ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 909/1063/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДанилової М.В.
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивача, відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належно)
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Калуське лісове господарство"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 03.05.2017
у справі № 909/1063/16 Господарського суду Івано-Франківської області
за позовомДержавної екологічної інспекції в Івано-Франківській області
до відповідача Державного підприємства "Калуське лісове господарство"
про відшкодування шкоди заподіяному лісу внаслідок порушення норм лісового господарства в сумі 188448,59 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Калуське лісове господарство" про відшкодування шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства в сумі 188448,59 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017 (суддя Гриняк Б.П.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.05.2017 (головуючий суддя Галушко Н.А., судді Данко Л.С., Орищин Г.В.), позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Калуське лісове господарство" на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - 143485,81 грн., які перерахувати Середньо-Угринівській с/р Калуського району; 14092,44 грн., які перерахувати Підмихайлівській с/р Калуського району; 30870,34 грн., які перерахувати Ріп"янській с/р Калуського району.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Державне підприємство "Калуське лісове господарство" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.05.2017 і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 86, 90 Лісового кодексу, статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України.

Заявник вважає, що спірні правовідносини не містять прямих норм, які визначають цивільно-правову відповідальність постійного лісокористувача за неправомірні дії третіх осіб та зазначає, що саме працівниками державної лісової охорони Державного підприємства "Калуський лісгосп" виявлено незаконну рубку дерев на даній території і матеріали по даному факту для встановлення винних осіб направлені до правоохоронних органів. Стверджує, що позивачем не надано доказів, що свідчать про склад цивільного правопорушення у діяннях відповідача (відсутній причинний зв'язок між діяннями відповідача та завданням шкоди).

На думку скаржника, сам факт незаконної порубки лісу звільняє його від обов'язку доводити у чому саме полягає незаконна бездіяльність відповідача, доведення якої є одним з елементів підстави цивільно-правової відповідальності - завдання шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі на 20.09.2017.

У запереченнях на касаційну скаргу від 20.09.2017 Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області вказує про обставини, які просить врахувати при вирішенні даного спору, а також просить залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 розгляд касаційної скарги відкладено на 27.09.2017.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

27.09.2017 від Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області надійшло клопотання про перенесення розгляду даної справи та проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Колегія суддів касаційної інстанції відмовляє Державній екологічній інспекції в Івано-Франківській області у задоволенні вищевказаного клопотання, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 741 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає. Участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами цієї статті може відбуватися під час вирішення господарських спорів у судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій та перегляду справ Верховним Судом України.

Отже згідно цієї норми питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання.

Разом з тим, клопотання Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області про проведення судового засідання у режимі відеоконференції отримано суддею Даниловою М.В. лише 27.09.2017 (день судового засідання).

Таким чином, можливість розгляду даного клопотання у колегії суддів виникла пізніше ніж за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання.

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що статтями 69, 1118 Господарського процесуального Кодексу України обмежено строк розгляду касаційної скарги. Строк розгляду справи може бути продовжено тільки за письмовим зверненням сторони. В силу наданих статтею 1117 Господарського Процесуального Кодексу України повноважень суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, збирати нові, тощо, а перевіряє судові рішення виключно на дотримання судами при їх прийнятті норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія відмовляє Державній екологічній інспекції в Івано-Франківській області в задоволенні клопотання про перенесення розгляду даної справи та визнала за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами, згідно постанови про призначення перевірки старшого слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області майора міліції Витвицького В.П. від 18.08.2015 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франкківській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території лісового кварталу №37 виділ №5 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000028 від 27.07.2015 за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України.

Факт правопорушення зафіксований в акті позапланової перевірки №213 від 02.09.2015, складеного з метою перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони, використання відтворення лісів на території Державного підприємства "Калуське лісове господарство", виявлено незаконну рубку дерев та розраховано шкоду, завдану лісу.

Згідно розрахунків розміру шкоди, здійснених відповідно до Постанови КМУ №665 від 23.07.2008 по місцю перевірки вищевказаного лісництва підпорядкованого Державному підприємству "Калуське лісове господарство", а саме:

Підмихайлівське лісництво

при натуральному обстеженні виявлено:

- у кварталі 37 виділ №5 - незаконну рубку 21 сироростучого дерева породи сосна звичайна діаметром - 31; 32; 33; 33; 34; 33; 31; 34; 32; 34; 34; 35; 36; 35; 35; 36; 40; 46; 29; 30; 28 см та 14 сироростучих дерев породи ялина європейська діаметром -22; 29; 24; 28; 30; 28; 32; 34; 31; 36; 38; 40; 42; 46 см., що є порушенням Лісового кодексу України за що розраховано 106258,81 грн.

Згідно постанови про призначення перевірки старшого слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області майора міліції Витвицького В.П. від 02.09.2015 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території лісового кварталу №37 виділ №14 і лісового кварталу №29 виділ 11 державного лісового фонду Підмихайлівського лісництва на території лісового кварталу №53 виділ 5 державного лісового фонду Калуського лісництва Державного підприємства "Калуський лісгосп" в зв'язку з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 25.08.2015, за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України.

Факт правопорушення, яке вчинене Державним підприємством "Калуське лісове господарство" зафіксований актом позапланової перевірки від 07.10.2015, складеним за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання лісів в Підмихайлівському лісництві Державного підприємства "Калуське лісове господарство", що є складовою загальної площі лісового фонду, що знаходиться у підпорядкуванні даного підприємства, виявлено низку порушень та розраховано розмір шкоди.

Згідно розрахунку розміру шкоди, що проведений відповідно до постанови КМУ №665 від 23.07.2008, по місцю перевірки вищезазначеного лісництва, підпорядкованого Державному підприємству "Калуський лісгосп", а саме:

Підмихайлівське лісництво:

При натуральному обстеженні виявлено:

- у кварталі 37 виділ 14 - незаконну рубку 10 сироростучих дерев породи сосна звичайна діаметром - 34; 37; 40; 34; 35; 38; 35; 37; 44; 38 см;

- у кварталі 29 виділ 11 - незаконну рубку 2 сироростучих дерев породи дуб, що є порушенням лісового кодексу України, за що розраховано 51329,44 грн. шкоди.

Калуське лісництво:

при натуральному обстежені виявлено:

- у кварталі 53 виділ 5 - незаконну рубку 4 сироростучих дерев породи дуб, що є порушенням Лісового кодексу України, за що розраховано 30870,34 грн. шкоди.

Отже, загальна сума шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення лісового законодавства на території лісокористувача Державного підприємства "Калуське лісове господарство" становить 188448,59 грн., яку необхідно перерахувати у відповідний фонд охорони навколишнього природного середовища селищних, сільських, та/або міських рад на території якої вчиненні дані правопорушення.

Пунктом 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів" передбачено, що лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Враховуючи, що Державним підприємством "Калуське лісове господарство" не було виписано лісорубних квитків на виробку дерев у відповідних кварталах та лісових ділянках та не забезпечено охорону лісу від незаконних рубок, обов'язок якого саме покладено на відповідача, як постійного лісокористувача, то саме це підприємство повинно відшкодовувати шкоду заподіяну лісу незаконною рубкою дерев, яка розрахована відповідно до Постанови КМУ №665 від 23.05.2007.

Приймаючи рішення по даній справі суди попередніх інстанцій правомірно виходили з наступного.

Так, приписами ч.ч. 3, 4 ст. 17 Лісового кодексу України визначено, що ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані: 1)забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; 2)дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; 3)вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; 4)вести первинний облік лісів; 5)дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 6)забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; 8)забезпечувати безперешкодний доступ до об'єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування.

Статтею 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень (п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку визначених законодавством України.

Пунктом е) ч. 1 ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Частиною 1 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Приписами частини третьої вказаної статті визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державне підприємство "Калуське лісове господарство" є постійним лісокористувачем, в обов'язки якого входить забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання норм і правил використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Отже, Державне підприємство "Калуське лісове господарство, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій йому території.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду внаслідок цивільного правопорушення визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що складається з протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи за завдану майнову шкоду.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок дерев.

У вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів (пункт 6.1.2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища").

Із врахуванням вимог ст.ст. 1166 та 1172 Цивільного кодексу України у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини порушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, а навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні такої шкоди.

Згідно ст. 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, факти незаконної порубки дерев, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено складеними за наслідками перевірки актами від 02.09.2015 та 07.10.2015, які є чинними на час вирішення спору та підписані представником відповідача без жодних зауважень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки Державне підприємство "Калуське лісове господарство" як лісокористувач не забезпечило охорону і збереження закріплених за ним лісів та допустило їх незаконну рубку, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Зі змісту статті 1117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що завданням господарського суду касаційної інстанції є перевірка застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Державного підприємства "Калуське лісове господарство", адже доводи викладені у скарзі не підтверджені належними доказами та є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Калуське лісове господарство" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.05.2017 у справі №909/1063/16 Господарського суду Івано-Франківської області залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І.Алєєва

В.Корсак