ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуСправа № 912/2067/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., розглянувши матеріали справи №912/2067/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ОМЕГА-КИЇВ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОЛІГА

про стягнення 149194,00 грн,

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1 , довіреність № б/н від 21.08.17 ;

від відповідача - участі не брали ;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ОМЕГА-КИЇВ" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОЛІГА" грошові кошти у загальному розмірі 149 194,00 грн., що складаються із:

- заборгованості з повернення грошових коштів, що були перераховані Відповідачу в якості передоплати за обладнання на підставі рахунку-фактури № 401 від 16.09.2016 року (сума основного боргу) у розмірі 119 800,00 грн;

- збитків у розмірі інфляційних втрат у загальному розмірі 29 394,00 грн., розрахованих виходячи з офіційного індексу інфляції.

Ухвалою від 18.07.17 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 05.09.17 о 14:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду спору документи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15.08.2017 №2430/0/15-17 суддю Шевчук Олену Броніславівну, в провадженні якої перебуває справа № 912/2067/17, звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку, у звязку з чим розпорядженням керівника апарату господарського суду № 187 від 01.09.2017 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 912/2067/17, за результатами якого справу призначено судді Макаренко Т.В.

Ухвалою від 01.09.2017 справу № 912/2067/17 прийнято до свого провадження суддею Макаренко Т.В.

У судовому засіданні 05.09.17 винесено та оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи до 03.10.17 на 14:00 год.

У судовому засіданні 03.10.17 представником позивача підтримано заявлені позовні вимоги та подано клопотання № б/н від 03.10.17 про долучення до матеріалів справи копії розрахункових квитанцій та чеків на проїзд за маршрутом Київ - Кропивницький та Кропивницький - Київ з метою відшкодування вартості проїзду.

Відповідач участі свого представника у судовому засіданні не забезпечив. Подав відзив на позов від 03.10.17, в якому просить залучити в якості третьої особи на стороні позивача ТОВ "Романів ОСОБА_2". Відповідач зазначає, що на початку вересня 2016 року згоду про постачання пневмотранспортерів було досягнуто між відповідачем і ТОВ "Романів ОСОБА_2", а не з позивачем. Тому 16.09.2016 рахунок на оплату було виставлено саме вказаному суб'єкту господарювання. Після отримання рахунку директор ТОВ "Романів ОСОБА_2" ОСОБА_3 в телефонній розмові з менеджером відповідача повідомив, що кошти в сумі 295 800,00 грн. будуть сплачені з рахунку ТОВ ТД "Омега-Київ", директором якого він також являється. У зв'язку з цим ОСОБА_3 просив поставку пневмотранспортерів здійснити на ТОВ "ТД "Омега-Київ".

Господарський суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі в якості 3-ї о особи ТОВ "Романів ОСОБА_2", оскільки кошти були перераховані не вказаною особою, а позивачем по спрпві.

Також у відзиві викладено заперечення проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач та відповідач не обумовлювати строк поставки товару. В той же час, з метою виконання своїх зобов'язань щодо поставки товару, відповідач згідно договору купівлі-продажу № 41/8371 від 16.09.16 придбав у ТОВ "Техноторг" два пневмотранспортера і 20.09.2016 готовий був поставити їх позивачу.

Вимагаючи повернення коштів позивач посилається на норми ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України згідно якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки строк поставки товару не обумовлений сторонами, позивач мав право на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо поставки товару, а відповідач зобов'язаний в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги поставити товар.

Відповідач не погоджується з тим, що лист позивача № 155 від 26.09.16 є підставою для повернення відповідачем суми попередньої оплати, та що такий обов'язок виник 03.10.2016., оскільки позивач не надав жодних доказів пред'явлення зазначеного листа відповідачеві.

Господарський суд вважає відповідача належно повідомленим про дату, час та місце проведення засідання суду в силу наступного.

Поштовий конверт разом з ухвалою господарського суду від 05.09.2017 року повернуто до канцелярії суду 14.09.2017 року із написом відділенням поштового зв'язку: "за закінченням терміну зберігання".

Водночас, згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Господарський суд надіслав процесуальні документи у справі за адресою, яка зазначена у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано в ЄДРПОУ, а саме - 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, пров. Декабристів, 15. Відомості щодо іншої адреси відповідача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судом виконано вимоги частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу №912/2067/17 в судовому засіданні 03.10.2017 за відсутності представника відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічні норми містить і стаття 207 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Торговий дім "Омега-Київ" (позивач) і ТОВ "Торговий дім "Агроліга" (відповідач) фактично укладено договір поставки (купівлі - продажу) Пневмотранспортера зерна Т-207/2 (з обладнанням) у кількості 2 шт. загальною вартість 295 800,00 грн. у спрощений спосіб, що підтверджується рахунком-фактурою № 401 на суму 295 800,00 грн. та платіжним дорученням № 1643 від 19.09.2016.

Господарський суд враховує, що рахунок-фактуру виставлено на ім'я ТОВ "Романів ОСОБА_2".

Проте спірні кошти перераховувались позивачем платіжним дорученням № 1643 від 19.09.2016.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 155 від 26.09.2016, яким просить повернути авансовий платіж в сумі 295 800,00 грн., згідно платіжного доручення № 1643 від 19.09.2016.

Відповідач перерахував на рахунок позивача частину суми авансового платежу згідно наступних платіжних доручень:

- № 3371 від 28.12.16 на суму 76000,00 грн;

- № 3605 від 09.03.17 на суму 20000,00 грн.;

- № 3751 від 27.03.2017 на суму 20000,00 грн.;

- № 3885 від 20.04.2017 на суму 20000,00 грн.;

- № 4042 від 22.05.17 на суму 20000,00 грн.;

- № 4110 від 02.06.17 на суму 10000,00 грн.;

- № 4161 від 14.06.17 на суму 10000,00 грн.;

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи сума неповернутого авансового платежу становить 119 800,00 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В силу положень ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем з поставки товару.

Оскільки договір поставки укладено у спрощений спосіб, як вбачається з матеріалів справи, то строк поставки сторонами не визначений. В той же час в матеріалах справи наявний лист позивача № 155 від 26.09.16. Господарський суд не приймає доводи відповідача щодо неотримання вказаного листа, оскільки наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями останній повернув частину авансового платежу на рахунок позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов'язання за даним договором є таким, що настав.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача з оплаченого позивачем авансового платежу становить 119 800,00 грн., докази погашення якої у матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В той же час позивач просить стягнути з відповідача також інфляційні втрати у загальному розмірі 29 394,00 грн.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат саме за прострочення грошового зобов'язання.

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав. За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16.09.2014 у справі № 912/266/13-г/7.

Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення 29 394,00 грн. задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір, відповідно до норм ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Клопотання позивача № б/н від 03.10.17 про відшкодування вартості на проїзд за маршрутом Київ - Кропивницький та Кропивницький - Київ не підлягає задоволоенню, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, до інших витрат у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема, витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Оскільки ухвалою від 05.09.17 явку представників сторін обов'язковою не визнавалось, відповідно підстави для відшкодування витрат на проїзд відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з "Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОЛІГА" (25006, АДРЕСА_1, і.к. 38268446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ОМЕГА-КИЇВ" (01004, м. Київ, вул. Кропивницького, буд. 18, і.к 31305675) заборгованість в сумі 119 800,00 грн., судовий збір в сумі 1 797,00 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 09.10.2017.

Суддя Т. В. Макаренко