка звернулася до суду, а тому посилання господарського суду на клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, як на одну з підстав для відмови в позові є необґрунтованим, разом з тим, вказані обставини не призвели до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення та відповідно не є підставою для його скасування.

Відповідно до пункту 12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Василенко С.В." залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2017р. у справі №917/801/17залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2017р.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.