ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2017 Справа № 904/7678/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до відповідача-1: Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (м. Дніпро)

про визнання недійсними векселів серії АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605,

Суддя Фещенко Ю.В.,

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність № 52-16/70 від 15.08.2017);

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: ОСОБА_2 - представник (довіреність № 02 від 04.09.2017),

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі -позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (далі - відповідач-2), в якій просить суд:

- визнати недійсним вексель серії АА 0103603, відповідно до якого позивача зобов'язано сплатити суму грошових коштів в розмірі 38 729 грн. 00 коп. на користь відповідача-1 чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013;

- визнати недійсним вексель серії АА 0103604, відповідно до якого позивача зобов'язано сплатити суму грошових коштів в розмірі 678 006 грн. 00 коп. на користь відповідача-1 чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013;

- визнати недійсним вексель серії АА 0103605, відповідно до якого позивача зобов'язано сплатити суму грошових коштів в розмірі 760 761 грн. 29 коп. на користь відповідача-1 чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що під час видачі спірних векселів, особи які їх підписали - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діяли з перевищенням повноважень, без відповідного рішення правління, порушуючи, тим самим, вимоги статуту Товариства, який діяв у відповідний період. За твердженням позивача фактично на спірних векселях наявний підпис не керівника Товариства, а заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - ОСОБА_3, який не був належним чином уповноважений на такі дії юридичною особою, а відтак для позивача не виникає зобовязань за цими векселями. Позивач вважає, що у випадку підписання векселя представником, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою, відповідно до положень законодавства, яке регулює відносини, повязані з обігом векселів в Україні, для такої юридичної особи не виникає зобов'язань за таким векселем.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 11.09.2017.

Від відповідача-2 надійшло клопотання про припинення провадження у справі (вх.суду 47769/17 від 31.08.2017), в якому він посилався на те, що підстави позовних вимог у даній справі ідентичні підставам позовних вимог, які розглядалися у справі № 904/225/15, за результатами якої прийнято рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та: визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА 0103603 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавець) сплатити суму грошових коштів в розмірі 38 729 грн. 00 коп. на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013; визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА 0103604 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавець) сплатити суму грошових коштів в розмірі 678 006 грн. 00 коп. на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013; визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА 0103605 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавець) сплатити суму грошових коштів в розмірі 760 761 грн. 92 коп. на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013. Враховуючи вказані обставини, відповідач просив суд припинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У судове засідання 11.09.2017 з'явився представник позивача.

Представники відповідачів-1,2 у судове засідання 11.09.2017 не з'явилися, причин нез'явлення суду не повідомили, витребуваних судом документів не надали.

Судом було зауважено, що відповідно до частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 11.09.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 27.09.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі.

Від відповідача-2 надійшла заява про застосування строків позовної давності (вх.суду 52565/17 від 26.09.2017), в якій він вказував на те, що предметом даного спору є векселі від 13.08.2007 та від 12.09.2007, які були пред'явлені відповідчем-2 до виконання Публічному акціонерному товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" листом № 61 від 12.12.2013, отже, позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності для звернення із позовом до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 52950/17 від 27.09.2017), в якому він просив суд продовжити строк вирішення спору на 15 днів.

Судом було задоволено вказане клопотання відповідача та ухвалою суду від 27.09.2017 строк вирішення спору було продовжено на 15 днів, терміном по 17.10.2017 включно.

У судове засідання 27.09.2017 з'явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник відповідача-1 у судове засідання 27.09.2017 вдруге не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, витребуваних судом документів не надав. При цьому, судом було зауважено, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача-1 про день, час та місце розгляду справи (а.с.91-92), у зв'язку з чим суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2017 виклав та обґрунтував позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні 27.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у заяві про застосування строків позовної давності, також просив суд задовольнити його клопотання про припинення провадження у справі, з підстав, що у ньому наведені.

Ухвалою суду від 27.09.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 05.10.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції. Крім того, судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи неодноразово відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 54471/17 від 05.10.2017), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що:

- відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження. З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. При розгляді справ такої категорії судам слід також враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя;

- спірні векселі містять усі, передбачені статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, реквізити, що надає їм повноцінного статусу цінних паперів і підтверджує відсутність дефекту форм;

- предметом даного спору є векселі від 02.11.2007, які були пред'явлені відповідчем-2 до виконання Публічному акціонерному товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" листом № 61 від 12.12.2013, отже, позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності для звернення із позовом до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

У судове засідання 05.10.2017 з'явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник відповідача-1 у судове засідання 05.10.2017 втретє не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, витребуваних судом документів відповідач-1 не надав.

При цьому, судом було зауважено, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача-1 про день, час та місце розгляду справи, а саме:

- на підтвердження адреси відповідача-1 судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.08.2017, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вулиця Цимлянська, будинок 3, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача-1 (а.с.35-37).

- при цьому, конверти з ухвалами суду від 07.08.2017, від 11.09.2017 та від 05.10.2017 було повернуто за зворотною адресою з довідками Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" форми 20 "Причина повернення: за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.60-61, 91-92, 107-108);

- судом було враховано, що відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.08.2017 на відповідача-1 09.04.2008 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи за судовим рішення (рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б15/202-06 від 01.04.2008) (а.с.50).

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду від 07.08.2017, від 11.09.2017 та від 27.09.2017 були надіслані позивачу та відповідачам-1,2 завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача-1, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

У судовому засіданні 05.10.2017 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні 05.10.2017 просив суд прийняти до уваги доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, а також раніше поданих ним клопотаннях.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.10.2017 оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача-2,

ВСТАНОВИВ:

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Так, 13.08.2007 та 12.09.2007, відповідно, Відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", позивач, Товариство), видало на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" (надалі відповідач-1), наступні прості векселі:

- серії АА 0103603 зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013, відповідно до якого зобов'язалось сплатити проти цього векселя ДП "Криворізька шляхова машинна станція" ВАТ "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу грошові кошти у сумі 38 729 грн. 00 коп. (а.с.18);

- серії АА 0103604 зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013, відповідно до якого зобов'язалось сплатити проти цього векселя ДП "Криворізька шляхова машинна станція" ВАТ "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу грошові кошти у сумі 678 006 грн. 00 коп. (а.с.17);

- серії АА 0103605 зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013, відповідно до якого зобов'язалось сплатити проти цього векселя ДП "Криворізька шляхова машинна станція" ВАТ "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу грошові кошти у сумі 760 761 грн. 92 коп. (а.с.19).

Вказані векселі містять підписи заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на підставі довіреності № 52-16/95/113 від 29.12.2006 та головного бухгалтера без зазначення прізвищ осіб, що вчинили підпис, скріплені печаткою ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба", в якій просить суд визнати недійсними векселі серії АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що під час видачі спірних векселів, особи які їх підписали - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діяли з перевищенням повноважень, без відповідного рішення правління, порушуючи, тим самим, вимоги статуту Товариства, який діяв у відповідний період. За твердженням позивача фактично на спірних векселях наявний підпис не керівника Товариства, а заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - ОСОБА_3, який не був належним чином уповноважений на такі дії юридичною особою, а відтак для позивача не виникає зобовязань за цими векселями. Позивач вважає, що у випадку підписання векселя представником, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою, відповідно до положень законодавства, яке регулює відносини, повязані з обігом векселів в Україні, для такої юридичної особи не виникає зобов'язань за таким векселем.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні векселі були предметом розгляду в суді.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2015 у справі № 904/225/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" про визнання векселів серії АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605 такими, що не підлягають виконанню, - позовні вимоги задоволені у повному обсязі та:

- визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА 0103603 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавець) сплатити суму грошових коштів в розмірі 38 729 грн. 00 коп. на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013;

- визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА 0103604 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавець) сплатити суму грошових коштів в розмірі 678 006 грн. 00 коп. на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013;

- визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА 0103605 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавець) сплатити суму грошових коштів в розмірі 760 761 грн. 92 коп. на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013.

При цьому, зі змісту вказаного рішення вбачається, що обставини, з якими позивач пов'язував свої позовні вимоги у справі № 904/225/15 є аналогічними обставинам, які вказані у справі, що розглядається.

При цьому, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2015 у справі № 904/225/15 встановлено слідуюче:

- 16.12.2013 відповідач звернувся до позивача з листом вих. № 61 від 12.12.2013, в якому повідомив, що він є векселедержателем простих векселів, згідно з додатком №1 до листа, які видані Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", і у звязку з тим, що строк платежу за вказаними векселями наступив, направляє для оплати акт предявлення векселів до платежу разом із копіями векселів. Відповідно до переліку простих векселів, вказаних у додатку № 1 до листа № 61 від 12.12.2013, значаться прості векселі серії АА № 0103603 на суму 38 729 грн. 00 коп., АА № 0103604 на суму 678 006 грн. 00 коп., АА № 0103605 від 760 761 грн. 92 коп., першим векселедержателем якого було Дочірнє підприємство "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет";

- спірні векселі зі сторони позивача підписані заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та заступником головного бухгалтера та скріплені печаткою ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і за своїм змістом містять зобов'язання позивача сплатити суму грошових коштів на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу. Строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013. Зазначені вище векселі містять підписи заступника голови правління та заступника головного бухгалтера ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", без зазначення прізвищ осіб, що їх вчинили. Причиною виникнення спору є невизнання з боку позивача вексельних правочинів, які були вчинені його посадовими особами, у зв'язку з чим у позивача виникло вексельне зобов'язання перед відповідачем;

- відповідно до статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. В силу положень частини 2 статті 99 Цивільного кодексу України виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу, тобто простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Пункт 9.3.1 статуту Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в редакції на дату видачі спірних векселів передбачає, що правління є виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим статутом, Положенням "Про Правління" та іншими внутрішніми нормативними актами товариства. Згідно з пунктом 9.3.2 зазначеного статуту позивача правління складається з 5-ти членів, які обираються загальними зборами товариства строком на 3 роки. До компетенції правління відносяться усі питання поточної діяльності товариства окрім тих, що згідно законодавства України, цього Статуту та внутрішніх нормативних актів товариства віднесені до компетенції загальних зборів чи спостережної (наглядової) ради товариства (пункт 9.3.4. статуту товариства). Відповідно до пункту 9.3.5. статуту Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" голова правління або виконуючий обовязки голови правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності вчиняти дії від імені товариства, зокрема, представляти товариство у взаємовідносинах з іншими юридичними особами, укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису. Пунктом 9.3.6. статуту Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" передбачено, що правління товариства в межах своєї компетенції, у тому числі, приймає рішення про випуск векселів. За правилами, встановленими пунктом 9.3.8. зазначеного статуту позивача, рішення правління приймаються простою більшістю голосів членів правління, присутніх на засіданні; у разі рівного розподілу голосів членів правління під час голосування, прийнятим вважається рішення, за яке проголосував головуючий на засіданні правління; ведення протоколу засідання правління є обовязковим;

- таким чином, рішення про випуск векселів, у тому числі спірних векселів, повинно було прийматись правлінням Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а рішення з наведеного питання повинні були оформлюватися протоколом засідання правління;

- згідно з довідкою позивача № 52-16/1463 від 24.12.2014, на підприємстві не виявлено будь-яких рішень правління про випуск спірних векселів на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи погашення заборгованості шляхом видачі векселя. Також, матеріалами справи не підтверджується, що у період, який передував видачі спірного векселя, велась книга протоколів рішень правління Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Доказів на спростування вищенаведених обставин відповідач не надав;

- таким чином, у разі відсутності рішення виконавчого органу ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат про випуск спірного векселя, його підписання заступником голови правління з фінансів та бюджету товариства слід вважати вчиненим без наявності належних повноважень (відсутності рішення Правління). При цьому такі д,ії представника ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України можливі лише за умов наступного їх схвалення цією особою. Доказів схвалення таких дій з боку ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" суду не надано;

- отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які не спростовані відповідачем у встановленому порядку, рішення про випуск спірних векселів повноважним органом управління позивача, а саме: правлінням позивача, не приймалось, а особи, які здійснили їх видачу (підписали від імені позивача) діяли з перевищенням їх повноважень;

- за наведених обставин, щодо видачі спірних векселів, суд вважає, що ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не є особою, зобов'язаною за спірним векселем, відповідно цінний папір є таким, що не підлягає виконанню в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за спірними векселями суму грошових коштів на користь Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 (а.с.63-65).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2015 у справі № 904/225/15 залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 (а.с.66-68) та ухвалою Вищого господарського суду України від 13.08.2015 касаційну скаргу відповідача-2 повернуто без розгляду (а.с.69-70), отже, набрало законної сили 11.06.2015.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, судове рішення у справі № 904/225/15 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення не можуть йому суперечити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходів також із наступного.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються, зокрема, Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Законами України "Про обіг векселів в Україні" (стаття 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі".

Разом з тим, вексельні правочини (у тому числі щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Відповідно до статті 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Статтею 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та статтею 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що векселі (переказні та прості) складаються у документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма і порядок виготовлення яких затверджуються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені).

Перелік обов'язкових реквізитів для простого векселя наведено у статті 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, відповідно до якої простий вексель містить: 1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; 2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; 3) зазначення строку платежу; 4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; 5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; 6) зазначення дати і місця складання простого векселя; 7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням. При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця. Простий вексель, в якому не вказано місце його видачі, вважається виданим у місці, зазначеному поруч з найменуванням векселедавця (стаття 76 Уніфікованого закону).

Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", в редакції, що діяла на момент видачі зазначеного спірного векселя, вексель підписується від імені юридичних осіб власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою.

За приписами статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень частини 2 статті 99 Цивільного кодексу України виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу (простою більшістю від числа присутніх учасників).

Згідно з пунктом 9.3. статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (в редакції, чинній на час видачі спірних векселів) виконавчим органом цього Товариствам є правління, що є колегіальним органом, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах Товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим статутом, Положенням "Про правління" та іншими внутрішніми нормативними актами Товариства.

Відповідно до підпункту 9.3.5. цього статуту роботою правління керує голова правління, який обирається загальними зборами Товариства строком на 3 роки. Голова правління або виконуючий обовязки голови правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності виконувати дії від імені Товариства, у тому числі: представляти Товариство у взаємовідносинах з юридичними і фізичними особами, державними та іншими органами і організаціями, у суді, господарському і третейському суді, в інших судових установах; укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису; розпоряджатися майном і грошовими коштами Товариства у межах, встановлених законодавством України, цим статутом та внутрішніми нормативними актами Товариства тощо.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За приписами статті 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє.

Згідно з частиною 3 статті 244 цього Кодексу довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (стаття 246 Цивільного кодексу України).

Однак, вексельні правочини (зокрема щодо видачі, акцептування (у тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України. Тому, за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми Цивільного кодексу з урахуванням їх особливостей.

Вексельне законодавство не містить положень про визначення повноважень осіб, які підписали вексель, а лише встановлює їх коло осіб. А тому питання про належний характер уповноваження на підписання векселя має вирішуватись з огляду на загальні норми цивільного законодавства України, зокрема щодо укладення відповідного договору, видачі довіреності, вчинення внутрішніх актів органами юридичної особи, прийняття рішення зборів учасників, наказів про виконання функцій виконавчого органу тощо.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Внаслідок видачі спірних векселів між особою позивача (векселедавця) та особою відповідача-1 (первісного векселедержателя), а також між особами можливих наступних векселедержателів (у даному випадку - у відносинах із відповідачем-2) виникають певні цивільні права та обовязки.

Відтак, за своєю правовою природою, у розумінні положень статті 202 Цивільного кодексу України, дії неуповноваженої особи позивача з видачі спірних векселів слід вважати правочинами.

Частина 1 статті 241 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

За правилами частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як було вказано вище, факт видачі векселів АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605 посадовими особами Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" з перевищенням повноважень (та, відповідно, відсутність обставин щодо подальшого схвалення вказаних правочинів Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат") був встановлений у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2015 у справі № 904/225/15, яке набрало законної сили 11.06.2015, а отже, є доведеним у даній справі.

В той же час, відповідно до статті 7 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов'язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними. За розясненнями, що містяться у пунктах 8, 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", за наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є юридично дійсними. Отже, підписи індосантів, що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів. Правочини, на підставі яких було видано (передано) вексель, можуть бути визнані судом недійсними у випадках, передбачених статтями 215 - 236 Цивільного кодексу України, із застосуванням між сторонами загальних правових наслідків недійсності правочинів. Визнання судом зазначених правочинів недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд. Відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження. З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. Водночас, варто враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя.

При цьому, як було вказано вище, матеріали справи не містять доказів подальшого схвалення вказаних правочинів Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, вимоги про визнання векселів серії АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605 недійсними задоволенню не підлягають, оскільки чинне законодавство, яке регулює вексельний обіг в Україні, не визначає наведені в позові порушення, як підставу для визнання векселя недійсним, як в цілому так і частково.

За результатом розгляду даної справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання недійсними векселів серії АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не доведеними позивачем належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Як встановлено пунктом 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 3 статті 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість розгляду справи.

Відповідно до приписів пункту 6 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з пунктом 4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини 7 статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У справах про визнання недійсним акта, раніше виданого ліквідованим органом, господарський суд вправі замінити його іншим органом, на який покладено видання відповідних актів.

При цьому, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.08.2017 щодо Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет" 09.04.2008 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи за судовим рішення (рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б15/202-06 від 01.04.2008) (а.с.50).

Доказів наявності правонаступництва матеріали справи не містять.

Пунктом 6 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи вищевикладене, суд припиняє провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-1.

Пунктом 10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" визначено, що результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 Господарського процесуального кодексу України), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 Господарського процесуального кодексу України).

Так, господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача-2 про припинення провадження у справі (вх.суду 47769/17 від 31.08.2017), у зв'язку з тим, що у справі № 904/225/15 був інший предмет позову, а саме: визнання векселів такими, що не підлягають виконанню. І хоча підстави позову у вказані справі є такими ж, що і у справі, що розглядається, однак у даній справі предметом позову є визнання векселів недійсними. В той же час, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, незважаючи на однакові підстави позову, предмет позову у даній справі та у справі № 904/225/15 є різними, як наслідок, підстави для припинення провадження у даній справи відсутні.

З приводу клопотання відповідача-2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Так, вказане клопотання відповідачем заявлено у заяві (вх.суду 52565/17 від 26.09.2017) та у відзиві на позов (вх.суду 54471/17 від 05.10.2017).

Як зазначено у пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову щодо визнання недійсними векселів серії АА 0103603, АА 0103604, АА 0103605, у суду, відповідно, відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись нормами статтями 1, 4-5, 32, 33, 34, 36, 38, 49, 75, пунктом 6 частини 1 статті 80, статтями 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Припинити провадження у справі в частині вимог до Дочірнього підприємства "Криворізька шляхова машинна станція" Відкритого акціонерного товариства "Трест Укрремшляхчормет".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.10.2017.

Суддя ОСОБА_5