ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року Справа № 904/5212/17 Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Чимбар Л.О., Іванов О.Г.

При секретарі Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

позивач: ФОП ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_1 від 02.04.1997 р., ;

від відповідача: Хмелевська О.В., довіреність № 10/03-08 від 03.05.2017 р., ;

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у справі № 904/5212/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Київ

про визнання кредитного договору недійсним

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.85,99,105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у справі № 904/5212/17 (суддя Рудовська І.А.) в задоволені позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким визнати кредитний договір недійсним з моменту, який став істотним в порушенні відповідачем кредитного договору, а саме, з 25.06.2014 року та відшкодувати збитки в розмірі 14510,86 грн.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що в момент укладання договору під тиском банку підписала договір страхування майна з страховими виплатами на загальну суму 1375,94 грн., що не було оцінено судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що саме з вини відповідача вона була позбавлена можливості сплатити кредит в строк - 25.06.2014 року, оскільки банк в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору - змінив розрахунковий рахунок та призначення платежу, про що повідомив її поза строками сплати.

Апелянт вважає, що відповідач безпідставно не виконав умови договору, а саме, п. 3.2.4 щодо списання 2999,85 грн., що залишались на її рахунку.

Вищезазначене, на думку апелянта, свідчить про прострочку кредитора, а тому фактично з неї безпідставно було стягнуто 6956,75 грн. у вигляді процентів, 54,19 грн. - пені, та 3000 грн. адвокатських послуг у справі № 904/6418/16, а тому ці суми, разом із сумою сплачених нею страхових виплат у розмірі 1375,94 грн. та 124,13 грн. пені, яку вона сплатила через касу, є збитками у розмірі 14510,86 грн., які суд безпідставно не стягнув з відповідача.

Оскільки відбулось порушення банком низки законів, апелянт вважає, що це є підставою для задоволення апеляційної скарги та визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 12 жовтня 2017 року колегією суддів у складі : головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач); судді: Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

В судовому засіданні фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2011 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (банк) укладений Кредитний договір № 3-0004/11/14-КС (далі - Кредитний договір) за умов п.1.1. якого банк надає позичальнику кредит на рефінансування залишку заборгованості по Кредитному договору № SME_WC/03090 від 28.12.2010 року в ПАТ "Піреус Банк МКБ" в сумі 300 000,00 грн.

Для видачі кредитних коштів банк відриває позичальнику рахунок № 1132.

Пунктами 1.2., 1.3. Кредитного договору визначено, що кредитні кошти надаються строком 23 жовтня 2014 р. За користування кредитом встановлюється плата в розмірі 17,5 процентів річних.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" із позовом про визнання Кредитного договору № 3-0004/11/14-КС від 24.10.2011 р. недійсним, позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач не правомірно не прийняв дострокове повернення кредиту, а також неправомірно змінив розрахунковий рахунок у односторонньому порядку та не здійснив списання суми 2999,85 грн., що залишилась на рахунку ФОП ОСОБА_1 в рахунок погашення кредитної заборгованості, що є істотним порушенням з боку відповідача і відповідно до п.3 ст. 207 ЦК України є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що всі обставини, на які посилається позивачка, вже були розглянуті і встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6418/16 за позовом ПАТ "Банк Форум" до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної чинності.

Крім того, суд зазначив, що позивачем не наведено жодних обґрунтувань наявності підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, з якими закон пов'язує недійсність правочину, а також не доведено належними доказами порушення прав та інтересів позивача укладанням спірного договору, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2014 року Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 у ПАТ "Банк Форум" було запроваджено тимчасову адміністрацію, а 16 червня 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 р. №355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Форум", прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ "Банк Форум" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Діяльність банку під час здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом та який має пріоритет перед іншими нормами законодавства України під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених Законом.

Враховуючи встановлені законодавчі обмеження здійснення діяльності банку. Відповідачу було заборонено виконувати доручення клієнтів, в тому числі в частині списання, а також і договірного списання грошових коштів з їх рахунків. У зв'язку з чим, відповідач, як банківська установа, не мав законних підстав виконати будь - які доручення позивача, щодо перерахування коштів з його рахунку, в тому числі здійснювати договірне списання, а також виконання будь яких платіжних доручень, в тому числі і стосовно списання будь яких грошових коштів з поточного рахунку позивача, а також і списання суми 2999,85 грн., що залишилась на рахунку ФОП ОСОБА_1

При цьому, відповідачем було роз'яснено, що погашення заборгованості за кредитним договорами позичальники та/або поручителі можуть здійснювати виключно шляхом внесення коштів через касу банку або направлення коштів на погашення з рахунків відкритих в інших банках.

Введення тимчасової адміністрації, відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Форум" ніяким чином не впливає на зобов'язання позичальника повернути кредитні кошти за укладеним кредитним договором.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію відноситься зокрема вжиття заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Основною метою Уповноваженої особи Фонду при здійсненні ліквідації є захист прав і законних інтересів вкладників банку, забезпечення ефективної процедури ліквідації.

Після введення тимчасової адміністрації банком було роз'яснено, що погашення заборгованості за кредитним договорами позичальники та/або поручителі можуть здійснювати виключно шляхом внесення коштів через касу банку або направлення коштів на погашення з рахунків відкритих в інших банках.

Відповідно до п. 4 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Вся інформація, щодо порядку проведення розрахунків під час дії тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури повідомлялась позичальникам шляхом оприлюднена на офіційному сайті банку та розміщення у відділеннях банка і є загальнодоступною.

Позивач не спростовує і не заперечує, що їй було відомо про введення тимчасової адміністрації і початок ліквідаційної процедури, оскільки позивач здійснював погашення заборгованості в квітні, травні, липні та серпні 2014 року (саме вже під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку).

Крім того, всі ці обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження і розгляду по справі № 904/6418/16 за позовом ПАТ "Банк Форум" до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вищий господарський суд України, в постанові від 04.04.2017 року, залишаючи без змін рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/6418/16 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду по даній справі, зазначив що, " станом на 14.03.2014 року у ПАТ "Банк Форум" не було підстав застосовувати положення п. 3.2.4 Кредитного договору та здійснювати договірне списання заборгованості з рахунку відповідача та станом на 26.07.2014 року, коли відповідач звернувся з відповідною заявою про перерахування грошових коштів з рахунку № 1132 на погашення заборгованості за Кредитним договором, ПАТ "Банк Форум" не вправі був вчиняти дії щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема вчиняти дії по зарахуванню суми 2999,85 грн. з рахунку № 1132".

Доводи апелянта про те, що підставою недійсності кредитного договору є те, що на його думку, кредитний договір не передбачає відповідальності банку, є неспроможними з огляду на наступне.

Яке вбачається з умов кредитного договору, а саме, п. 7.2, сторони підтвердили, що ними узгоджені всі істотні умови кредитного договору, договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань.

Отже, при укладенні кредитного договору, дотримано всіх норм, передбачених чинним законодавством.

Окрім цього, в Кредитному договорі чітко визначені права і обов'язки сторін і в тому числі відповідальність сторін, як позичальника так і банку (п. 4.3 Кредитного договору - відшкодування збитків).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки за порушення зобов'язання, в тому числі: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Сплата неустойки та відшкодування збитків є заходами відповідальності і застосовуються за загальними правилами при наявності вини порушника відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків, недійсності передбачених законом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, з якими закон пов'язує недійсність правочину, а також не доведеність належними доказами порушення прав та інтересів позивача укладанням спірного договору, у зв'язку з чим суд обгрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не надав оцінки понесеним нею збиткам внаслідок винних дій банку і не стягнув їх, є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка зверталась до суду із вимогою про визнання недійсним кредитного договору з моменту, який став істотним в порушенні відповідачем кредитного договору, а саме, з 25.06.2014 року.

Вимог про відшкодування збитків в суді першої інстанції позивачем не заявлялось, вони не були предметом розгляду суду першої інстанції, а тому посилання апелянта на те, що ці обставини не були досліджені судом, а тому апеляційний суд, переглядаючи справу, повинен стягнути зазначені нею збитки, є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у справі № 904/5212/17 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 жовтня 2017року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя Л.О.Чимбар