ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА
"09" жовтня 2017 р. Справа № 924/739/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали справи
за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону, м. Чернівці в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах - державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

до 1. Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

2. Приватного виробничо - комерційного підприємства "Механік", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - державний концерн "Укроборонпром", м. Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 21 від 10.08.2010р., укладеного між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо-комерційним підприємством "Механік"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 27 від 10.09.2010р., укладеного між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо-комерційним підприємством "Механік"

Представники:
позивача: Нижник О.П. за дорученням від 28.08.2017р.; Савліва Л.О. - доручення від 10.01.2017р.; Паляниченко С.С. - представник за дорученням;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: Костюкович Д.К. - довіреність №06/10 від 06.10.2016р.;

третьої особи: Смалюк Р.В. за довіреністю від 30.05.2017р.;

прокуратури: Кучерук А.М. - посвідчення №034655 від 05.08.2015р.

Суть спору: військовий прокурор Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відсносинах - державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" звернувся до суду з позовами, в яких просить визнати недійсними договори купівлі-продажу №№ 21, 27 від 10.09.2010р., укладених між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо - комерційним підприємством "Механік".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ВАТ "Кам`янець-Подільський завод "Електрон" не є правонаступником ДП "Кам`янець-Подільський завод "Електроприлад", а відчужений згідно договору купівлі-продажу № 21 оброблювальний центр HR-5B, інвентарний номер 19324, не містився в переліку обладнання, яке підлягає реалізації згідно плану санації підприємства, затвердженого 20.04.2007 року господарським судом Хмельницької області. Також прокурор, посилаючись на норми ч.ч. 1, 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, вказує, що договори купівлі-продажу № 27 від 10.09.2010р. та № 21 від 10.08.2010р., підписані керуючим санацією - керівником підприємства Бадиком С.О., укладені з порушенням вимог чинного законодавства. Так, на момент укладення вищевказаного договору судом було порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ „Кам`янець-Подільський завод „Електрон. Разом з тим, в плані санації ВАТ „Кам`янець-Подільський завод „Електрон, затвердженого ухвалою господарського суду Хмельницької області від 20.04.2007р. у справі № 13/233-Б, не передбачено продажу оброблювальних центрів НR-5В з інвентарними номерами 19324, 19325 та 19326, що були предметом договору купівлі-продажу. Однак, на думку прокурора, продаж частини майна, як захід щодо відновлення платоспроможності боржника, повинен бути передбачений в плані санації. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом продаж частини майна боржника, який передбачений планом санації, здійснюється виключно на відкритих торгах, після проведення інвентаризації та оцінки майна, проте продаж оброблювальних центрів за договором здійснювався не на відкритих торгах.

Ухвалами суду від 28.08.2017 року справи № 924/739/17 та № 924/740/17 об`єднано в одне провадження.

У письмових поясненнях від 13.09.2017р. позивач зазначає, зокрема, що керуючий санацією, враховуючи, що підприємство-боржник перебуває в особливому правовому режимі, наділений правом виключно на продаж майна, перелік якого визначається в плані санації. Як слідує з плану санації ВАТ „Кам`янець-Подільський завод „Електрон у справі № 13/233-Б продаж оброблювальних центрів HR-5B з інвентарними номерами 19325, 19326 під час процедури санації не був передбачений. Тобто, відповідно до положень ч. 5 ст. 17, ч. 2 ст. 18 ЗУ „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, керуючий санацією не мав права на продаж даного майна. Крім того, ст. 20 Закону чітко визначається механізм здійснення продажу частини майна боржника в процедурі санації. Також позивач вказує, що продаж оброблювального центру HR-5B з інвентарним номером 19324 здійснювався не на відкритих торгах та без проведення оцінки майна. Окрім того, представник державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" наголошує на порушенні приватизаційного законодавства, оскільки стороною договору, яка здійснювала продаж майна, є ВАТ "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", а не Фонд державного майна України чи його регіональні відділення, як це передбачено ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Представник товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон" в судове засідання не з`явився, у надісланому на адресу суду відзиві на позов № 25 від 11.09.2017р., в якому просить суд позов залишити без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України та розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача 1. У своєму відзиві відповідач 1, посилаючись на ч. 2 ст. 2 ГПК України, п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 7 „Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам вказує, зокрема, що у випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду. Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до а. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України. Таким чином, у разі подання прокурором позову в інтересах держави господарський суд повинен оцінити правильність визначення прокурором органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Крім того, державне підприємство „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки є державним підприємством і за жодних обставин не може вважатись органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Представником приватного виробничо - комерційного підприємства "Механік" надіслано клопотання від 11.09.2017р. про залишення позовів прокурора без розгляду. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на абз. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 2 ГПК України, рішення Конституційного Суду України № 1-1/99 від 08.04.1999р., ст. 17 ЗУ „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини, ч. 3 ст. 23 ЗУ „Про прокуратуру, п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 7 „Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам. Відповідач 2 вказує, зокрема, що в поданих позовах в порушення приписів ст.ст. 2, 29 ГПК України прокурором невірно визначено позивача орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Крім того, не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, яким являється державне підприємство „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки.

В додатку до клопотання про залишення позовів без розгляду відповідач 2 наполягає на невідкладному вирішенні клопотання про залишення позовів прокурора без розгляду, посилаючись при цьому на п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 23.03.2012 р., звертає увагу, що позови прокурора в інтересах держави, в яких невірно визначено позивача, тобто орган державної влади, за жодних обставин не можуть бути предметом судового розгляду по суті.

На думку відповідача 2 суд повинен невідкладно постановити ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Представник третьої особи в судовому засіданні та у своїх письмових поясненнях від 22.08.2017р. вказав, зокрема, що керуючий санацією, враховуючи, що підприємство-боржник перебуває в особливому правовому режимі, наділений правом виключно на продаж майна, перелік якого визначається в плані санації. Крім того, вказує, що у справі № 13/233-Б продаж оброблювальних центрів HR-5B з інвентарними номерами 19325, 19326 під час процедури санації передбачений не був. Тобто, відповідно до положень ч. 5 ст. 17, ч. 2 ст. 18 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керуючий санацією право на продаж даного майна не мав. Разом з тим, продаж майна за договором відбувся в порушення вимог ч. 1 ст. 20 Закону, оскільки договір не був укладений за результатами проведення відкритих торгів. Також в договорі відсутнє посилання на результати проведення оцінки майна, яке продавалося. Державний концерн "Укроборонпром" в письмових поясненнях також зазначає, що стороною договору, яка здійснювала продаж майна, є ВАТ "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", а не Фонд державного майна України чи його регіональні відділення, як це передбачено ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

У письмових поясненнях №UOP 2.2-9324 від 06.10.2017 року додатково наголошує на недотриманні керуючим санацією процедури зарахування коштів, отриманих від продажу майна в процедурі санації, при цьому розрахунки за договором №27 взагалі не підтверджуються. Звертає увагу суду на відсутності рішення Фонду державного майна щодо включення оброблювального центру HR- 5В з інвентарним номером 19324 до переліку об`єктів, які підлягають приватизації, та протоколу проведення аукціону. З наведеного вважає, що договір №21 підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 2 ст. 203, ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України. Окрім того, ДП "Укроборонпром" зазначає, що без погодженням з Фондом державного майна України по Хмельницькій області Бадик С.О. не мав права на продаж оброблювального центру №19324.

Щодо договору №27 зауважує, що керуючий санацією наділений правом продажу лише того майна, яке передбачене планом санації. Тому, оскільки продане майно не включене до такого плану, вважає договір недійсним на підставі ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Третя особа ДП "Укроборонпром" на адресу суду 09.10.2017 року надіслав клопотання про витребування доказів, у якому просить суд на підставі ст. 38 ГПК України витребувати у ТДВ "Електрон" наступні документи: засвідчену копію (оригінал для огляду у судовому засіданні) наказу Агентства з питань банкрутства від 24.06.1998 №64 "Про реструктуризацію Кам`янець-Подільського заводу "Електроприлад" з доданою до нього схемою реструктуризації Кам`янець-Подільського заводу "Електроприлад"; засвідчену копію (оригінал для огляду в судовому засіданні) наказу регіонального відділення Фонду державного майна України від 27.12.1999 №524 "Про перетворення державного підприємства Кам`янець-Подільського заводу "Електрон" у відкрите акціонерне товариство" з доданими до нього статутом ВАТ "Електрон"; матеріали проведення інвентаризації керуючим санації - керівником ВАТ "Електрон" Бадиком С.О.; засвідчені копії (оригінали для огляду в судовому засіданні) договору (договорів) з суб`єктом оціночної діяльності, який здійснював оцінку майна, зокрема, оброблювальних центрів HR-5В з інвентаризаційними номерами 19324, 19325, 19326, які були реалізовані ВАТ "Електрон" за договором №21 та Договором №27 та звіти про оцінку (акти оцінки) вищевказаного майна; матеріали рецензування Фондом державного майна України звітів про оцінку оброблювальних центрів HR-5R із інвентаризаційними номерами 19324, 19325, 19326; засвідчені копії (оригінали для огляду в судовому засіданні) договору (договорів) з організатором відкритим торгів, який здійснював продаж оброблювальних центрів HR-5В з інвентарними номерами 19324, 19325, 19326, які були реалізовані за Договором №21 та Договором №27 та протоколи, складені за результатами проведення торгів; документи, які підтверджують факт погодження Фондом державного майна України чи регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області відчуження оброблювальних центрів HR-5В з інвентарними номерами 19324, 19325, 19326.

Судом приймається до уваги, що згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Питання подання клопотань про витребування доказів врегульовано окремо у статті 38 ГПК України. Зокрема, у такому клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Подане третьою особою клопотання не в повній мірі відповідає вимогам, встановленим у ст. 38 ГПК України. Зокрема, щодо п.п.1 та 2 клопотання, суд зауважує. що ДП "Укроборонпром" як учасник розгляду справи №924/195/16 може самостійно отримати докази, наявні у судовій справі №924/195/16; належність документів у ТДВ "Електрон", які просить витребувати третя особа, названих у інших пунктах клопотання, базується на припущеннях.

Окрім того, третьою особою не обґрунтовано з врахуванням положень ст. 38 ГПК України, які саме обставини зможуть підтвердити витребовувані документи, та обставини, що перешкоджають його наданню. При цьому, як третя особа, так і позивач пояснили суду, що останні не зверталися до ТДВ "Електрон" з будь-якими заявами про надання таких доказів.

Судом одночасно зауважується, що захищене статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р. право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження, тобто, суд не може займати позицію однієї з сторін та безпідставно витребовувати докази на підтвердження позиції позивача або відповідача.

З огляду на зазначене, вимоги ст. 38 ГПК України, необхідність неухильного дотримання принципів змагальності та рівності сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання третьої особи про витребування доказів.

Третя особа 09.10.2017 року надіслала на адресу суду заяву про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, у якій просить суд залучити до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області.

З наведеного суд зауважує, що згідно положень ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Аналогічні положення викладено у п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року.

В силу положень ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Тому суд приходить до висновку, що суд не вправі залучати до участі в справі третіх осіб на підставі клопотання третіх осіб. Тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

При цьому, зважаючи на те, що прокурор та позивачі підтримали дане клопотання, суд вважає, що воно також не підлягає задоволенню, оскільки дана позовна заява підлягає залишенню без розгляду, а подальші дії призведуть лише до затягування справи.

Прокурор в судове засідання з`явився, позов підтримує в повному обсязі.

При цьому від заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону надійшла заява, в якій останній просить вважати позивачем у справі саме заступника військового прокурора, погоджуючись з тим, що позивач у справі не є державним органом.

В задоволенні даного клопотання суд відмовляє, оскільки норми ГПК України, в т.ч. ст. 22 та ст. 29 ГПК України, не передбачають такої процесуальної дії як заміна позивача у справі, в тому числі, на прокурора. При цьому звертається увага, що прокурором не подано позовну заяву в інтересах держави для визнання його позивачем (частина друга статті 2, частина друга статті 29 ГПК).

Приймається до уваги, що в даному випадку господарським судом прийнято позовну заяву, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, який, на його думку, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, тому саме зазначений орган набув статусу позивача (ч.2 ст. 29 ГПК України).

З приводу клопотань відповідача 1 та відповідача 2 про залишення позову без розгляду судом враховується таке.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до п. 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У статті 23 Закону України „Про прокуратуру зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 р. №3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. "Інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 №3-рп/99 під поняттям „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні. Право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (п. 1 постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам від 23.03.2012 р. №7).

Прокурор самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в господарському суді (рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99).

Частиною 4 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом та представництва інтересів держави в суді, прокурор вказує на те, що 16.06.2011р. Верховною радою України прийнято Закон України „Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі. Відповідно до ст.ст. 2,4 вказаного Закону до об`єктів управління державною власністю належить майно державних підприємств оборонно-промислового комплексу, які входять до складу державного концерну „Укроборонпром. Відповідно до п. 1 статуту державного концерну „Укроборонпром, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 993 від 31.08.2011р., концерн є державним господарським об`єднанням. Державне підприємство „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки засноване на державній власності і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України „Про утворення державного концерну „Укроборонпром від 29.12.2010р. № 1221 включено до складу ДК „Укроборонпром та 18.11.2011р. передане в управління зазначеного державного концерну.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави від 04.03.2015р. № 83 ДП „НТК „ЗТМ віднесено до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Таким чином, в даному випадку заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону діє згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, а саме звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки, оскільки останнє належним чином не здійснює захист інтересів держави шляхом звернення до суду.

Як наголошувалось вище, за змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави, зокрема, в особі державних компаній.

Отже, з наведеного слідує, що прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (аналогічна позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 12.04.2017 року у справі №910/164/17, від 02.08.2017 року у справі №922/2885/16).

При цьому, державне підприємство "НТК "Завод точної механіки" не є ні органом державної влади, ні органом місцевого самоврядування, ні будь-яким іншим суб`єктом владних повноважень, а ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" містить пряму заборону на представництво прокурором в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором не обґрунтовано, яким чином у даному випадку відбудеться захист інтересів держави та в чому полягає порушення інтересів саме держави.

Вищий господарський суд України у п. 3 Постанови Пленуму "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" №7 від 23.03.2012 року роз`яснив, що у випадку, якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов`язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 названого Кодексу.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позов заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону, м. Чернівці в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах - державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області до 1. Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області 2. Приватного виробничо - комерційного підприємства "Механік", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - державний концерн "Укроборонпром", м. Київ про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 21 від 10.08.2010р., укладеного між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо - комерційним підприємством "Механік"; про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 27 від 10.09.2010р., укладеного між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо - комерційним підприємством "Механік" необхідно залишити без розгляду.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову самостійно, в тому числі, і прокурор, звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 81, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону, м. Чернівці в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах - державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області до 1. Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області 2. Приватного виробничо - комерційного підприємства "Механік", м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - державний концерн "Укроборонпром", м. Київ про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 21 від 10.08.2010р., укладеного між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо - комерційним підприємством "Механік"; про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 27 від 10.09.2010р., укладеного між відкритим акціонерним товариством "Електрон", правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янець-Подільський завод "Електрон", та приватним виробничо - комерційним підприємством "Механік" залишити без розгляду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 7 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (32313, Хмельницька обл., м. Кам`янець - Подільський, вул. Годованця, 28); 3 - відповідачу 1 (32300, Хмельницька обл., м. Кам`янець - Подільський, вул. М.Харченка, 22-Б); рекоменд.
4 - відповідачу 2 (32300, Хмельницька обл., м. Кам`янець - Подільський, вул. Грушевського, 2, корпус 9);
5 - військовій прокуратурі Чернівецького гарнізону (58022, м. Чернівці, вул. Аксенина, 2а); рекоменд.
6 - прокуратурі Хмельницької області (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3);
7 - третій особі (м. Київ, вул. Дегтярівська, 36).