ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.10.2017 Справа № 905/1886/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

до відповідача: Маріупольської міської ради , м. Маріуполь

про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на десять років та визнання поновленим договір оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на тих же самих умовах на строк десять років

За участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Маріупольської міської ради, м.Маріуполь про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на десять років та визнання поновленим договір оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на тих же самих умовах на строк десять років в редакції додаткової угоди:

«Додаткова угода

про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки № 675

від 15.02.2007 (державна реєстрація від 21.02.2007 за № 04.07.162.00073)

м.Маріуполь «___»__________2017 р.

Маріупольська міська рада в особі________________________________________, який діє на підставі ____________________________________, іменованому в подальшому «Орендодавець», з одного боку, та фізична особа-підприємець ОСОБА_1, що мешкає АДРЕСА_1, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ВОЗ № 970047, іменований в подальшому «Орендар», з другого боку, відповідно до рішення № _________ від_______________ та згідно зі ст. ст. 21, 33 Закону України «Про оренду землі», за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 (державна реєстрація від 21.02.2007 за № 04.07.162.00073), встановивши строк оренди на 10 років до 26 грудня 2026р.

2. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 (державна реєстрація від 21.02.2007 р. за № 04.07.162.00073):

2.1. Розділ «Строк дії договору» змінити та викласти в наступній редакції:

«Після закінчення строку договору «Орендар», у разі належного виконання обовязків відповідно до умов договору, має переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк. «Орендар» зобовязаний повідомити «Орендодавця» про намір поновити договір оренди земельної ділянки за два місяця (але не пізніше ніж за місяць) до спливу строку договору оренди, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. Поновлення Договору здійснюється на підставі ухваленого «Орендодавцем» відповідного рішення».

2.2. Перший абзац розділу «Орендна плата» викласти в наступній редакції:

«Річна орендна плата вноситься «Орендарем» виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконані управлінням Держгеокадастру у м. Маріуполь Донецької області на рахунок Управління держказначейства у м. Маріуполі № ______________ код ЄДРПОУ ____________ у банку ГУДКУ у Донецькій області, МФО _____________».

3. Копія цієї додаткової угоди у 5-денний термін від дня державної реєстрації надається «Орендарем» до відповідної державної податкової інспекції міста.

4. Всі інші умови вищевказаного договору залишаються незмінними.

5. Ця додаткова угода є невідємною частиною договору оренди земельної ділянки №675 від 15.02.2007 (державна реєстрація від 21.02.2007 за № 04.07.162.00073) та набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться у «Орендодавця» Маріупольської міської ради, другий у «Орендаря» ОСОБА_1, третій у державного реєстратора.

Реквізити сторін:»

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що договір оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 є поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

18.09.2017 відповідач, Маріупольська міська рада, м. Маріуполь через канцелярію господарського суду Донецької області 18.09.2017 надав заперечення від 11.09.2017 №23.5-53309-23.5.1, в яких проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що листом від 23.11.2016 № 2897 Маріупольська міська рада повідомила позивача про відсутність наміру поновлювати термін дії договору оренди земельної ділянки, що унеможливлює автоматичну пролонгацію договору оренди земельної ділянки на той самий строк на підставі п. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Також зазначив, що рішенням Марупольської міської ради від 24.05.2017 № 7/18-1500 подовжено на один рік строк оренди земельної ділянки площею 1,4561га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (обслуговування теплиці) по вул. Голубенка, 3 в Лівобережному районі міста приватному підприємцю ОСОБА_1 Також у своєму відзиві відповідач вказав, що при наявності такого рішення, суд не має повноваження щодо розпорядження майном відповідача.

22.09.2017 через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшов відзив на заперечення відповідача, в яких останній зауважує, що сесією міської ради рішень за заявою позивача про поновлення договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не приймалось. Вказує, що відповідач взагалі не наводить жодних мотивів та обґрунтувань небажання в поновленні договору, що є свавіллям органу влади та зловживанням своїм статусом розпорядника землі, що суперечить принципу верховенства права. За таких обставин, позивач вважає, що лист від 23.11.2016 № 2897 неможливо розцінити як належну відмову уповноваженого органу в поновленні договору оренди, оскільки цей лист не ґрунтується на належному рішенні компетентного органу. Зазначає, що оскільки відповідачем не надсилався лист-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі, не заявлялися вимоги щодо повернення земельної ділянки, яка є обєктом оренди це свідчить про відсутність заперечень орендодавця в поновленні спірного договору. Також, посилаючись на ст. 19 Закону «Про оренду землі», вважає рішення 24.05.2017 № 7/18-1500 незаконним, оскільки зазначеною нормою визначено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Позивач також в своїх запереченнях посилається на рішення Маріупольської міської ради від 21.02.2013 № 6/26-3003 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради» від 21.02.2012 № 6/16-1563 «Про затвердження умов надання земельних ділянок на території Маріупольської міської ради", яким, зокрема, встановлено строки оренди земельних ділянок площею від 0,0101 га до 20 га становить 10 років. Зазначив, що запропонована позивачем в додатковій угоді редакція відповідає вимогам законодавства та по суті є мовною інтерпретацією відповідної умови в первинному договорі оренди і не змінює її суті.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

25.05.2005 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Декоративні культури» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив належні продавцю нежилі приміщення з огорожею, а саме: будівля складу літ. В-1, загальною площею 122,2 кв.м., оранжерея літ. Д-1, огорожа № 1, 2 за адресою: м. Маріуполь, вул. Голубенка, 3.

Договір 25.05.2005 посвідчено нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 2085.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації № 11320712 від 24.07.2006, нежитлова будівля, реєстраційний номер 10818494, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Голубенка, 3 належить на праві власності ОСОБА_1, про що зроблено запис № 1643 в книзі 3.

15.02.2007 між відповідачем, Маріупольською міською радою (орендодавець) та позивачем, Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого орендодавець на підставі рішення Маріупольської міської ради від 26.12.2006 № 5/8-1158 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Голубенко, 3 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя.

Відповідно до п. 2.1 договору в оренду передається земельна площею 1,4561 га.

Договір укладено на 10 (десять) років до 26.12.2016 (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Земельні ділянки передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для овочівництва, декоративного садівництва та вирощування продукції питомників (експлуатація теплиці) (п. 5.1 договору).

Договір набуває чинності на підставі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» після його підписання сторонами та державної реєстрації у Маріупольському міському відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» (п. 13.2 договору).

Договір зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 21.02.2007 вчинено запис №04.07.162.00073.

15.02.2007 договір посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 675.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 21.02.2007 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування земельну ділянку площею 1,4561га кадастровий №:01:008:0040 по вул. Голубенка, 3 в м. Маріуполь.

24.10.2016 листом з проектом додаткової угоди до договору позивач звернувся до Маріупольської міської ради із заявою про намір продовжити строк дії договору оренди землі кадастровий номер :01:008:0040 загальною площею 1,4561 га, яка знаходиться за адресою: вул. Голубенко, 3 в м. Маріуполь на існуючих умовах.

Листом від 31.10.2016 № 031-698/1 Маріупольська міська рада повідомила позивача, що на підставі наданих позивачем документів до Центру надання адміністративних послуг, управлінням земельних відносин міської ради підготовлено та розміщено на офіційному ВЕБ-сайті міської ради проект рішення, який після його узгодження в порядку, встановленому регламентом Маріупольської міської ради, буде винесено на розгляд чергової сесії міської ради. Згідно проекту рішення, розмішеного на сайті відповідача строк дії договору оренди підлягав подовженню на 10 років.

Листом від 23.11.2016 № 2897 Маріупольська міська рада повідомила позивача про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та запропонувала у випадку наявності наміру користуватися земельною ділянкою звернутися до Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради у встановленому законом порядку із заявою про продовження строку дії вказаного договору.

В подальшому, відповідач направив позивачу лист від 01.12.2016 № Г-803 з аналогічним змістом.

Рішенням Маріупольської міської ради від 24.05.2017 № 7/18-1500 було продовжено на один рік строк оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0040 площею 1,4561 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (обслуговування теплиці) по вул. Голубенка, 3 в Лівобережному районі міста фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1. Цим же рішенням встановлено розмір орендної плати на рівні 3% від її нормативної грошової оцінки.

Зазначені обставини, стали підставою пред'явлення позивачем позову до Маріупольської міської ради з зазначеним позовом.

Статтями 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Право на захист розглядається як субєктивне цивільне право, яке виникає у особи у разі порушення належних їй цивільних прав та інтересів, невизнання цього права або оспорювання цивільного права.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами осіб, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав мають особи встановлені ст.1 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи спір, господарський суд встановлює відповідність обраного позивачем способу захисту його порушеного права чи охоронювального законом інтересу.

У разі, якщо суд дійде висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту він повинен відмовити в задоволенні вимог.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, суд звертає увагу на те, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно з пунктами «а», «д» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, застосуванням інших, передбачених законом, способів.

У даному випадку захист права відбувається шляхом визнання права користування земельною ділянкою, що відповідає способам захисту права, які передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Таким чином, стаття 33 вказаного закону фактично передбачає дві самостійні підстави поновлення договору оренди землі.

У першому випадку орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення. В цьому разі нормою покладено на орендаря обов'язок повідомити про такий свій намір орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додати лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з обов'язковим доданням проекту додаткової угоди, а на орендодавцеві лежить обов'язок у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Як слідує із матеріалів справи, позивач з метою використання свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, у відповідності до положень ст.33 Закону України «Про оренду землі», направляв на адресу відповідача лист з проектом додаткової угоди до договору про намір продовжити строк дії договору оренди, таке звернення орендаря відбулось у відповідності до п.3.2 договору оренди та ст.33 Закону України «Про оренду землі», тобто за 2 місяці до спливу строку дії спірного договору оренди земельної ділянки. Таким чином, орендар виконав усі вимоги, які до нього ставились законодавством про оренду землі щодо реалізації ним свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк.

У другому випадку поновлення договору відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, орендар належно виконує свої обов'язки за договором і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листами від 23.11.2016 № 2897, від 01.12.2016 № Г-803 повідомив позивача про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та запропонувала у випадку наявності наміру користування земельною ділянкою звернутися до Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради у встановленому законом порядку із заявою про продовження строку дії вказаного договору.

Відповідач зазначає, що цими листами він висловив заперечення щодо поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки, що унеможливлює автоматичну пролонгацію договору оренди земельної ділянки на той самий строк на підставі п. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи в їх сукупності суд дійшов висновку про відсутність заперечень або будь-якої незгоди відповідача щодо продовження строку дії спірного договору. Листами від 23.11.2016 № 2897, від 01.12.2016 № Г-803 відповідач повідомив позивача про відсутність наміру поновлювати дію спірного договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Тобто, висловив бажання продовжити строк дії спірного договору, але на інших умовах.

Окремо суд зауважує, що в матеріалах справи міститься рішення Маріупольської міської ради від 24.05.2017 № 7/18-1500 про подовження строку оренди земельної ділянки по вул. Голубенка, 3 в Лівобережному районі міста Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Тобто, орендодавець не заперечив в місячний термін проти поновлення дії договору, а навпаки, дав згоду на подовження терміну дії договору оренди землі від № 675 від 15.02.2007, укладеного між Маріупольської міської ради та позивачем. Встановлено орендну плату за використання земельних ділянок у розмірі 3,0% від грошової оцінки цих земель. Також було зобовязано позивача подати до Центру надання адміністративних послуг заяву про оформлення проекту договору оренди земельної ділянки протягом трьох місяців від дня прийняття даного рішення.

Зазначене свідчить про згоду Маріупольської міської ради продовжити термін дії спірного договору. Встановлення в рішенні від 24.05.2017 № 7/18-1500 іншого порядку та розміру сплати орендної плати суд розцінює, як волевиявлення орендодавця привести у відповідність до чинного законодавства певні положення вже поновленого договору.

Зміна положень чинного законодавства може бути підставою для ініціювання внесення змін у договір, а не відмовою у його поновленні в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Судом встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору продовжував користуватись спірною земельною ділянкою та користується нею за призначенням, сплачуючи належним чином орендну плату за землекористування, що підтверджується, платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи та не заперечується відповідачем. Відповідач не надав документів на підтвердження вчинення будь-яких дій які б свідчили про наявність волевиявлення щодо повернення земельної ділянки орендодавцю.

Дана обставина фактично свідчить про те, що спірний договір оренди землі є поновленим.

Враховуючи, що приписи зазначеної вище норми пов'язують автоматичне поновлення договору з фактом відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, який, в свою чергу, має підтверджуватись фактом відсутності відповідного листа (рішення), суд дійшов висновку про наявність у позивача правових підстав для поновлення договору в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" шляхом визнання поновленим договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007.

Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача про визнання договору земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 поновленим на тих же самих умовах на строк десять років. При цьому, суд не вбачає підстав для поновлення терміну дії договору, який є поновленим в силу приписів Закону України "Про оренду землі".

Разом з тим, укладення додаткової угоди до спірного договору в редакції, що була запропонована позивачем, не відповідає вимогам вищевказаного законодавства.

Як зазначалося вище, поновлення договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Додатковою угодою до договору оренди землі засвідчується лише факт поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, тобто умови договору оренди землі у цьому випадку залишаються незмінними.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору оренди № 675 від 15.02.2007 сторонами було узгоджено річну орендну плату у розмірі 0,1 % від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) (п. 4.3 договору).

Однак, як вбачається із запропонованої позивачем редакції додаткової угоди до вказаного договору оренди, її умови передбачають встановлення іншого розміру орендної плати, а саме трикратний розмір земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (п. 2.2 додаткової угоди).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Таким чином, суд не погоджується з думкою позивача про те, що внесення змін до спірного договору оренди землі в частині розміру орендної плати шляхом укладення запропонованої позивачем додаткової угоди є приведенням положень спірного договору у відповідність до вимог чинного законодавства та не може розглядатися як зміна істотних умов зазначеного договору, оскільки визнання подовженим спірного договору на той самий строк, однак на інших умовах суперечить вимогам ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягується пропорційно заявлених до стягнення вимог.

Керуючись, ст. ст. 22, 33, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на десять років та визнання поновленим договір оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007 на тих же самих умовах на строк десять років задовольнити частково.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки № 675 від 15.02.2007, що укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Маріуполь та Маріупольською міською радою, м. Маріуполь на тих самих умовах та на той же саме строк (десять років).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Маріупольської міської ради, м. Маріуполь (87500, м. Маріуполь, пр.Миру, 7, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь (87500, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення буде складено та підписано 10.10.2017. Повний текст рішення підписаний 10.10.2017.

Суддя Г.Є. Курило