РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р. Справа № 918/1049/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Філіпова Т.Л.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Рівнеазот" на рішення господарського суду Рівненської області від 15.08.17 р.

у справі № 918/1049/16 (суддя Політика Н.А. )

позивач ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Рівнеазот"

про розірвання договорів купівлі-продажу

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4 ( пред, дов в справі)

відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ( пред. дов. у справі)

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (далі Відділення) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (далі Товариство) про розірвання укладених між сторонами договорів купівлі-продажу. В обгрунтування даного позову Відділення посилалося на те, що між сторонами було укладено нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва залізобетонної огорожі, артезіанських свердловин, цеху наповнення і зберігання балонів, внутрішньомайданчикових залізничних доріг - виробництва аміаку, що знаходяться за адресою: м. Рівне-17, а саме: договір від 28 грудня 2005 року № 6487, договір від 28 грудня 2005 року № 6488, договір від 29 травня 2006 року № 2288 та договір від 29 травня 2006 року № 2286. За умовами вказаних правочинів відповідач, крім іншого, взяв на себе обовязок здійснити добудову наведених об'єктів незавершеного будівництва та ввести їх в експлуатацію. Водночас, оскільки Товариство вищезазначених взятих на себе обовязків не виконало, Відділення, посилаючись на статтю 19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", статтю 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", а також статті 530, 651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статтю 188 Господарського кодексу України (далі ГК України) просило суд розірвати вищенаведені укладені між сторонами угоди. ( а.с.2-4, т.1).

Рішенням господарського суду Рівненського області від 28 листопада 2016 року у даній справі, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 1 березня 2017 року, у задоволенні позову Відділення було відмовлено ( а.с.129-132, т.1)

В свою чергу, постановою Вищого господарського суду України від 29 травня 2017 року вищевказані судові рішення скасовано, а справу № 918/1049/16 направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду ( а.с.220-223, т.1)

Зокрема, скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції зауважив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій не врахували загальні правила виконання зобов'язань, установлених положеннями ст.526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 ЦК України).

Акт про недоцільність добудови об'єкту незавершеного будівництва, який було направлено ПАТ "Рівнеазот" на адресу регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області свідчить, що відповідач не має намірів виконувати умови договору, тому на підставі п.11.3 договору, останній підлягає розірванню, а майно поверненню до державної власності.

Із матеріалів справи видно, що Фонд дізнався про невиконання відповідачем договірних зобов'язань у жовтні 2013 року, про що свідчить лист ПАТ "Рівнеазот" від 11.10.2013р. №07/46, а також акт комісії представників відповідача, який об'єктивно підтверджує дії осіб відповідача стосовно відсутності наміру виконувати умови договору.

Тому судами попередніх інстанцій необхідно було врахувати вищевикладені обставини та правильно застосувати положення глави 19 Цивільного кодексу України.

В подальшому, рішенням господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 р. у справі № 918/1049/16 (суддя Політика Н.А.) позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Рівнеазот" про розірвання договорів купівлі - продажу задоволені.

Розірвано договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва артезіанських свердловин виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 29 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця 16 Липня, будинок 77, ідентифікаційний код: 13989432) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот", правонаступником якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство "Рівнеазот" (33017, м. Рівне-17, ідентифікаційний код: 05607824), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29 травня 2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 2286.

Розірвано договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва залізобетонної огорожі виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 29 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця 16 Липня, будинок 77, ідентифікаційний код: 13989432) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот", правонаступником якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство "Рівнеазот" (33017, м. Рівне-17, ідентифікаційний код: 05607824), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29 травня 2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 2288.

Розірвано договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва внутрішньомайданчикових залізничних доріг виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 28 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця 16 Липня, будинок 77, ідентифікаційний код: 13989432) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот", правонаступником якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство "Рівнеазот" (33017, м. Рівне-17, ідентифікаційний код: 05607824), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 28 грудня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 6488.

Розірвано договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 28 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця 16 Липня, будинок 77, ідентифікаційний код: 13989432) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот", правонаступником якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство "Рівнеазот" (33017, м. Рівне-17, ідентифікаційний код: 05607824), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 28 грудня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 6487.

Стягнуто з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Рівнеазот" (33017, м. Рівне-17, ідентифікаційний код: 05607824) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця 16 Липня, будинок 77, ідентифікаційний код: 13989432) 3 341 (три тисячі триста сорок одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1 515 (одну тисячу пятсот пятнадцять) грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги та 1 653 (одну тисячу шістсот пятдесят три) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд касаційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.256, ст. 257 ст. 525, ст. 526, ч.1 ст. 530 , ст. 536, ст. 610, ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України , ч.1,2 ст. 188 ,ч.6 ст. 193 Господарського кодексу України, ч.1-3 ст. 19, ч.5 ст. 27 Закону України "Про особливості приватизації об"єкті незавершеного будівництва" та прийшов до висновку, що акти про недоцільність добудови об'єкту незавершеного будівництва, які були направлені Товариством на адресу Відділення, свідчать, що відповідач не мав намірів виконувати умови вищенаведених договорів, тому на підставі пункту 11.3 цих угод вони підлягають розірванню, а майно - поверненню до державної власності. Також суд дійшов висновку, що початком строку позовної давності для звернення позивача до суду з позовом є 11 жовтня 2013 року, тобто день отримання позивачем листів Товариства від 11 жовтня 2013 № 07/45, від 11 жовтня 2013 № 07/46, від 11 жовтня 2013 № 07/47 та від 11 жовтня 2013 № 07/48, а звернувся до суду -10.10.2016р., в межах строку позовної давності.

Не погодившись з постановленим рішенням, ОСОБА_3 акціонерне товариство "Рівнеазот" звернулось з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норма матеріального та процесуального права.

Серед іншого скаржник наголосив, що оскільки позивачем не надано доказів про надіслання Відповідачу пропозицій про розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва, то у Позивача немає підстав стверджувати про існування між ним та Відповідачем спору про розірвання договору та передавати його на вирішення суду на підставі п. 4 ст. 188 ГК України, а відтак, позовні вимоги щодо розірвання договорів купівлі-продажу незавершеного будівництва не підлягають задоволенню.

Щодо пропуску Позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами зазначив, що оскільки листи від 11 жовтня 2013 року ,на які покликається суд в оскаржуваному рішенні підписано не уповноваженим представником Товариства. без схвалення їх останнім , то вони не можуть свідчити про визнання ПАТ "Рівнеазот" порушення зобов"язань та відповідно бути належним доказом переривання строку позовної давності.

Апелянт у скарзі наголосив, що у задоволенні позовних вимог про розірвання укладених між сторонами договорів купівлі -продажу незавершеного будівництва слід відмовити , з підстав пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вказаними вимогами.

Просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 р. у справі № 918/1049/16 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України в Рівненській області серед іншого зауважило , що Листами № № 07/46, 07/47, 07/48, 07/45 від 11.10.2013 року ПАТ "Рівнеазот" повідомило Регоінальне відділення про те, що на даний час добудова об'єктів незавершеного будівництва є економічно недоцільною, а пов'язані з цим витрати є невиправданими.

З моменту прйняття позовної заяви Регіонального відділення до провадження в господарському суді Рівненської області і досі ПАТ "Рівнеазот" не надано для дослідження доказів того, що об'єкти незавершеного будівництва добудовані та введенні в експлуатацію.

Наголошує, що умови договору щодо звершення будівництва об'єктів, що є предметами договорів купівлі-продажу, відповідачем не виконано.

З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Рівненській області у порядку, передбаченому ст. 188 ГК України, звернувся до ПАТ 'Рівнеазог" з пропозиціями № 11-07-03502, 11-07-03505 про розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва, однак відповіді на них не отримано.

Позивач наголошує, що Публічним акціонерним товариством ''Рівнеазот" зобов'язання з добудови об'єктів незавершеного будівництва, що є предметами договір купівлі-продажу № 6487 від 28.12.2005 року, № 6488 від 28.12.2005 року, № 2288 від 29.05.2006 року, № 2286 від 29.05.2006 року, у встановлений строк не виконане ,а відтак вказані договори підлягають розірванню.

Наголошує, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Просить у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Рівнеазот" відмовити, а рішення господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 р. залишити без змін.

В письмових поясненнях ПАТ "Рівнеазот" (вх. № 28811/17 від 05.10.2017р.) ,серед іншого, наголосив, що місцевим господарським судом не вірно застосовані норми матеріального та процесуального права, зокрема, ч.1 ст. 261 ЦК України, в той час, як необхідно було застосувати ч.5 ст. 261 ЦК України, а також положення про позовну давність.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представники апелянта повністю підтримали доводи, викладені в скарзі та письмових поясненнях. Просили скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 р. у справі № 918/1049/16 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. Просив рішення господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 р. у справі № 918/1049/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ПАТ "Рівнеазот" не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2005 року між Відділенням (продавець) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот" (покупець), правонаступником якого є Товариство, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва внутрішньомайданчикових залізничних доріг - виробництва аміаку (т. 1, а.с. 14-15).

Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 28 грудня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 6488.

Згідно пункту 1.1 цієї угоди продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва - внутрішньомайданчикові залізничні дороги - виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, на земельній ділянці ВАТ "Рівнеазот", що знаходиться в постійному користуванні, а покупець, у свою чергу, зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Ступінь будівельної готовності об'єкта незавершеного будівництва становить 23%.

За пунктом 1.2 договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

В свою чергу, 11 січня 2006 року між позивачем та покупцем підписано акт передачі об'єкта незавершеного будівництва внутрішньомайданчикових залізничних доріг виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17 (т. 1, а.с. 20).

Відповідно до пункту 1.5 вищевказаного договору указаний в цьому правочині об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 25500 грн. 00 коп.

До обов'язків покупця за цим договором віднесено, зокрема, завершити будівництво та ввести об'єкт в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі (пункт 5.3 договору).

Додатковою угодою від 17 грудня 2009 року № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30 грудня 2012 року.

28 грудня 2005 року між Відділенням (продавець) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот" (покупець), правонаступником якого є Товариство, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку (т. 1, а.с. 17-18).

Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 28 грудня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 6487.

За змістом пункту 1.1 даної угоди продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, на земельній ділянці ВАТ "Рівнеазот", що знаходиться в постійному користуванні, а покупець, у свою чергу, зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Ступінь будівельної готовності об'єкта незавершеного будівництва становить 12%.

За пунктом 1.2. договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

11 січня 2006 року між Відділенням та покупцем підписано акт передачі об'єкта державної власності групи Д незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17 (т. 1, а.с. 21).

Відповідно до пункту 1.5 договору указаний в цьому правочині об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 31 000 грн. 00 коп.

До обов'язків покупця за цим договором віднесено, зокрема, завершити будівництво та ввести об'єкт в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі (пункт 5.3 договору).

Додатковою угодою від 17 грудня 2009 року № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30 грудня 2012 року.

29 травня 2006 року між позивачем (продавець) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот" (покупець), правонаступником якого є Товариство, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва артезіанських свердловин виробництва аміаку (т. 1, а.с. 8-9).

Цей договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29 травня 2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 2286.

За пунктом 1.1 цієї угоди продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва артезіанські свердловини виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, площа ділянки під забудову - 13 525 кв. м., а покупець, у свою чергу, зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Рівень будівельної готовності об'єкта будівництва становить 34%.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

9 червня 2006 року між позивачем та покупцем підписано акт передачі об'єкт незавершеного будівництва артезіанські свердловини - виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17 (т. 1, а.с. 22).

Згідно з пунктом 1.5 зазначеного договору указаний в ньому об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 5 000 грн. 00 коп.

До обов'язків покупця за цим правочином віднесено, зокрема, завершити будівництво та ввести об'єкт в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі (пункт 5.3 договору).

Додатковою угодою від 17 грудня 2009 року № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30 грудня 2012 року.

29 травня 2006 року між позивачем (продавець) та Відкритим акціонерним товариством "Рівнеазот" (покупець), правонаступником якого є Товариство, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва залізобетонної огорожі - виробництва аміаку (т. 1, а.с. 11-12).

Цей договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29 травня 2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 2288.

За змістом пункту 1.1 цього правочину продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва залізобетонну огорожу - виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, площа ділянки під забудову - 183 кв. м., а покупець, у свою чергу, зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Рівень будівельної готовності об'єкта будівництва становить 73%.

За пунктом 1.2 наведеної угоди право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

9 червня 2006 року між Відділенням та покупцем підписано акт передачі об'єкт незавершеного будівництва залізобетонної огорожі - виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17 (т. 1, а.с. 23).

Згідно пункту 1.5 цього договору указаний в ньому об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 16 000 грн. 00 коп.

До обов'язків покупця за цим договором віднесено, зокрема, завершити будівництво та ввести об'єкт в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі (пункт 5.3 даного правочину).

Додатковою угодою від 17 грудня 2009 року № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30 грудня 2012 року.

20 травня 2013 року позивач звернувся до відповідача рекомендованим листом № 11-07-01467 , в якому повідомив про проведення перевірки виконання умов вищезазначених договорів купівлі-продажу, а також просив надати інформацію та підтверджуючі документи про виконання умов вказаних угод.(т. 1, а.с. 33),

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, листами від 11 жовтня 2013 року № 07/45, № 07/46, № 07/47 та № 07/48, відповідач повідомив позивача про те, що на даний час добудова об'єктів незавершеного будівництва є економічно недоцільною, а пов'язані з цим витрати невиправданими (т. 1, а.с. 41-48).

Згідно матеріалів справи, зокрема, з метою досудового врегулювання спору позивач у порядку, передбаченому статтею 188 ГК України, звернувся до відповідача з пропозиціями №№ 11-07-03502 - 11-07-03505 про розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва, однак відповіді на них не отримав (т. 1, а.с. 49-52).

В свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції констатує, що на час розгляду справи, як в суді першої інстанції ,так і під час апеляційного перегляду справи, відповідачем ( апелянтом) не надано доказів того, що спірні об'єкти незавершеного будівництва добудові та введенні в експлуатацію у передбаченому оскаржуваними договорами порядку і строки.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин такі положення чинного законодавства.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України ( надалі -ЦК) якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України ( надалі -ГК) встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13).

Приписами частин 1-3 статті 19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва" передбачено, що обов'язковими умовами приватизації об'єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є, зокрема встановлення строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва. У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору. Розірвання договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва є підставою для розірвання договору купівлі-продажу аби договору оренди земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

В силу вимог частини 5 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

З огляду, на зазначені положення чинного законодавства, колегія суддів констатує, що відповідачем зобов'язання з добудови об'єктів незавершеного будівництва, що є предметами укладених між сторонами договорів купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року № 6487, від 28 грудня 2005 року № 6488, від 29 травня 2006 року № 2288, від 29 травня 2006 року № 2286, у встановлений строк не виконані, таким чином зазначені договори в силу положень частин 1-3 статті 19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва" та частини 5 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" підлягають розірванню.

Згідно з вимогами частини 3 статті 653 ЦК України, якщо договір розірвано у судовому порядку, договір вважається розірваним з дня набрання даним рішенням законної сили.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта на порушення позивачем встановленого статтею 188 ГК України порядку припинення правовідносин між сторонами шляхом розірвання спірних договорів, оскільки недотримання позивачем вимог статті 188 ГК України щодо обовязку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договорів, у разі виникнення такої необхідності, не позбавляє останнього права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання оспорюваних договорів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 грудня 2009 року у справі № 3-1795к10.

Щодо доводів апелянта про застосування строків позовної давності , колегія суддів відзначає таке.

Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статті 267 ЦК України).

Як зазначалось вище у даній постанові, упродовж 2006-2013 років відповідачем в односторонньому порядку зобов'язання згідно договорів купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року № 6487, від 28 грудня 2005 року № 6488, від 29 травня 2006 року № 2286, від 29 травня 2006 року № 2288 не виконувались.

Разом з тим, згідно пункту 11.3 вищевказаних правочинів у разі невиконання однією із сторін договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду або господарського суду України. У разі розірвання цього договору за рішенням суду, господарського суду у зв'язку з невиконанням покупцем договірних зобов'язань Об'єкт приватизації підлягає поверненню в державну власність.

Згідно положень статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Положеннями статті 526 ЦК України визначено , що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником в суді апеляційної інстанції, акти про недоцільність добудови об'єкту незавершеного будівництва (т. 1, а.с. 42, 44, 46, 48), які були направлені відповідачем ( апелянтом) на адресу позивача, свідчать , що ПАТ "Рівнеазот" не мав намірів виконувати умови вищенаведених договорів, тому на підставі пункту 11.3 цих угод, останні підлягають розірванню, а майно поверненню до державної власності.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що листи про недоцільність добудови від 11.10.2013р., підписані неуповноваженою особою - директором з капітального будівництва ОСОБА_8, оскільки до них долучені акти про недоцільність добудови, засвідчені печаткою підприємства.

Отже, колегія суддів констатує, що як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про невиконання відповідачем його договірних зобов'язань за даними правочинами у жовтні 2013 року, про що свідчать листи відповідача від 11 жовтня 2013р. № 07/45, від 11 жовтня 2013р. № 07/46, від 11 жовтня 2013 № 07/47 та від 11 жовтня 2013р. № 07/48, а також акти комісії представників відповідача, які об'єктивно підтверджують дії осіб відповідача стосовно відсутності наміру виконувати умови договору. Вказані документи були отримані Відділенням 11 жовтня 2013 року, про що свідчать вхідні штампи позивача, проставлені на даних листах.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що початком строку позовної давності для звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до господарського суду Рівненської області з даним позовом є 11 жовтня 2013 року, тобто день отримання позивачем листів Товариства від 11 жовтня 2013 № 07/45, від 11 жовтня 2013 № 07/46, від 11 жовтня 2013 № 07/47 та від 11 жовтня 2013 № 07/48.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулося з позовом 10.10. 2016 року, про що свідчить відбиток вхідного штампу канцелярії суду, проставлений на першій сторінці позовної заяви Відділення (т. 1, а.с. 2), тобто в межах строків позовної давності для захисту свого порушеного права.

Крім того, суд касаційної інстанції в своїй постанові від 29.05.2017р. ( а.с.223 т.1) наголосив, що із матеріалів справи видно, що Фонд дізнався про невиконання відповідачем договірних зобов'язань у жовтні 2013 року, про що свідчить лист ПАТ "Рівнеазот" від 11.10.2013 №07/46, а також акт комісії представників відповідача, який об'єктивно підтверджує дії осіб відповідача стосовно відсутності наміру виконувати умови договору.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції у повно та об"єктивно виконані вказівки суду касаційної інстанції при повторному розгляді, зокрема правильно застосовано положення Глави 19 Цивільного кодексу України.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем на було надано належних доказів по справі на спростування заявлених ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 Про судове рішення, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ПАТ "Рівнеазот" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 року у справі № 918/1049/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Гудак А.В.