КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Справа№ 910/8543/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Буртовий М.В., дов. № 185 від 26.09.2017 року;

від третьої особи - не прибув;

від третьої особи з самостійними вимогами - не прибув.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 30.08.2017 року

у справі № 910/8543/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«ЕКСІМАГРОКОМ»

до Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з

обмеженою відповідальністю «Чугуївський МЕЗ»

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору:

Компанія Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр)

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 розгляд справи відкладено на 28.02.2018 року. Зупинено провадження у справі № 910/8543/17 до 28.02.2018 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Юнекс Банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.09.2017 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Представники інших сторін у судове засідання не прибули, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

27.09.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМАГРОКОМ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника позивача.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представника ПАТ «Юнекс Банк», який зазначив про можливість розгляду справи саме в судовому засіданні 27.09.2017 року, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки участь представників позивача у судовому засіданні 27.09.2017 року обов'язковою не визнавалась. До того ж, доводи зазначені у клопотанні про те, що скаржник - ТОВ «ЕКСІМАГРОКОМ» має єдиного уповноваженого представника, який приймає участь у слуханні іншої справи, судова колегія не приймає до уваги, оскільки скаржник є юридичною особою, яка не обмежена у виборі своїх представників. Юридичну особу також може представляти її директор.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 102 ГПК апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як передбачено ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на 15 днів.

Виходячи з приписів ст. 69 ГПК України, суд не може за власною ініціативою подовжити строк розгляду спору.

Клопотання позивача не містить прохання про подовження строку спору, а розгляд справи обмежений строком вирішення спору, а отже суд не може задовольнити прохання про відкладення розгляду спору з огляду на процесуальну відсутність такої можливості у даному конкретному випадку.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відсутніх сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/8543/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМАГРОКОМ» до Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Чугуївський МЕЗ» про визнання договору недійсним.

07.08.2017 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Компанії Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМАГРОКОМ», Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Чугуївський МЕЗ» про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 року було прийнято позовну заяву Компанії Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр) до розгляду та залучено останню до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 розгляд справи відкладено на 28.02.2018 року та зупинено провадження у справі № 910/8543/17 до 28.02.2018 року.

Обґрунтовуючи дану ухвалу, суд першої інстанції зазначив наступне.

Компанія Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр) є нерезидентом, яка не має свого представництва на території України, є юридичною особою, що створена і існує за законодавством країни Кіпр.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, до якої Україна приєдналася 19.10.2000 року (далі - Конвенція), прийнявши відповідний нормативний акт - Закон України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах».

Стаття 10 Конвенції передбачає, якщо запитувана держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

З огляду на необхідність належного повідомлення Компанії Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр) про час і місце розгляду даної справи, враховуючи норми ст.ст. 3, 10 Конвенції та позицію Уряду Кіпру (згідно Ноти, датованої 05.01.1984 року, Уряд Кіпру не заперечує проти способів передачі документів, передбачених у ст. 10 Конвенції), спосіб відправлення судових документів здійснюється шляхом направлення ухвали у справі безпосередньо за адресою місцезнаходження Компанії Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр).

Відповідно до ч. 2 п.) ст. 15 Конвенції кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови, зокрема, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Положеннями ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі, у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що Компанія Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр) у справі є нерезидентом, яка не має свого представництва на території України, є юридичною особою, що створена і існує за законодавством країни Кіпр, а отже провадження у справі № 910/8543/17 підлягає зупиненню щонайменше на шість місяців.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому, перелік підстав, встановлений статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, для зупинення провадження у справі, є вичерпним.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок передачі судових та позасудових документів регулюється Конвенцією щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі таких документів за кордоном.

Згідно з ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ подаються в двох примірниках.

Статтею 5 Конвенції передбачено, зокрема, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є сумісним з законами запитуваної Держави.

Разом з тим, статтею 10 Конвенції передбачено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Конвенції у мережі Інтернет, нотою, датованою 05.01.1984 року, уряд Кіпру заявив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених статтею 10 Конвенції.

З огляду на вказане, місцевий господарський суд дішов обґрунтованого висновку щодо обраного ним способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном з переліку способів, визначених Конвенцією, а саме направлення судового документу безпосередньо поштою особі, які перебуває за кордоном.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції послався на положення ст. 15 Конвенції.

Проте, ст. 15 Конвенції визначає, крім іншого, що судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві та це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Тобто, згадана норма Конвенції застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі, про наявність справи, яка розглядається судом, для надання особі можливості вжиття заходів захисту, а саме: належного ознайомлення зі справою та вимогами інших сторін, підготовки власної позиції, доказів, доводів, міркувань тощо. Положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки відповідача.

При цьому, як видно з матеріалів справи, єдиним іноземним учасником у даній справі є саме третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - Компанія Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр), якій достеменно відомо про перебування даної справи в Господарському суді міста Києва та яка не позбавлена була можливості подати всі необхідні докази, обґрунтування тощо при зверненні до суду з позовною заявою.

Таким чином, повідомлення Компанії Ірлемно ЛТД (Республіка Кіпр), як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, про хід справи на підставі статті 15 Конвенції є таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні апеляційним судом норм міжнародного та процесуального права України.

Водночас, згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи обраний спосіб направлення судових рішень поштою, що відповідає вимогам ст. 10 Конвенції, висновок суду першої інстанцій про зупинення провадження у даній справі через направлення судових рішень поштою, колегія суддів вважає безпідставними та таким, що суперечить як положенням ст. 79 ГПК України так і ст. 15 Конвенції.

За таких обставин, ухвала Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 підлягає скасуванню, а справа - передачі на подальший розгляд до суду першої інстанції.

Аналогічні правові позиції містяться в постановах Вищого господарського суду України від 16.02.2016 року в справі № 910/26664/15, від 11.01.2017 року в справі № 9410/13289/16, від 04.04.2017 року № 911/108/16.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Юнекс Банк» в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 79, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/8543/17 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/8543/17 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 02.10.2017 року.