КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа№ 910/6044/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Барсук О.О. - представник за довіреністю від 14.11.2016 року;

від відповідачів: 1) Дмитраш О.В. - представник за довіреністю від 28.09.2017 року;

2) Складаний В.А. - представник за довіреністю від 26.04.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «F & C Realty»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року

по справі №910/6044/17 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «F & C Realty»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Локо»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «F&C REALTY» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Локо» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, укладеного між відповідачами та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. 10.02.17. за реєстровим номером № 195.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором про відступлення прав вимоги були передані неіснуючі вимоги, оскільки договір про невідновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.2005 року був повністю погашений.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тими ж підставами, що і позовна заява.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «F & C Realty» по справі № 910/6044/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «F & C Realty» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Ткаченко Б.О. та призначено до розгляду на 25.07.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року враховуючи перебування у відпустці суддів Кропивної Л. В. та Ткаченка Б. О., які не є головуючими суддями, справу № 910/6044/17 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 25.07.2017 року, справу № 910/6044/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Пашкіна С. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року справу № 910/6044/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Пашкіна С. А.

У судовому засіданні 25.07.2017 року оголошено перерву в розгляді справи до 19.09.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 року враховуючи перебування у відпустці судді Пашкіної С. А., яка не є головуючою суддею, справу № 910/6044/17 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 19.09.2017 року, справу № 910/6044/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л.Г., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 року справу № 910/6044/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л.Г., Руденко М.А.

Представник позивача у судовому засіданні 19.09.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні 19.09.2017 року заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 19.09.2017 року оголошена перерва до 03.10.2017 року.

Представники сторін у судовому засіданні 03.10.2017 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.01.2017 року відбулися електронні торги № UA-EA-2016-12-19-000050 з продажу активів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме прав вимоги за договором про невідновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.2005 року, договором про невідновлювальну кредитну лінію № 639v-01-07 від 27.03.2007 року, включно із правами вимоги за договорами застави, іпотеки, поруки, укладеними для забезпечення виконання зазначених кредитних договорів.

Переможцем електронних торгів визнано ТОВ «Фінансова компанія «Локо».

10.02.2017 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Локо» (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим номером № 195 (далі - договір), відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2016-12-19-000050 від 18.01.17. (протокол торгів).

Відповідно до п. 1 договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов'язки боржників, за договором про кредитну лінію у формі овердрафту, договором про відновлювану кредитну лінію, договором іпотеки, договором застави товарів в обороті, договором поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - "Основні договори", надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі тау порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 2 договору, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов'язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов'язань, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Банк та новий кредитор зобов'язані повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним основним договором. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв'язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами на підставі цього договору, у зв'язку із чим виконання боржниками зобов'язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходження на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов'язань за основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього договору вважається належним виконанням відповідним із боржників зобов'язань за основними договорами. Новий кредитор також погоджується, що банк не відповідає перед новим кредитором, якщо одержані новим кредитором від боржників суми за основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від боржників новий кредитор при укладенні цього договору, в тому числі меншими від сум, зазначених у додатку №1 до цього договору, або сплачених новим кредитором банку за цим договором (п. 3 договору).

У відповідно до додатку № 1 до договору банком відступлено новому кредитору, крім іншого, право вимоги до позивача за договором про невідновлювальну кредитну лінію № 639v-01-07 від 27.03.07., укладеним між позивачем та відповідачем-1, додатковими угодами до нього, за договором про невідновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.05., укладеним між позивачем та відповідачем-1, додатковими угодами до нього.

Колегією суддів встановлено, що повідомленнями про відступлення права вимоги № 58 від 13.02.2017 року та № 3-243400/962 від 15.02.2017 року відповідачі повідомили позивача про відступлення права вимоги в тому числі і за вказаними кредитними договорами.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що 25.01.2017 року - 01.02.2017 року було погашено заборгованість за договором про невідновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.05., що стало підставою для припинення кредитного зобов'язання, отже, на думку Приватного акціонерного товариства "F&C REALTY", за оспорюваним правочином було передано неіснуючу вимогу до боржника. Крім того, відповідачем-1 при укладенні оспорюваного правочину порушено вимоги п. 8.2 договору про невідновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.2005 року та договору про невідновлювальну кредитну лінію № 639v-01-07 від 27.03.2007 року шляхом розголошення конфіденційних відомостей. Враховуючи вказане, позивач просить визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 10.02.2017 року.

Відповідно до статті 202, частини 2 статті 203, статей 205, 207, 237 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.13. № 11 "Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Відповідно до ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, колегією суддів встановлено, що 17.09.2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

У зв'язку із цим, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 року № 1153 затверджено ліквідаційну масу АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У відповідності до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 2724 від 08.12.2016 року «Про затвердження умов продажу активів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 18.01.2017 року відбулися електронні торги за лотом № Qb967, за результатами яких переможцем торгів визнано відповідача 2.

За зазначеним лотом на відкритих торгах було реалізоване право вимоги за двома кредитними договорами № 639м-01-07 від 27.03.2007 року та № 966-01-05 від 25.05.2005 року.

На підставі вказаних електронних торгів було 10.02.2017 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Локо» (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги.

Позивач зазначає, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги він у повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором № 966-01-05 від 25.05.2005 року, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями № 63 від 25.01.2017 року на суму 28 803, 37 грн., № 65 від 25.01.2017 року на суму 76 997, 42 грн., № 66 від 25.01.2017 року на суму 88 391, 71 грн, № 67 від 25.01.2017 року на суму 19 261, 29 грн., № 330 від 30.01.2017 року на суму 1 986 341, 65 грн., № 331 від 31.01.2017 року на суму 72 876, 27 грн., № 332 від 30.01.2017 року на суму 177, 20 грн., № 340 від 01.02.2017 року на суму 558, 37 грн., що загалом становить 2 273 407, 28 грн., а отже за договором про відступлення прав вимоги було передано неіснуючі зобов'язання.

Водночас, колегією суддів встановлено, що повідомленням № 3-242100/12876 від 14.12.2016 року про усунення порушень умов договору про не відновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.2005 року відповідач зазначав, що станом на 09.12.2016 року у позивача перед ним за договором № 966-01-05 від 25.05.2005 року наявна строкова заборгованість по кредиту у сумі 2 164 874, 42 грн., прострочена заборгованість за кредитом у сумі 76 997, 42 грн. та строкова заборгованість за відсотками у сумі 71 600, 49 грн., що разом становить 2 313 471, 84 грн.

При цьому, як зазначалося вище позивач надав докази погашення заборгованості тільки на загальну суму 2 273407, 48 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надав суду беззаперечних доказів та не довів відсутності зобов'язання по кредитному договору № 966-01-05 від 25.05.2005 року та припинення правовідносин за ним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 8.1 кредитного договору № 966-01-05 від 25.05.2005 року в редакції додаткової угоди від 01.10.2009 року, встановлено, що у випадку, якщо сплачених позичальником банку грошових коштів недостатньо для погашення загальної суми боргу, то черговість та об'єми погашення встановлюються на розгляд банку.

До того ж, колегія суддів зазначає, що в обґрунтування своїх вимог щодо недійсності договору відступлення права вимоги позивач посилається на допущені порушення лише стосовно уступки вимог за кредитним договором № 966-01-05 від 25.05.2005 року, хоча предметом договору про відступлення права вимоги є також й вимоги за кредитним договором № 639v-01-07 від 27.03.2007 року, відносно якого позивачем не зазначено жодних обґрунтувань щодо недійсності цих вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заборгованість по кредитному договору № 639v-01-07 від 27.03.2007 року встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/4502/17.

Щодо порушення відповідачем 1 п. 8.2 кредитних договорів, то колегія суддів зазначає наступне.

Приписами п. 8.2 договору про невідновлювальну кредитну лінію № 966-01-05 від 25.05.05. та договору про невідновлювальну кредитну лінію № 639v-01-07 від 27.03.07. визначено, що зміст договорів та відомості про фінансові операції, які проводяться за цими договорами, визнаються сторонами конфіденційними та не підлягають розголошенню без згоди обох сторін, за винятком випадків, передбачених законом.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону (ст. 61 ЗУ "Про банки і банківську діяльність").

Положеннями ч. 6 ст. 62 вказаного Закону встановлено, що банк має право розкривати інформацію, що містить банківську таємницю, особі (в тому числі яка уповноважена діяти від імені держави), на користь якої відчужуються активи та зобов'язання банку при виконанні заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку, або під час здійснення процедури ліквідації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.12.15. № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.15.№ 230 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Зазначена інформація відображена також на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Отже, в рамках ліквідаційної процедури відповідача-1 відбулися електронні торги, за результатами яких і було укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. 10.02.17. за реєстровим номером № 195, на виконання якого відповідачем-1 було передано відповідачу-2 за актом приймання-передачі документи, які стосуються відступлених вимог.

При цьому, відповідно до п. 9 договору новий кредитор зобов'язується не розголошувати інформацію, яка становить банківську таємницю або персональні дані, які були отримані Новим кредитором на виконання або у зв'язку з виконанням цього договору, крім випадків, коли необхідність такого розголошення прямо встановлена чинним законодавством.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем 1 не було порушено п. 8.2 кредитних договорів, у зв'язку із укладенням договору про відступлення прав вимоги.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, у зв'язку з чим позовні вимоги не можна вважати обґрунтованими, а тому задоволенню вони не підлягають

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «F & C Realty» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року у справі № 910/6044/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «F & C Realty» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року у справі № 910/6044/17 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/6044/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого госпдарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова