ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа № 907/455/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Бойко С.М.,

суддів Бонк Т.Б.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Процевич Р.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 18.01.2017);

від відповідача: ОСОБА_3 (угода від 18.09.2017р.); ОСОБА_4 (довіреність від 22.05.2017 року);

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпроджест Берегівська швейна фабрика» б/н від 27.07.2017,

на рішення господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017

у справі № 907/455/17, суддя Бобрик Г.Є.,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпроджест Берегівська швейна фабрика»

до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

про розірвання договору та скасування запису в реєстрі прав власності,

В С Т А Н О В И В:

рішенням господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017 відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009 та скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно за адресою: вул. Лучкая (вул. Щорса), буд. 6, м. Берегово, Закарпатська обл., а саме нежитлової будівлі дитячого садка та належні до неї підсобні надвірні будівлі, реєстраційний номер майна: 19438827, номер запису: 124, книга: 31.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач, в особі директора ОСОБА_6, у відповідності до п. 15 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009 року, яким визначено способи здійснення розрахунків, нотаріальною заявою від 09.04.2009 року підтвердив, що ОСОБА_5, провів повний розрахунок за продану нежитлову будівлю дитячого садку та належні до нього надвірні будівлі, що знаходяться в м. Берегово вул. Лучкая (вул. Щорса), 6, то відсутні підстави для розірвання даного договору та скасування запису в реєстрі прав власності на вищенаведене нерухоме майно за ОСОБА_5

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпроджест Берегівська швейна фабрика» (позивач) просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017 та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення відповідачем розрахунку за нежитлову будівлю дитячого садка та належні до неї підсобні надвірні будівлі за адресою: вул. Лучкая (вул. Щорса), буд. 6, м. Берегово, Закарпатська обл., а саме одним із способів, які визначені в п. 15 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009.

Апелянт вказує на порушення місцевим господарським судом вимог процесуального законодавства так як відмова в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи спричинена неврахуванням обставин, що перешкоджають розглянути справу в силу положень ст. 77 ГПК України, про які позивач зазначав у вказаних клопотаннях.

Також, скаржник в апеляційній скарзі вказує на порушення стадійності судового розгляду, оскільки не заслухавши пояснення сторін, суд першої інстанції перейшов до стадії дослідження доказів та прийняття рішення по справі з наявних у справі доказів. На думку апелянта вказані дії суду першої інстанції свідчать про порушення права сторони наводити свої доводи й міркування, яке визначено ст. 22 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що оскільки позивач, в особі директора ОСОБА_6, у відповідності до п. 15 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009 року, яким визначено способи здійснення розрахунків, нотаріальною заявою від 09.04.2009 року підтвердив, що ОСОБА_5, провів повний розрахунок за продану нежитлову будівлю дитячого садку та належні до нього надвірні будівлі, що знаходяться в м. Берегово вул. Лучкая (вул. Щорса), 6, то відсутні підстави для розірвання даного договору та скасування запису в реєстрі прав власності на вищенаведене нерухоме майно за ОСОБА_5

Відповідач вказує на дотримання місцевим господарським судом вимог процесуального законодавства та спростовує посилання позивача на порушення їх судом першої інстанції, як такі, що не відповідають дійсності.

В судове засідання 04.10.2017 представники сторін зявились.

Заслухавши думку представників сторін щодо заявленого позивачем клопотання від 20.09.2017 про долучення до матеріалів справи, а саме: 1) копії нотаріально завіреної заяви від 02.08.2017 в якій директор позивача ОСОБА_6 стверджує, що заява від 09.04.2009 підписана ним авансом у звязку зі зобовязанням відповідача виконати умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009; 2) копії платіжних доручень та податкових декларацій, які підтверджують сплату земельного податку за період з вересня 2016 по травень 2017; 3) копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №432825; 4) копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.02.2009 апеляційний господарський суд задоволив таке клопотання частково, оглянувши вищезазначені документи в судовому засіданні. Нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_6 від 02.08.2017 суд розцінив як письмові пояснення на позов та долучив до матеріалів справи.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення аналогічні вищенаведеним.

Додатково зазначив, що позивач вважав спірне нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю дитячого садку та належні до нього надвірні будівлі, що знаходяться в м. Берегово вул. Лучкая (вул. Щорса), 6 непроданими, а договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009 невиконаним. Також, посилається на відсутність належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт передачі позивачем відповідачу спірного обєкта нерухомості.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, додавши, що після укладення договору купівлі-продажу спірного майна позивач передав ключі від купленого ними приміщення, перешкод в користуванні не чинив, лише ухилявся від вирішення юридичної долі землі, так як на час укладення спірного договору державний акт на право власності у продавця був відсутній, а тому сторони домовилися про оформлення земельної ділянки після його одержання та після набуття ними права власності на нерухоме майно. Щодо вирішення юридичної долі землі між сторонами виник спір, що вирішений в судовому поряду, рішення ще не набуло законної сили на час розгляду цієї справи.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 8 квітня 2009 року відкрите акціонерне товариство "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпроджест Берегівська швейна фабрика») та суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна за умовами якого продавець зобов'язувався передати (продати) у власність покупця, а покупець зобов'язувався прийняти (купити) нежитлову будівлю дитячого садку та належні до нього підсобні надвірні будівлі по вул. Лучкая, (вул. Щорса), буд. 6 в м. Берегово Закарпатської області та сплатити обумовлену цим договором грошову суму. Нежитлове приміщення належить продавцеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Берегівською міською радою 04.07.2007 року.

Відповідно до пункту 13 договору сторони домовились, що вартість продажу нежитлового приміщення складає 221 755 грн. 20 коп. (з урахуванням ПДВ).

За змістом ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, між сторонами виникли взаємні права і обовязки щодо купівлі-продажу нерухомого майна.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обовязок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

Відповідно до п. 15 договору, розрахунок за даним договором у сумі, зазначеній у п. 13 договору, здійснюється не пізніше 5 робочих днів з моменту підписання цього договору одним із таких способів: готівкою через касу продавця або перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, укладання договору переуступки права вимоги та переведення боргу. Про повний розрахунок продавець підписує відповідну нотаріально засвідчену заяву. За згодою сторін розрахунок може проводитися і в іншому місті а також раніше строку зазначеного у абзаці першому цього пункту. Право власності на нежитлове приміщення, що є предметом цього договору, виникає у покупця з моменту підписання даного договору.

Сторони в укладеному договорі передбачили різні форми проведення розрахунку за одержану річ-обєкт нерухомості, проте нотаріально посвідчена заява уповноваженої особи позивача від 09.04.2009 в день укладення угоди про одержання всієї суми ціни договору та пояснення відповідача (представників) в судовому засіданні підтверджує факт отримання готівкових коштів та спростовує пояснення позивача(представника) про неотримання ним коштів за продану річ, аналогічно і за змістом письмової заяви від 02.08.2017. Доказів, які б підтверджували факт неотримання коштів від відповідача позивачем не наведено та судами не встановлено.

Враховуючи умови спірного договору та наявні у справі докази про здійснення оплати за продану річ-обєкт нерухомості, судами встановлено, що позивач, в особі директора ОСОБА_6, нотаріальною заявою від 09.04.2009 року підтвердив, що ОСОБА_5 провів повний розрахунок за продану нежитлову будівлю дитячого садку та належні до нього надвірні будівлі, що знаходяться в м. Берегово вул. Лучкая(вул. Щорса), 6 Закарпатської області, згідно укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009 року.

Предметом позову є вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпроджест Берегівська швейна фабрика" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2009 та скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно за адресою: вул. Лучкая (вул. Щорса), буд. 6, м. Берегово, Закарпатська обл., а саме нежитлову будівлю дитячого садка та належні до неї підсобні надвірні будівлі, реєстраційний номер майна: 19438827, номер запису: 124, книга: 31. Позивач як на підставу позову посилається на ч. 2 ст. 651 ЦК України, обгрунтовуючи тим, що відповідач не здійснив розрахунок за нерухоме майно у спосіб визначений у пункті 15 договору, що на думку позивача є істотним порушенням даного договору та завдало шкоди позивачу.

Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За загальними положеннями ГПК України обовязок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

У п. 19 Договору сторони передбачили, що невиконання покупцем умов Договору, зазначених у пунктах 11 та 12 є підставою для розірвання Договору купівлі продажу у встановленому порядку (при цьому п. 11 передбачено підстави визнання правочинів недійсними та роз'яснено нотаріусом ст.ст. 658-662, ч.ч. 2; 5 ст. 680 ЦК, а в п. 12. зазначено вартість нежитлового приміщення згідно Витягу реєстру прав на нерухоме майно КП Берегівського БТІ.).

Враховуючи вищенавдене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи позивача щодо невиконання відповідачем п. 15 Договору від 09.04.2009 року, щодо здійснення повного розрахунку вартості купленого нерухомого майна та наявність підстав для розірвання спірного договору купівлі-продажу є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Отже, порушення відповідачем умов договору, в частині несплати визначеної в умовах договору ціни за проданий обєкт нерухомості позивачем не доведено, а відповідно судами не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, а тому апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017 у справі №907/455/17 залишенню без змін.

Клопотання позивача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 служби Берегівського районного управління юстиції (а.с.45-46) правомірно відхилене судом першої інстанції, оскільки відсутній матеріально-правовий звязок між предметом спору і ОСОБА_7 службою Берегівського районного управління юстиції.

Оскільки в силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстратор вчиняє дії по внесенню зміні доповнень в частині власника, в тому числі і на підставі рішення суду, при умові розірвання спірного договору.

Покликання в апеляційній скарзі на порушення вимог норм процесуального права, зокрема, щодо порушення стадійності судового розгляду спростовуються наявним в матеріалах справи протоколом судового засідання від 12.07.2017 (а.с.78-79), на які апелянт не подав жодних зауважень.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то в даному випадку судом першої інстанції правильно їх не застосовано, оскільки у відповідності до вимог частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд вирішив залишити судовий збір за апелянтом.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпроджест Берегівська швейна фабрика» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 12.07.2017 у справі №907/455/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 09.10.2017