РІШЕННЯ

11 жовтня 2017 року Справа № 913/706/17

Провадження №34/913/706/17

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання Богуславській Є.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного будівельного підприємства фірми Рубін, м. Алчевськ Луганської області

до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення заборгованості

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреність № 01 від 20.07.2017,

від відповідача - представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне будівельне підприємство фірма Рубін звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення заборгованості за Договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 на виконання робіт з технічного обслуговування установок пожежної автоматики в розмірі 382042 грн. 55 коп., з яких 274798 грн. 80 коп. сума основної заборгованості, збитки в розмірі 95792 грн. 55 коп. та 3% річних в розмірі 11 451 грн. 20 коп.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 29.08.2017 року здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 29.08.2017 порушено провадження у справі, прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд на 13.09.2017 о 11 год. 40 хв.

Ухвалою від 13.09.2017 господарський суд відклав розгляд справи на 11.10.2017 о 14 год. 30 хв.

13.09.2017 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю підготувати повного розрахунку нарахування інфляційних втрат, 3% річних на суму боргу та уточненої позовної заяви.

02.10.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява б/н б/д про долучення до матеріалів справи документів, в тому числі розрахунок ціни позову, розміру інфляційних втрат та 3% річних за договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015.

Крім того, 02.10.2017 від позивача надійшла заява б/н б/д, за якою зменшив розмір позовних вимог в частині заявленого до стягнення податку на додану вартість в сумі 45 799 грн. 80 коп. та одночасно збільшив розміри 3% річних та інфляційних втрат. Позивач просить стягнути з відповідача 347 102 грн. 34 коп., з якої:

- 274 798 грн. 80 коп. основна заборгованість;

- 13 313 грн. 40 коп. 3% річних;

- 58 990 грн. 14 коп. інфляційні втрати.

Відповідно до статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі зменшити розмір позовних вимог.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає статті 22 ГПК України і приймається судом. Спір вирішується з новою ціною позову в сумі 347 102 грн. 34 коп.

03.10.2017 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №026-61/2 від 29.09.2017, за яким проти наявності заборгованості за договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 в розмірі 274 798 грн. 80 коп. не заперечує та надав власний розрахунок розміру 3 % річних та інфляційних втрат. Суд відзив розглянув та залучив до справи.

03.10.2017 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання №026-61/3 від 29.09.2017 про розстрочку виконання рішення на 4 місяці зі сплатою стягненої суми щомісячно рівними частинами.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача надав усні пояснення стосовно заявлених позовних вимог. Позов підтримує повністю. Крім того у судовому засіданні представник позивача не заперечив проти надання розстрочки відповідачу для виконання рішення суду.

У судовому засіданні 11.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між Публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат» (далі замовник) та Приватним будівельним підприємством «Рубін» (далі виконавець) було укладено Договір №4/15-АМК-028-2015-усл на виконання робіт з технічного обслуговування установок пожежної автоматики.

Сторони укладали додаткові угоди №1 від 01.07.2015 та №2 від 15.12.2015, якими погодили ціну Договору. (а.с. 11-14).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник доручає, а виконавець зобовязується на свій ризик, власними силами виконати роботи з технічного обслуговування автоматичних установок пожежної сигналізації, сповіщення про пожежу, автоматичних установок пожежогасіння та вивід сигналів від них на пульт централізованого спостереження, в подальшому іменовані «Послуги», на обєктах замовника.

Згідно з п. 1.2. Договору технічне обслуговування установок пожежної автоматики здійснюється шляхом періодичного проведення робіт: за регламентом №1 та регламентом №2.

Замовник, в свою чергу, щоквартально сплачує здійсненні виконавцем послуги на підставі актів виконаних робіт, які підписані обома Сторонами, та у відповідності до Протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1), який є невідємною частиною цього договору (п. 1.3. Договору).

За приписами п. 2.1. Договору розрахунки здійснюються замовником шляхом перерахування коштів в безготівковій формі за виконані послуги після їх виконання та підписання акту виконаних робіт протягом 10 банківських днів. Оплата здійснюється за рахунками, що виставлені виконавцем.

Відповідно до п.2.2. Договору в редакції додаткової угоди №2 від 15.12.2015 ціна Договору складає:

- вартість робіт з технічного обслуговування за 1-й квартал 2015 року складає 88033,20 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 14672, 20 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 2-й квартал 2015 року складає 88033,20 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 14672, 20 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 3-й квартал 2015 року складає 91599,60 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 15266, 60 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 4-й квартал 2015 року складає 91599,60 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 15266, 60 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 1-й квартал 2016 року складає 91599,60 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 15266, 60 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 2-й квартал 2016 року складає 91599,60 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 15266, 60 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 3-й квартал 2016 року складає 91599,60 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 15266, 60 грн.;

- вартість робіт з технічного обслуговування за 4-й квартал 2016 року складає 91599,60 грн., в тому числі ПДВ 20 % в розмірі 15266, 60 грн.;

Загальна сума договору за 2015-2016 роки складає 725644,00 грн., в том числі 20% ПДВ 120944,00 грн.

Згідно з приписами п. 4.1. Договору за невиконання або неналежне виконання обовязків за цим Договором сторони несуть відповідальність у відповідності з цим Договором та законодавством України.

За порушення строків оплати виконаних та прийнятих робіт замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який нараховується пеня, від суми боргу (п. 4.2.Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору в редакції додаткової угоди №2 від 15.12.2015, Договір чинний з 01.01.2015 та діє до 31.12.2016, а в частині гарантійних зобовязань до повного їх погашення.

На виконання зобовязань з технічного обслуговування автоматичних установок пожежної сигналізації, сповіщення про пожежу, автоматичних установок пожежогасіння та вивід сигналів від них на пульт централізованого спостереження сторонами були підписані:

- акт №181 від 30.09.2015 на загальну суму 91 599 грн. 60 коп. в тому числі ПДВ 20% в сумі 15 266 грн. 60 коп., підписаний сторонами договору та прийнятий без зауважень (а.с. 15-16);

- податкова накладна №1 від 30.09.2015 на загальну суму 91 599 грн. 60 коп. в тому числі ПДВ 20% в сумі 15 266 грн. 60 коп. (а.с. 17);

- акт №210 від 31.12.2015 на загальну суму 91 599 грн. 60 коп. в тому числі ПДВ 20% в сумі 15 266 грн. 60 коп. з додатками актами приймання виконаних робіт 4 квартал 2015 року, підписаний сторонами договору та прийнятий без (а.с. 18-36);

- податкова накладна №8 від 31.12.2015 на загальну суму 91 599 грн. 60 коп. в тому числі ПДВ 20% в сумі 15 266 грн. 60 коп. (а.с. 37);

- акт №24 від 31.03.2016 на загальну суму 91 599 грн. 60 коп. в тому числі ПДВ 20% в сумі 15 266 грн. 60 коп. з додатками актами приймання виконаних робіт за 1 квартал 2016 року, підписані сторонами договору та прийнятий без зауважень (а.с. 38-56);

- податкова накладна №8 від 31.03.2016 на загальну суму 91 599 грн. 60 коп. в тому числі ПДВ 20% в сумі 15 266 грн. 60 коп. (а.с. 57).

Позивач звернувся до ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» з претензією №7 від 20.07.2017 (а.с. 58-59) про сплату заборгованості за договорами, в тому числі про сплату боргу за Договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015. Претензія №7 отримана представником відповідача 26.07.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 74), проте відповідач відповідь на претензію не надав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду до відповідача.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Договір №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором підряду.

Загальні положення про підряд визначені главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивачем, як виконавцем, на виконання умов Договору №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 були виконати роботи з технічного обслуговування автоматичних установок пожежної сигналізації на суму 274 798 грн. 80 коп., в тому числі ПДВ 20% в розмірі 45 799 грн. 08 коп., що підтверджено матеріалами справи (а.с. 15-57).

Відповідач свої зобовязання по оплаті виконаних робіт у відповідності до розділу 2 Договору №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 не виконав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за Договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 на виконання робіт з технічного обслуговування установок пожежної автоматики є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в сумі 274 798 грн. 80 коп., в тому числі ПДВ 20% в розмірі 45 799 грн. 08 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач в порушення п. 2.1. договору протягом 10 банківських днів після підписання актів виконаних робіт за договором не розрахувався з позивачем, а тому він вважається таким, що прострочив виконання грошових зобов'язань за актом №181 від 30.09.2015 з 15.10.2015, за актом №210 від 31.12.2015 з 19.01.2016, за актом №24 від 31.03.2016 з 15.04.2016.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо сплати заборгованості за виконанні роботи позивачем, у відповідності до норм Цивільного кодексу України було нараховано 3% річних в сумі 13 313 грн. 40 коп. та інфляційні втрати в сумі 58 990 грн. 14 коп.

Суд здійснив власний розрахунок 3% річних, відповідно до якого належна до стягнення сума 3% річних складає 13 350 грн. 98 коп., з яких: за актом №181 від 30.09.2015 складає 5149 грн. 65 коп. за період з 15.10.2015 по 29.08.2017, за актом №210 від 31.12.2015 складає 4427 грн. 27 коп. за період з 19.01.2016 по 29.08.2017, за актом №24 від 31.03.2016 складає 3774 грн. 06 коп. за період з 15.04.2016 по 29.08.2017.

Оскільки обгрунтована сума за розрахунком суду є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення, то вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню повністю у розмірі 13 313 грн. 40 коп.

Щодо заявленої позивачем суми інфляційних втрат в розмірі 58 990 грн. 14 коп., суд зазначає наступне.

При нарахуванні інфляційних втрат позивач не врахував, що відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

А тому втрати від інфляції за прострочення сплати вартості виконаних робіт за актом №181 від 30.09.2015 обчислюється з листопада 2015 року по серпень 2017 року, за актом №210 від 31.12.2015 з лютого 2016 року по серпень 2017 року, за актом №24 від 31.03.2016 з травня 2016 року по серпень 2017 року.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних втрат позивача, суд встановив, що належна до стягнення сума за актом №181 від 30.09.2015 за період з листопада 2015 по серпень 2017 є 22 632 грн. 56 коп., за актом №210 від 31.12.2015 за період з лютого 2016 по серпень 2017 18 622 грн. 22 коп., за актом №24 від 31.03.2016 за період з травня 2016 по серпень 2017 14 263 грн. 97 коп. Всього за договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 належна до стягнення сума інфляційних втрат складає 55 518 грн. 75 коп.

Тому позовні вимоги про стягнення інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобовязань за Договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 підлягають задоволенню частково в сумі 55 518 грн. 75 коп. у задоволенні решти заявленої до стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 3 471 грн. 39 коп. слід відмовити.

Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів погашення заявлених до стягнення сум.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за невиконання умов Договору №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 у сумі 343 630 грн. 95 коп., з яких 274 798 грн. 80 коп. сума основної заборгованості за договором, 3% річних в розмірі 13 313 грн. 40 коп. та інфляційні втрати в розмірі 55 518 грн. 75 коп.

В решті вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 5154 грн. 46 коп.

Суд доводить до відома позивача, що відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" в разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відносно клопотання відповідача №026-61/3 від 29.09.2017 про розстрочку виконання рішення у справі на 4 місяці зі сплатою стягненої суми щомісячно рівними частками, суд зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що відповідач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території Луганської області.

Під час активної фази АТО на території міста Алчевськ було зупинено роботу майже усіх підприємств, організацій, банківських установ та органів місцевої влади.

Численні аварійні скорочення енергопостачання та зупинки в періоди збоїв в енергопостачанні, приводять до простоїв печей з наступним роздмухуванням, що в свою чергу вимагає завантаження додаткової сировини, енергоресурсів, газоподібного і твердого палива; що факти аварійних зупинок підтверджується актами №1 від 21.01.2015, №14/9 від 01.09.2015, №15/9 від 01.09.2015, №2/2 від 11.01.2016, №4/3 від 21.01.2016, №19/7 від 12.04.2016, №20/8 від 10.04.2016, №18/6 від 12.04.2016, №27/11 від 26.05.2016, №13 від 06.06.2016, №31/14 від 07.06.2016, №36/16 від 22.07.2016, №35/15 від 28.07.2016.

Також відповідач зазначає, що 03.06.2016 ПАТ Укрзалізниця була введена конвенція №ЦЦО-12/131 на заборону прийому перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького та Луганського напрямів. Введення конвенції повністю паралізувало задіхничне сполучення Ясинувата-Горлівка-Дебальцево, в результаті цього для відповідача стали неможливими залізничні перевезення по цим напрямкам.

Відповідно до Звіту про фінансові результати роботи ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" за І квартал 2017 року відповідач має збитки на суму 760 682 тис. грн., а згідно Балансу на 31.03.2017 має заборгованість з оплати праці в сумі 97 753 тис. грн.

Господарський суд вважає, що вказані відповідачем обставини безпосередньо вплинули на господарську діяльність товариства та його фінансовий стан.

Відповідачем також ведеться робота по зменшенню дебіторської заборгованості, що підтверджується наданими відповідачем копіями ухвал Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з іноземних підприємств на користь відповідача 25 869 797,56 доларів США., кошти, отримані відповідачем від контрагентів-нерезидентів, мають забезпечити виконання рішення господарського суду в цій справі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 №9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд вважає, що вказані відповідачем обставини безпосередньо вплинули на господарську діяльність підприємства відповідача та його фінансовий стан, з огляду на що суд до висновку про задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат №026-61/3 від 29.09.2017 та розстрочення виконання рішення суду у справі №913/706/17 в частині стягнення суми основного боргу, 3 % річних, інфляційних втрат та судового збору в загальній сумі 348 785 грн. 41 коп. на 4 місяці по 87 196, 35 грн. кожного місяця.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного будівельного підприємства фірми Рубін до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, буд. 20А, , на користь Приватного будівельного підприємства фірми Рубін, 94201, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Горького, буд. 40, , борг за договором №4/15-АМК-028-2015-усл від 01.01.2015 в сумі 343 630 грн. 95 коп., з яких 274 798 грн. 80 коп. сума основної заборгованості за договором, 3% річних в розмірі 13 313 грн. 40 коп. та інфляційні втрати в розмірі 55 518 грн. 75 коп., а також стягнути судовий збір у сумі 5154 грн. 46 коп.

3. Розстрочити виконання рішення суду від 11.10.2017 у справі №913/706/17 в частині стягнення суми основного боргу, 3 % річних, інфляційних втрат та судового збору в загальній сумі 348 785 грн. 41 коп. на 4 місяці по 87 196, 35 грн. кожного місяця.

4. В решті вимог за позовом відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2017.

Суддя А.В. Іванов