ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2017 р.Справа № 916/2519/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Желєзна С.П., суддя Цісельський О.В.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

розглянувши справу №916/2519/16

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЛПРОДУКТИ"

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 19997,69 грн.

за участю представників:

від позивача: Кшнясєва Л.В. за довіреністю №01-36/25 від 15.06.2017р.

від відповідача: Вуж Д.В. за довіреністю від 10.10.2016р.

Суть спору: Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" з позовом, в якому просить господарський суд Одеської області розірвати договір оренди нежитлового приміщення №20/740 від 11.07.2002р. (у новій редакції від 22.06.2006р.), укладений між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, нині - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, та ТОВ "МОЛПРОДУКТИ"; виселити ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" з нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 95,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, 3, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; стягнути з ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 19997,69 грн., з яких 18184,14 грн. - заборгованість з орендної плати та 1813,55 грн. - пеня.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на істотне порушення відповідачем договору оренди нежитлового приміщення №20/70 від 11.07.2002р. у новій редакції від 22.06.2006р. у вигляді систематичної не сплати орендної плати.

У відзиві на позовну заяву від 30.11.2016р. за вх.№29122/16 відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що відповідачем оплачено 10000 грн. заявленого позивачем боргу з орендної плати; що позивач безпідставно посилається на порушення відповідачем п.1 ч.1 ст.783 ЦК України, адже матеріали справи не містять доказів того, що відповідач використовує об'єкт нерухомого майна всупереч договору або його призначенню; що у матеріалах справи відсутні докази відмови позивача від договору оренди.

Позивач надав до суду письмові пояснення від 12.12.2016р. за вх.№30035/16 та письмові пояснення від 16.01.2017р. за вх.№801/17, згідно з якими позивач посилається на те, що підставою для звернення до господарського суду з даним позовом стало істотне порушення відповідачем п.2.2., п.2.4. договору оренди, якими встановлений обов'язок відповідача своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату; що на момент звернення до суду відповідачем було допущення прострочення зі сплати орендної плати понад три місяці; що відповідач систематично порушує умови договору, та розмір заборгованості складає істотну суму, що значною мірою позбавляє позивача забезпечити ефективне надходження коштів до бюджету міста, а тому таке порушення є істотним та договір підлягаю розірванню.

У відгуку на пояснення від 31.01.2017р. за вх.№2287/17 відповідач посилається на те, що відповідач не отримував від позивача жодних повідомлень про розірвання договору оренди, що позов про розірвання договору був поданий передчасно без дотримання процедури, визначеної ГК України, що позивачем не надано до суду доказів того, що несвоєчасна сплата відповідачем орендної плати за кілька місяців призвела до неможливості позивача забезпечити ефективне надходження коштів до місцевого бюджету.

Ухвалою суду від 29.05.2017р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Цісельський О.В., суддя Желєзна С.П.

Ухвалою суду від 15.06.2017р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Цісельський О.В., суддя Гуляк Г.І.

Ухвалою суду від 14.07.2017р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., суддя Желєзна С.П., суддя Цісельський О.В.

У доповненнях до відзиву на позовну заяву про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості від 01.09.2017р. за вх.№18809/17 відповідач посилається на те, що станом на дату подання позовної заяви (14.09.2016р.) переплата зі сплати орендної плати становила 3960,61 грн.; що додаткові погодження до договору оренди №1,№2,№3 не було нотаріально посвідчені, а тому вони є нікчемними.

Ухвалою суду від 14.09.2017р. строк вирішення спору у справі продовжений господарським судом на 15 днів у зв'язку із задоволенням відповідного клопотання позивача.

У письмових поясненнях від 28.09.2017р. за вх.№20846/17 позивач посилається на те, що суттєву роль у зазначеній справі має сам факт несплати орендної плати протягом трьох місяців поспіль.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, , суд встановив:

22.06.2006р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавець, позивач) та ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" (Орендар, відповідач) укладено нову редакцію договору оренди нежитлового приміщення №250/70 від 11.07.2002р., згідно з якою Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху і підвалу, загальною площею 95,6 кв.м., розташовані а адресою: м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, буд. 3.

Згідно з п.1.3. договору термін дії оренди у новій редакції з 22.06.2006р. до 22.06.2011р.

У розділі 2 договору встановлені умови щодо порядку розрахунків, а саме, встановлено, що орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та рішення сесії Одеської міської ради № 4840-ІV від 09.11.2005р. "Про нову редакцію Методики розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси" (п.2.1 договору).

За орендоване приміщення Орендар зобов'язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 622.27 грн., без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. (п. 2.2 договору).

Орендар зобов'язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п.2.4 договору).

Відповідно до п.3.3 договору Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання у разі невиконання або неналежного виконання Орендарем обов'язків, передбачених цим договором, у тому числі невикористання орендованого приміщення на протязі 3-х місяців.

Згідно з п.3.4. договору Орендодавець передав Орендарю в оренду нежиле приміщення, згідно з п.1.1. договору №20/70 від 11.07.2002р. за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

Відповідно до п.4.1. договору вказане у п.1.1. приміщення Орендодавцем передано Орендарю виключно для використання під розміщення складу продовольчих товарів.

Абз. а, г, е п.4.2 договору передбачено, що на протязі дії цього договору, крім своєчасного внесення орендної плати, Орендар зобов'язаний: забезпечувати збереження орендованого приміщення, своєчасно проводити капітальний і поточний ремонт приміщення, запобігати його пошкодженню і псуванню, за свій рахунок проводити протипожежні заходи, нести матеріальну відповідальність за збитки, спричинені пожежею, що виникла в орендованому приміщенні з вини Орендаря, застрахувати орендоване приміщення на весь термін дії договору оренди у страховій компанії у порядку, визначеному чинним законодавством та надати Орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання зазначеного обов'язку, протягом 20 днів з моменту укладення цього договору.

Згідно з п.5.1., п.5.2. договору за невиконання або неналежне виконання обов'язків за цим Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки у відповідності з чинним законодавством. За несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.5.3. договору у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкту оренди. У разі відмови Орендодавця від договору оренди договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно з п.5.6 договору за невиконання або неналежне виконання Орендарем обов'язків, передбачених п.4.1, п.4.2 абз. "а", "г", "е" цього договору, Орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку , передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п.7.5. договору зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що зноситься до договору, розглядаються сторонами на протязі 20 днів та нотаріально посвідчуються. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесених змін не допускається.

Згідно з п.7.6. договору договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням Господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п.7.9 договору дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, продажу об'єкта оренди за участю Орендаря, загибелі об'єкта оренди, достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду, банкрутства або ліквідації Орендаря, в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Нову редакцію договору оренди нежитлового приміщення від 22.06.2006р. посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №2463.

Додатком до нової редакції договору оренди нежитлового приміщення від 22.06.2006р. є розрахунок орендної плати, згідно з яким розмір орендної плати на 01.05.2006р. становить 622,27 грн. (з ПДВ 746,72 грн.).

20.01.2012р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець, позивач) та ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" (Орендар, відповідач) підписано додаткове погодження №1 до договору оренди нежитлового приміщення №20/70 від 22.06.2006р., згідно з яким:

- у тексті договору оренди нежитлового приміщення №20/70 від 22.06.2006р. замінено назву Орендаря на Департамент комунальної власності Одеської міської ради;

- строк дії договору оренди нежитлового приміщення №20/70 від 22.06.2006р. продовжений до 20.01.2014р.;

- місячна орендна плата на 01.01.2012р. становить 1985,03 грн. (2382,04 грн. з ПДВ).

Додаткове погодження №1 від 20.01.2012р. до договору оренди нежитлового приміщення від 22.06.2006р. нотаріально посвідчено не було.

23.06.2014р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець, позивач) та ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" (Орендар, відповідач) підписаний додатковий договір №2 до договору оренди нежитлового приміщення №20/70 від 22.06.2006р., згідно з яким строк дії договору продовжений до 23.06.2015р. Вказаний додатковий договір до договору також не було нотаріально посвідчено.

08.10.2015р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець, позивач) та ТОВ "МОЛПРОДУКТИ" (Орендар, відповідач) підписаний додатковий договір №3 до договору оренди нежитлового приміщення №20/70 від 22.06.2006р., згідно з яким:

- строк дії договору продовжений до 08.09.2018р.;

- місячна орендна плата на 01.10.2015р. становить 3099,15 грн. (3718,98 грн. з ПДВ). Вказаний додатковий договір до договору оренди також не було нотаріально посвідчено.

Поряд з цим, господарським судом встановлено, що з січня по серпень 2016р. відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо оплати орендної плати, внаслідок чого у відповідача виник борг в сумі 18184,14 грн.

За порушення відповідачем зобов'язань щодо оплати орендної плати позивачем здійснено нарахування пені за період з 16.01.2016р. по 07.07.2016р., розмір якої становить 1813,55 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов до наступних висновків :

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, строкове платне користування нежилими приміщеннями першого поверху і підвалу, загальною площею 95,6 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, буд. 3, здійснюється відповідачем на підставі договору оренди нежилого приміщення №20/70 від 11.07.2002р. (у новій редакції від 22.06.2006р.), який було нотаріально посвідчено та додаткового погодження №1 до договору, додаткового договору №2, додаткового договору №3, які сторонами нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з вимогами ч. 1, ч.5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У ч.ч.1, 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вище встановлено господарським судом, з січня по серпень 2016р. відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо оплати орендної плати, внаслідок чого у відповідача виник борг в сумі 18184,14 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або атом цивільного законодавства.

Умовами п. 5.2 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

За порушення відповідачем строків сплати орендної плати позивачем здійснено нарахування пені за загальний період з 16.01.2016р. по 07.07.2016р., розмір якої становить 1813,55 грн.

Поряд з цим під час розгляду справи у суді відповідачем здійснено оплату боргу в сумі 18184,14 грн. та пені в сумі 1813,55 грн. пені, що підтверджується наявними у справі квитанціями №ПН580 від 18.11.2016р. на суму 5000 грн., №ПН44 від 30.11.2016р. на суму 10000 грн., №ПН272 від 07.06.2016р. на суму 10160,34 грн.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, виходячи з того, що на момент розгляду справи відповідачем сплачений борг з орендної плати в сумі 18184,14 грн. та пеня в сумі 1813,55 грн., стягнення яких з відповідача є предметом спору у даній справі, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 19997,69 грн. припиняється господарським судом на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Щодо решти позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У п.1 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що одним із правових наслідків порушення зобов'язання, які встановлюються договором або законом, є розірвання договору.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 7.6. договору встановлено, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням Господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з правовою позицією, яка міститься у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. №6-75цс13, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами.

Між тим, всупереч вимог ст.ст.33,34 ГПК України, позивач не надав до суду жодних доказів, в підтвердження своїх доводів істотного порушення відповідачем умов договору оренди.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи тривалість орендних відносин між сторонами, повну сплату відповідачем заборгованості за договором оренди та пені, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №20/740 від 11.07.2002р. (у новій редакції від 22.06.2006р.).

В свою чергу відмова у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди унеможливлює задоволення позовних вимог в частині виселення відповідача з нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 95,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, 3, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, які є похідними від розірвання договору оренди.

При цьому, господарський суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що факт несплати відповідачем орендної пали протягом трьох місяців поспіль є в будь-якому випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору, оскільки в даному випадку, підставою для розірвання укладеного між сторонами договору є істотне порушення відповідачем договору щодо оплати орендної плати.

Поряд з цим, несплата орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу надає позивачу відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкту оренди, що встановлено як умовами п.5.3. укладеного між сторонами договору, так і вимогами ст. 782 ЦК України.

Між тим, право на відмову від договору оренди у зв'язку з несплатою відповідачем орендної плати на протязі 3-х місяців позивачем реалізовано не було, що не є перешкодою для звернення позивача до суду з вимогою розірвання цього договору у зв'язку із істотнім порушенням договору відповідачем.

Аналогічний висновок міститься у п.5.1. Постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №12 „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", згідно з яким відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Посилання відповідача на нікчемність укладених між сторонами додаткових угод до договору оренди (додаткове погодження №1 від 20.01.2012р., додатковий договір №2 від 23.06.2014р., додатковий договір №3 від 08.10.2015р.) у зв'язку з відсутністю їх нотаріального посвідчення, господарський суд не приймає до уваги, з наступних мотивів.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч.2 ст.793 ЦК України в редакції станом на 22.06.2006р., тобто на дату укладення сторонами договору оренди в новій редакції, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

В подальшому у ЦК України було внесено відповідні зміни до ч.2 ст.793, а саме було встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, станом на дати укладання додаткових угод до договору оренди ( додаткове погодження №1 від 20.01.2012р., додатковий договір №2 від 23.06.2014р., додатковий договір №3 від 08.10.2015р.), умовами яких строк договору оренди встановлювався менш ніж на три роки, законом не вимагалось нотаріального посвідчення таких договорів, а тому і правові підстави для визнання цих додаткових угод нікчемними на підставі ст.220 ЦК України відсутні.

Посилання відповідача на порушення вимог ст.654 ЦК України, не приймаються до уваги господарським судом в якості наявності підстав нікчемності додаткових угод до договору оренди, оскільки такі посилання в силу вимог ч.1 ст.215 ЦК України можуть бути підставою для визнання цих додаткових угод до договору оренди недійсними. Між тим, жодних доводів щодо недійсності цих додаткових угод до договору оренди відповідачем суду не наведено.

Щодо посилань відповідача на те, що у відповідача наявна переплата орендної плати за 2015 рік в сумі 3960,61 грн. і тому на момент звернення позивача до суду з даним позовом у відповідача не було заборгованості з оплати орендної плати, господарський суд виходить з наступного.

У 2015 році відповідачем сплачено позивачу 52457,12 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та виписками з банківського рахунку, які надані до суду як відповідачем, так і позивачем.

Оплачені відповідачем грошові кошти в розмірі 52457,12 грн. зараховані позивачем в оплату орендної плати в сумі 49018,79 грн. та пені в сумі 3438,33 грн., яка нарахована відповідачу за порушення строків оплати орендної плати у 2015 році та розрахунок якої наданої позивачем до суду. При цьому, наданий позивачем розрахунок пені жодним чином не спростований відповідачем. Більш того, жодних заперечень щодо зарахування позивачем сплаченої відповідачем суми в рахунок погашення пені у 2015 році, останнім також не надано.

На підставі ст.ст.44,49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, з урахуванням припинення провадження на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення 19997,69 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі №916/2519/16 в частині позовних вимог про стягнення 19997,69 грн. припинити.

2.Відмовити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №20/740 від 11.07.2002р. (у новій редакції від 22.06.2006р.), укладеного між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, нині - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОЛПРОДУКТИ", та виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЛПРОДУКТИ" з нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 95,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, 3, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 03 жовтня 2017 р.

Головуючий Г.Є. Смелянець

Суддя С.П. Желєзна

Суддя О.В. Цісельський