ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 920/879/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач)
судді:Карабаня В.Я.,
Нєсвєтової Н.М.,
за участю представника:
відповідача:Солдатенка А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні:
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім"
на рішення Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року
у справі№ 920/879/16 Господарського суду Сумської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Фармак"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім"
про зобов'язання укласти шляхом підписання специфікацію та зобов'язання здійснити поставку товару,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Фармак" (надалі - ПАТ "Фармак", позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області із позовом про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім" (надалі - ТОВ "Фармхім", відповідач) укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою специфікацію № 5 від 05.07.2016 року до договору поставки № 85 від 06.01.2016 року (надалі - договір поставки) на поставку позивачу товару "Мебгідролін" у кількості 600,00 кг та зобов'язання виконати цей обов'язок в натурі шляхом поставки позивачу вказаної партії товару.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов договору здійснення поставки партії товару можливе лише після підписання сторонами специфікації на вказану партію та 100% передоплати вартості цієї партії, яку покупець здійснює після виставлення постачальником рахунку. З липня 2016 року відповідач ухиляється від виконання поставки Мебгідроліну, зокрема, він не підписав надіслану специфікацію № 5, не надіслав рахунок для здійснення попередньої оплати за визначену у цій специфікації партію товару позивачу, товар не поставив, при цьому, причини таких дій не повідомив. Крім іншого, передбачений у специфікації № 5 товар не був поставлений і після того, як позивач платіжним дорученням № від 06.09.2016 року самостійно перерахував відповідачу 987717,00 грн передоплати, що мало спонукати останнього виконати своє зобов'язання. Ці кошти відповідач повернув позивачу, вказавши призначення платежу: "повернення помилково перерахованих коштів по п/д від 06.09.2016".

Відповідач з вимогами позивача не погодився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що договором поставки не визначено його істотних умов, а саме: кількість товару, яку має придбати покупець за цим договором, строки та обсяг поставки партій товару, а тому не може бути здійснена поставка товару на підставі цього договору і не може бути зобов'язано відповідача (постачальника) підписати специфікацію та здійснити поставку відповідно до специфікації на партію товару, обсяги та строки якої сторонами не були узгоджені. Крім того, відповідач вважає, що вимога позивача щодо зобов'язання підписати специфікацію є неналежним способом захисту порушеного права, тому що підписання специфікації не є дією в розумінні зобов'язальних правовідносин і не регулюється нормами цивільного та господарського законодавства.

Позивач вказав, що підписання специфікації на окрему партію товару є обов'язком, а не правом відповідача. Посилаючись на ст. 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зазначив, що оскільки в договорі строки для підписання сторонами специфікацій на окремі партії товару не встановлені, такий обов'язок повинен бути виконаний упродовж семи днів з дня отримання листа із такою вимогою покупця, тобто відповідач мав підписати специфікацію № 5 протягом 7 днів після отримання 08.07.2016 року листа № 08/5004 від 05.07.2016 року.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 року у справі № 920/879/16 (колегія у складі головуючого судді Левченка П.І., суддів Яковенка В.В., суддя Костенко Л.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року (колегія у складі головуючого судді Білоусова Я.О., суддів: Пуль О.А., Фоміна В.О.) вказане рішення скасовано. Позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача виконати обов'язок за договором поставки № 85 від 06.01.2016 року в натурі шляхом здійснення поставки позивачу товару "Мебгідролін" у кількості 600,00 кг на умовах базису поставки ЕХW (Франко-завод) - м. Шостка, вул. Щербакова, буд. 1, згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" Міжнародної торгової плати у редакції 2010 року. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач у касаційній скарзі просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року, залишити в силі рішення Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 року, однак змінивши мотиви, викладені в ньому. В обґрунтування своїх вимог, відповідач посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме: ст.ст. 212, 526, 530, 538, 625, 626, 627, 628, 629 ЦК України та процесуального права, а саме: ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу позивач, вказуючи на безпідставність доводів касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши згідно ч. 2 ст. 1115, ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до умов договору поставки, де ПАТ "Фармак" є покупцем, а ТОВ "Фармхім" постачальником, відповідач зобов'язався передати у власність покупця фармацевтичні субстанції, допоміжну сировину шляхом здійснення поставки товару партіями в асортименті, в кількості та по ціні згідно із генеральною специфікацією, яка є невід'ємною частиною даного договору. Зміни в асортименті, кількості та ціні товару, можливі лише за згодою сторін, що оформлюється двостороннім підписанням нової додаткової угоди до даного договору та нової специфікації (п. 1.2.).

Загальна сума договору становить 29352664,00 грн, в т.ч. ПДВ - 2460388,00 грн (п. 3.1.); оплата товару, який постачається по даному договору, здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від суми рахунку впродовж 3 днів від дати виставлення рахунку на оплату за відповідну партію товару (п. 3.2.); оплата проводиться шляхом перерахування суми вартості партії товару, яка відвантажується, з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.3, 3.4.); сторони домовились про відсутність зобов'язання покупця придбати товар на всю (повну) суму, зазначену в пункті 3.1. договору (п. 3.10.); поставка здійснюється на умовах ЕХW - м. Шостка, вул. Щербакова, 1 згідно Інкотермс-2010, протягом 30 календарних днів з дати підписання специфікації на поставку партії (партій) товару згідно даного договору. В будь-якому випадку поставка кожної партії товару повинна відбуватися з урахуванням робочого графіку покупця, за попереднім узгодженням з покупцем (п. 4.1.); договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 10.1.); договір може бути розірвано кожною із сторін достроково, шляхом письмового попередження стороною іншої сторони за один місяць до дати його припинення (п. 10.2.).

У генеральній специфікації до договору, яка була підписана 06.01.2016 року, сторони визначили: товар, який поставляється (Мебгідролін, Ізонікотинова кислота, Діоксидин), орієнтовну кількість товару, в тому числі Мебгідроліну - 14000,00 кг, орієнтовну суму товару з ПДВ, в тому числі Мебгідроліну - 20649580,00 грн (базова ціна станом на 06.01.2016 року, що може змінюватися згідно з п.п. 3.11., 3.13. договору). Загальна вартість генеральної специфікації склала 29352664,00 грн.

На підставі договору у лютому-травні 2016 року відповідач поставив позивачу 2900 кг субстанції "Мебгідролін" загальною вартістю 4585646,57 грн з ПДВ, що підтверджується специфікаціями та видатковими накладними.

05.07.2016 року позивач листом № 08/5004 надіслав відповідачу два примірника підписаних ним та скріплених його печаткою специфікацій № 5 про поставку 600 кг субстанції "Мебгідролін", просив цю специфікацію підписати та виставити рахунок для здійснення попередньої оплати. Відповідач вказану специфікацію не підписав, рахунок на оплату не виставив, товар не поставив, при цьому причини своїх дій позивачу не повідомив.

06.09.2016 року позивач платіжним дорученням № самостійно перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 987717,00 грн в рахунок попередньої оплати за 600 кг субстанції "Мебгідролін", які 07.09.2016 року відповідач повернув, вказавши призначення платежу "повернення помилково перерахованих коштів по п/д від 06.09.2016".

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції, дійшов висновку, що всупереч ст.ст. 180, 265, 266, 267 ГК України, ст.ст. 669, 712 ЦК України, в договорі поставки № 85 від 06.01.2016 року не погоджені умови, необхідні для його укладення, а саме: умови про обов'язок покупця прийняти та оплатити поставлений товар, визначено лише орієнтовну кількість товару, яку має поставити постачальник, кількість та обсяги партій товару, строки (періоди) їх поставки, тому цей договір не є укладеним. Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача підписувати надіслану позивачем специфікацію, вказавши сторони не погодили всіх умов необхідних для здійснення поставки товару.

Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції про неукладеність договору не погодився, зазначивши, що всі істотні умови, необхідні для його виконання, передбачені договором та у генеральній специфікації. Апеляційний суд дійшов також висновку, що відповідач зобов'язаний здійснити поставку товару протягом 7 календарних днів після отримання від позивача листа з вимогою підписати специфікацію на партію товару, оскільки у договорі та генеральній специфікації такий строк не встановлений, а тому мають застосовуватись правила ст.ст. 530, 663 ЦК України.

У частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання відповідача підписати специфікацію на поставку товару № 5 від 05.07.2016 року суд апеляційної інстанції залишив рішення без змін, але з інших підстав, зокрема, вказавши, що ця вимога, згідно зі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки зобов'язання підписати специфікацію не є дією в розумінні зобов'язальних правовідносин.

Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджено, і це встановлено судами обох інстанцій, що протягом лютого-травня 2016 року сторони виконували умови договору поставки, в той час, як визначення договору як неукладеного може мати місце лише на стадії укладення договору, що роз'яснено у п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року та у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 914/2846/14 та від 06.07.2016 року у справі № 914/4540/14, Вищий господарський суд України погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що цей договір є укладеним, а висновок місцевого господарського суду про зворотне є помилковим.

Водночас, з висновками апеляційного суду щодо наявності підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача поставити партію товару за специфікацією № 5 від 05.07.2016 року погодитись не можна, оскільки суд другої інстанції, на відміну від місцевого господарського суду, помилково не врахував, що в договорі та генеральній специфікації сторони погодили орієнтовну кількість та ціну товару і поставка, згідно п. 4.1. договору, мала здійснюватись окремими партіями згідно з погодженими сторонами специфікаціями.

Отже, необхідною передумовою поставки партії товару є обов'язкове погодження специфікації за згодою шляхом її підписання обома сторонами. І недосягнення сторонами у такий спосіб умов щодо кількості та ціни кожної партії товару не є підставою для вимог щодо обов'язкового виконання договору поставки, оскільки визначені у договорі умови щодо орієнтовної кількості товарів, що підлягають поставці, не мають обов'язкового характеру, тому не породжує юридичних наслідків для сторін. Суд не має права втручатися у господарську діяльність підприємств та примушувати їх до дій, вчинення яких не є обов'язковим для них (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставою для скасування судового рішення місцевого чи апеляційного господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Проте, судовий акт підлягає скасуванню лише за умови, якщо таке порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права призвело до прийняття неправильного судового рішення. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на те, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що договір поставки не є укладеним в цілому не вплинув на правильність його висновків про відсутності підстав для задоволення позову через непогодження сторонами умов поставки партії товару за специфікацією № 5 до договору поставки, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі, але з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім" задовольнити.

Скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року у справі № 920/879/16.

Рішення Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 року залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Фармак" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Щербакова, 1, ) 3307 (три тисячі триста сім) грн 20 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Головуючий суддя:Кондратова І.Д.
Суддя:Карабань В.Я.
Суддя:Нєсвєтова Н.М.