РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р. Справа № 906/242/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 довіреність в справі;

відповідача ОСОБА_2 довіреність в справі;

третьої особи 1 - не з`явився;

третьої особи 2 - не з`явився;

третьої особи 3 - не з`явився;

третьої особи 4 ОСОБА_3 довіреність в справі.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 (суддя Маріщенко Л.О.)

за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (м. Житомир)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області (м. Житомир);

2) Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (м. Житомир);

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (м. Житомир);

4) ОСОБА_5 акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (м. Київ)

про стягнення 107 201 622,03 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 (суддя Маріщенко Л.О.) в частині стягнення основного боргу в сумі 101 002 887,62 грн провадження у справі припинено. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області; 2) Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації; 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут"; 4) ОСОБА_5 акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що з матеріалів справи вбачається, що заборгованість за надані послуги з балансування обсягів природного газу надані позивачем у вересні-грудні 2016 в розмірі 101002887,62 погашена в повному обсязі згідно профінансованих в 2017 році спільних протокольних рішень № 1338/у, №1339/у, № 1340/у, № 1341/у, 1342/у від 21.02.2017 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що день проведення взаєморозрахунків між сторонами, які здійснювались на підставі укладених між ними спільних протокольних рішень для можливості отримання населенням пільг, був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ у відповідному місяці поставки по договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015.

Поряд з цим, судом першої інстанції не встановлено вчинення відповідачем господарського правопорушення, а певне прострочення в оплаті за отриманий газ пов'язане із умовами, встановленими державою для ведення господарської діяльності у сфері теплопостачання, спеціального режиму проведення взаєморозрахунків, що не дає підстав дійти висновку про виправдане та справедливе покладення на відповідача господарських санкцій, як визначених законом так і тих, що визначено договором.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4499190,70 грн. пені, 482056,15 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та 1217487,56 грн. інфляційних втрат та прийняти нове рішення по справі №906/242/17, яким задовольнити позовні вимоги 482056,15 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 1217487,56 грн. інфляційних втрат, в іншій частині залишити рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 без змін.

Скаржник не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

В обґрунтування своєї позиції скаржник зазначає, що не застосувавши положення ч.ч. 1,3 ст. 509, ст.ст. 526, 629,530, 549, 611, 612, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 193,230 ГК України, господарський суд Житомирської області порушив вказані норми матеріального права, прийшовши до хибного висновку про те, що держава приймаючи відповідні нормативно-правові акти, зокрема постанову Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» змінює цим самим характер регулювання правовідносин сторін, що склались між ними на підставі укладеного договору.

Зазначає, що вимога щодо сплати послуг балансування газу є регресною за своїм змістом, оскільки позивач як оператор газотранспортної системи самостійно врегульовує небаланс в системі, що виник внаслідок дій замовників послуг транспортування газу, втому числі відповідача, що відповідно, підтверджує правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, право на пред`явлення яких надано позивачу умовами договору транспортування газу від 17.12.2015 та положеннями Кодексу газотранспортної системи.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції взаємовідносини між позивачем та відповідачем трактував як бюджетні, які не є такими, враховуючи й той факт, що сторони договору не є бюджетними установами чи організаціями та відповідно розрахунки за договором не передбачають обов`язкового використання саме бюджетних коштів, що свідчить про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2017, колегією суддів у складі: головуюча суддя Гудак А.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 21.09.2017.

06.09.2017 на адресу суду від Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації надійшов лист в якому зазначає, що зважаючи на те, що департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації не має прямих договірних відносин з відповідачем та позивачем по справі №906/242/17, просить провести розгляд справи без участі представника третьої особи у судовому засіданні 21.09.2017. Доводи або за печення до апеляційної скарги ПАТ «Укртрансгаз» на рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі №906/242/17 відсутні.

13.09.2017 на адресу суду засобами електронного зв`язку та 15.09.2017 поштовим відправленням від ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" надійшов відзив в якому просить суд апеляцій скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, а рішення від 08.08.2017 господарського суду Житомирської області у справі №906/242/17 без змін.

В обґрунтування своєї позиції відповідач вважає, що спільними протокольними рішеннями змінено порядок виконання зобов`язань за договором від 17.12.2015 № транспортування природного газу. Так як, спільні протокольні рішення за своєю правовою природою є багатостороннім правочином.

Відповідач зазначає, що спільні протокольні рішення укладені (чинні) з моменту їх підписання та скріплення печатками сторін, так як вчинення зазначених дій свідчить про погодження сторін з умовами спільних протокольних рішень, а також дає правові підстави для здійснення розрахунків за рахунок коштів державного бюджету, з огляду на те, що можливість розрахунків за даних обставин буде можлива тільки за наявності укладених (чинних) спільних протокольних рішень.

Звертає увагу суду на те, що підстави відмови у стягнені пені, 3% річних, інфляційних та 7% штрафу з урахуванням судової практики є те, що: сторонами змінено порядок та строки розрахунків договорів, шляхом укладення спільних протокольних рішень; форма розрахунку між сторонами за спірним договором визначена в імперативному порядку у відповідних нормативно-правових актах, а тому відповідач діяв виключно в межах чинного законодавства України; за даних обставин справи відсутній один з елементів порушення грошового зобов`язання вина, що підтверджується наявними спільними протокольними рішеннями та платіжними дорученнями, як належними та допустимим доказами в розумінні ст.. 34 ГПК України.

Відповідач вважає, що договірні правовідносини між сторонами регулюються не тільки договором від 17.12.2015, але й при цьому зазнають імперативного впливу в правовому регулюванні зі сторони відповідних нормативно-правових актів, а відсутність змін у вказаному договорі, не звільняє сторони від виконання вимог діючого законодавства України.

21.09.2017 на адресу суду засобами електронного зв`язку від Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області надійшов відзив в якому просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 по справі №906/242/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 по справі "906/242/17 залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні 21.09.2017 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові є необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 21.09.2017 представники відповідача апеляційну скаргу заперечили в повному обсязі, вважають рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 законним та обґрунтованим, просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні 21.09.2017 представник ОСОБА_4 акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" підтримав доводи позивача викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції.

В судове засідання 21.09.2017 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області; Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут", своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2019 розгляд справи відкладено на "12" жовтня 2017 р. об 12:30 год. та витребувано у ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" - обґрунтовані письмові пояснення щодо заперечення розрахунку позивача щодо вартості послуг балансування за вересень 2016 року з посиланням на пункти договору та з відповідним розрахунком з позиції відповідача з врахуванням формул зазначених в договорі.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2017 вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові є необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 12.10.2017 представник відповідача вважає рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 законним та обґрунтованим, просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні 12.10.2017відзначив, що розбіжностей по сумі основного боргу немає. Згідно з спільними протокольними рішеннями сплачено кошти в сумі 101002887,62 грн.

В судовому засіданні 12.10.2017 представник ОСОБА_4 акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" підтримав доводи позивача викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання 12.10.2017 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області; Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут", своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області; Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут".

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи 4 в судовому засіданні 21.09.2017, 12.10.2017 обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду 08.08.2017 у справі № 906/242/17 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язанням, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено матеріалами справи, 17.12.2015 між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор) та ОСОБА_4 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (замовник) було укладено договір № НОМЕР_1 на транспортування природного газу, згідно з умовами якого оператор надає замовнику послуги з транспортування природного газу на умовах, визначених у договорі, зокрема послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї, а відповідач зобов'язався оплатити позивачу встановлену у договорі вартість таких послуг (а.с. 14-24 т.1).

Згідно з пунктом 7.1 договору вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі за текстом-Кодекс).

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 договору, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування=БЦГхКхQбг, де БГЦ базова ціна газу; Qбг обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При ромірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу, небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовниками послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів).

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів удільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або споживачів.

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу, замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу, місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок, зокрема, таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті.

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи 4-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні за змістом положення були погоджені сторонами також в розділі ІХ договору.

За умовами п. 9.4 договору, оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Пунктом 11.4 договору встановлено, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Згідно пункту 13.5 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.17.1 договору, даний договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов договору протягом вересня, жовтня, листопада, грудня 2016 року позивач надав відповідачу послуги балансування обсягів природного газу на загальну суму 101 002 887,62 грн., що підтверджується відповідними актами наданих послуг, які разом з рахунками на оплату були направлені відповідачу (а.с. 26-49 т.1), але позивач вважав, що відповідач зобов'язання з оплати наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим у відповідача на момент звернення позивача з позовом утворилася заборгованість у розмірі 101 002 887,62 грн..

У звязку з не врегулюванням ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" негативного місячного небалансу в вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року в обсязі 12731,273 тис. куб.м. у строк та в порядку, визначеними умовами договору та Кодексом газотранспортної системи, ПАТ "Укртрансгаз", відповідно до вимог пунктів 9.1-9.5, 11.4 договору, п.7 глави 3 розділу XIV, п.п. 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу, надав ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" послуги балансування, про що були складені та направлені останньому односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунки, а саме:

за вересень 2016 року акт надання послуг балансування обсягів природного газу №09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 11674300,88 грн. з рахунком №09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 (а.с. 27-28 т.1);

за жовтень 2016 року акт надання послуг балансування обсягів природного газу №10-16--БАЛАНС від 31.10.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 19302852,59 з рахунком №10-16--БАЛАНС від 31.10.2016 (а.с. 33-34 т.1);

за листопад 2016 року акт надання послуг балансування обсягів природного газу №11-16--БАЛАНС від 30.11.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 35255188,80 грн. з рахунком №11-16--БАЛАНС від 30.11.2016 (а.с.39-40 т.1);

за грудень 2016 акт надання послуг балансування обсягів природного газу №12-16--БАЛАНС від 31.12.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 34770545,35 грн. з рахунком №12-16--БАЛАНС від 31.12.2016 (а.с.45-47 т.1).

Вартість послуг з балансування обсягів природного газу вираховувалась у відповідності до положень пункту 9.2 договору.

Акти разом з розрахунками та рахунками були направлені відповідачу на поштову адресу супровідними листами №14147/12 від 17.10.2016 р.(а.с. 26 т.1); 15704/12 від 16.11.2016 р. (а.с. 32 т.1); 17083/12 від 15.12.2016 (а.с. 38 т. 1); 424/12 від 16.01.2017 р.

Отже, відповідно до умов договору ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" зобовязано було здійснити оплату послуг балансування на загальну суму 101002887,62 грн. у належний для цього строк.

Відповідно, ОСОБА_5 акціонерне товариство "Укртрансгаз" у березні 2017 року звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" про стягнення заборгованості в сумі 107 201 622,03 грн., з яких: 101 002 887,62 грн. основного боргу, 4 499 190,70 грн. пені за період 01.09.2016-27.02.2017, 1 217 487,56 грн. інфляційних втрат за листопад 2016 року лютий 2017 року та 482056,15 грн. 3% річних за період 01.09.2016-27.02.2017.

Матеріалами справи встановлено, що 21.02.2017 між Головним управлінням Державної Казначейської служби України в Житомирській області (сторона 1), Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (сторона 2), ТОВ "Житомиргаз збут" (сторона 3), ПАТ "Житомиргаз" (сторона 4), ПАТ "Укртрансгаз" (сторона №5) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено спільні протокольні рішення № 1338/у, №1339/у, № 1340/у, № 1341/у, 1342/у про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій" (а.с.112-141 т.1).

У відповідності до розділу 2 спільного протокольного рішення № 1338/у Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні 1 у сумі 16797500,00 грн. з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20".

Сторона 4 перераховує на рахунок Стороні 5 кошти у сумі 16797500,00 грн., у тому числі ПДВ 2799583,33 грн., за надані послуги балансування у 2016 році згідно договору від 17.12.2015 р. № із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 р. №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за надані послуги балансування за 2016 рік, договір від 17.12.2015 р. №, у тому числі ПДВ 2799583,33 грн." (п. 2.6 спільного протокольного рішення №1338/у).

Відповідно на аналогічних умовах між тими ж сторонами були укладені:

- спільне протокольне рішення №1339/у від 21.02.2017 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 31488703,76 грн. за 2016 рік;

- спільне протокольне рішення №1340/у від 21.02.2017 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 30000000,00 грн. за 2016 рік;

- спільне протокольне рішення №1341/у від 21.02.2017 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 48800000,00 грн. за 2016 рік;

- спільне протокольне рішення №1342/у від 21.02.2017 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 48783210,00 грн. за 2017 рік;

На виконання спільного протокольного рішення №1338/у, в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 16797500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8 від 13.06.2017 (а.с. 51 т.2).

На виконання спільного протокольного рішення №1339/у, в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 31488703,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7 від 12.04.2017 (а.с. 49 т.2).

На виконання спільного протокольного рішення №1340/у, в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 30000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6 від 06.07.2017 (а.с. 92 т.2).

На виконання спільного протокольного рішення №1341/у, в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 48800000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5 від 19.07.2017 (а.с. 90 т.2).

На виконання спільного протокольного рішення №1342/у, в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 48783210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 10.05.2017 (а.с. 50 т.2).

Позивач підтвердив повну сплату боргу відповідачем та надав відповідний розрахунок, і що підтверджено відповідачем(а.с. 73 т.2).

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки сума боргу, що є предметом позовних вимог сплачена після подачі позову та предмет спору в цій частині відсутній колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що провадження у справі щодо стягнення 101 002 887,62 грн. боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначав позивач у позові, відповідачем допущено невиконання грошових зобов'язань - прострочення оплати вартості послуг наданих в вересні, жовтні, листопаді та грудні 2016 року та просив стягнути з відповідача: - 4499190,70 грн. пені за прострочення платежу в період з 01.09.2016 по 27.02.2017, включно; - 482056,15 грн. трьох відсотків річних за період з 01.09.2016 по 27.02.2017; - 1217487,56 грн. інфляційних втрат за період з листопад 2016 по лютий 2017, включно.

Нарахування пені проведено позивачем на підставі п. 13.5 договору, яким передбачено, що у разі порушення строків оплати замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Матеріалами справи встановлено, що суми 482056,15 грн. трьох відсотків річних за період з 01.09.2016 по 27.02.2017 та 1217487,56 грн. інфляційних втрат з листопада 2016 по лютий 2017 включно, нараховані позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем було здійснено у повному обсязі оплату вартості послуг балансування шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Відповідно до ст.7 ГК України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсація, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 № 64 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", цей порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот; на надання пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот), на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату, рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу територією України, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (далі - субвенція).

Казначейство перераховує суми субвенцій на рахунки обласних бюджетів та бюджету м. Києва, відкриті в органах Казначейства, згідно з розписом державного бюджету в межах зобов'язань місцевих бюджетів за видатками, зазначеними в пункті 1 цього Порядку.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України 03.08.2015 № 493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до пунктів 1.1 -1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ теплопостачання і електроенергію, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі за текстом - Порядок).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 2.6. розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Відповідно до абз.4 п.7 вказаного Порядку, в редакції станом на дату звернення з позовом у справі до суду, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Водночас, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016р. №705 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій", у пункті 7 в абзаці 4 слова "за згодою учасників" виключено, а також, доповнено пункт абзацами такого змісту: "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

Так, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови КМ України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за надані послуги з транспортування газу (у тому числі балансування) за договором №4 від 17.12.2015.

Отже, сторонами по договору № за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема Постанові Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2015 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій».

При розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, та санкцій, передбачених умовами договору, слід зазначити, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків. (Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 09.09.2014 у справах №№ 5011-1/1043-2012-42/528-2012, 5011-35/1272-2012-42/527-2012, 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 10.02.2016 №3-1267гс15).

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що відповідач виконував розрахунки на підставі спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання ним своїх зобов'язань за договором на транспортування природного газу № 4 від 17.12.2015, а тому наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені договором № 4 від 17.12.2015 та нормами ст.536, ч.2 ст.625 ЦК України, не підлягають застосуванню, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг за договором транспортування природного газу (балансування) №4 від 17.12.2015 року підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору №4 від 17.12.2015 року . Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №4 від 17.12.2015 року.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу (балансування), що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочені платежів, що виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені та нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахування інфляційних втрат.

Дані обставини, згідно ст. 218 ГК України, ст. 614 ЦК України, виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання і нарахувань інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України. (Дана правова позиції викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14).

Посилання позивача в апеляційній скарзі про те, що заборгованість, яка є предметом спору, виникла не у зв'язку з наданням субсидій, а у зв'язку із використанням послуг балансування на виробничо-технологічні витрати та власні потреби відповідача, колегією суддів відхиляються як безпідставні та необґрунтовані з наступних підстав.

Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету та встановлено перелік органів, які уповноважені встановлювати факт наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Отже, підписання спільних протокольних рішень уповноваженими державними органами, а саме: Головним управлінням державної казначейської служби України у Житомирської області (органу відповідальному за операції по рахунку); Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (органу, який є розпорядником державних коштів) є підтвердженням встановлення факту наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Відповідно до розділу 4 спільних протокольних рішень, сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за послуги балансування природного газу, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних та річних, по сумам сплаченим за спільними протокольними рішеннями, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 499 190,70 грн. пені,1 217 487,56 грн. інфляційних втрат та 482056,15 грн. 3% річних - задоволенню не підлягають.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі № 906/242/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Філіпова Т.Л.