ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2017 р.Справа № 924/590/16

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючий суддя Грамчук І.В., суддя Вибодовський О.Д., суддя Крамар С.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м. Хмельницький

про стягнення 8 233 935,03 грн. , з яких 5 862 517,29 грн. основного боргу, 1 009 059,54 грн. пені, 1 257 736,15 грн. штрафу, 73 032,65 грн. 3% річних та 31 589,40 грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю №2-319 від 26.12.2016р.

від відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю №Др-9-0317 від 01.03.2017р.

ОСОБА_3 - за довіреністю №0072Др-44-1017 від 09.10.2017р.

Рішення приймається 09.10.2017р., оскільки в судовому засіданні 19.09.2017р. та 25.09.2017р. оголошувались перерви.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.10.2016р. провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м. Хмельницький про стягнення 5 862 517,29 грн. боргу припинено.

У позові Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м. Хмельницький про стягнення 1 009 059,54грн. пені, 1 257 736,15грн. штрафу, 73 032,65грн. 3% річних та 31 589,40грн. інфляційних нарахувань відмовлено.

07.11.2016р. Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Хмельницької області від "18" жовтня 2016 р. по справі №924/590/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м. Хмельницький про стягнення 8 233 935,03 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.01.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.10.2016р. у справі №924/590/16 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

23.02.2017р. Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" подано касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 31.01.2017р. та рішення господарського суду Хмельницької області від "18" жовтня 2016р.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково. Рішення господарського суду Хмельницької області від "18" жовтня 2016р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 31.01.2017р. у справі №924/590/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Матеріали справи повернулись до господарського суду Хмельницької області 16.05.17р. за вхідним №05-22/247/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2017р. справу передано на новий розгляд судді Грамчуку І.В.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2017р. справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Грамчук І.В., суддя Вибодовський О.Д., суддя Крамар С.І.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" заборгованості щодо оплати послуг згідно договору на транспортування природного газу №/Н042 від 01.07.15р. в розмірі 8 233 935,03 грн. в т.ч. 5 862 517,29грн. основного боргу, 1 009 059,54грн. пені, 1 257 736,15грн. штрафу, 73 032,65грн. 3% річних та 31 589,40грн. інфляційних втрат, обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача в судове засідання з'явився та позовні вимоги підтримав.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують та повідомляють що позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.2015 року, щодо оплати за надані послуги. Вважає, що заявлені позовні вимоги Позивача є необгрунтованими та безпідставними, з огляду на особливості правовідносин у сфері забезпечення природним газом категорії споживачів "Населення".

У письмових поясненнях від 11.09.2017р. відповідач повідомив, що на виконання зобов'язань за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.2015 року за період з липня 2015 р. по квітень 2016 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів в Хмельницькій області, Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут", Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" і Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" були укладені ОСОБА_4 протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, зокрема:

1.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №1846/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 21.08.2015 року, на суму 109 499,95 грн.

2.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №2032/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 21.09.2015 року, на суму 186 758,94 грн.

3.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №2132/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 19.10.2015 року, на суму 164 887,22 грн.

4.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №2516/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 19.11.2015 року, на суму 500 326,40 грн.

5.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №3028/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 18.12.2015 року, на суму 1 000 000,00 грн.

6.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №6 146/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 20.01..2016 року, на суму 1 200 000,00 грн.

7.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 604/у за рахунок коштів загального фонду

державного бюджету від 18.02.2016 року, на суму 4 000 000,00 грн.

8.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №1036/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 21.03.2016 року, на суму 2 700 000,00 грн.

9.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1302/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 19.04.2016 року, на суму 3 000 000,00 грн.

10.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 13 03/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 19.04.2016 року, на суму 5 000 000,00 грн.

11.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1549/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 19.05.2016 року, на суму 2 039 000,00 грн.

12.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1777/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 17.06.2016 року, на суму 2 000 000,00 грн.

13.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1809/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 24.06.2016 року, на суму 4 000 000,00 грн.

14.Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1894/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 19.07.2016 року, на суму 600 000,00 грн.

Розрахунок за даними Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за поставлений природний газ відбувся шляхом перерахування грошових коштів наступними платіжними дорученнями:

1. Платіжне доручення №2 від 25.08.2015 року на суму 109 499,95 грн.

2. Платіжне доручення №9 від 22.09.2015 року на суму 186 758,94 грн.

3. Платіжне доручення №15 від 20.10.2015 року на суму 164 887,22 грн.

4. Платіжне доручення №21 від 20.11.2015 року на суму 500 326,40 грн.

5. Платіжне доручення №30 від 21.12.2015 року на суму 1 000 000,00 грн.

6. Платіжне доручення № 2 від 22.01.2016 року на суму 1 200 000,00 грн.

7. Платіжне доручення № 8 від 18.02.2016 року на суму 4 000 000,00 грн.

8. Платіжне доручення № 12 від 22.03.2016 року на суму 2 700 000,00 грн.

9. Платіжне доручення № 14 від 20.04.2016 року на суму 3 000 000,00 грн.

10. Платіжне доручення № 15 від 20.04.2016 року на суму 5 000 000,00 грн.

11. Платіжне доручення № 19 від 20.05.2016 року на суму 2 039 000,00 грн.

12. Платіжне доручення № 23 від 21.06.2016 року на суму 2 000 000,00 грн.

13. Платіжне доручення № 24 від 29.06.2016 року на суму 4 000 000,00 грн.

14. Платіжне доручення № 25 від 25.07.2016 року на суму 600 000,00 грн.

Звертають увагу на те, що спільні протокольні рішення №1304/у від 19.04.2016 на суму 26165609,84 грн. та №1550/у від 19.05.2016 на суму 9555000 грн. не мають відношення до спірного договору, тому просять їх не розглядати в якості доказів по справі (їх копії були долучені до справи помилково). До того ж, у текстах відзиву на позов, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень до місцевого та апеляційного судів відсутні посилання ТОВ "Хмельницькгаз збут" на вказані спільні протокольні рішення як способи виконання зобов'язань за договором.

Розрахунок за надані послуги по Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.2015р. ТОВ "Хмельницькгаз збут" здійснювало наступним чином:

1) частину вартості послуг з транспортування газу, наданих за Договором, Відповідач оплатив шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, в межах строків оплати, визначених п. 5.5. Договору №/Н042 від 01.07.2015р.;

2) іншу частину наданих послуг - за рахунок коштів державного бюджету, отриманих на підставі ОСОБА_4 протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. Відповідно до вказаного розрахунку загальна сума заборгованості за спірним Договором за період, зазначений в позові, яка підлягала погашенню та була погашена на підставі спільних протокольних рішень становить 26036489,22 грн.

2. За умовами укладених між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_4 протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків передбачалось надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювались строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.2015 року. ОСОБА_4 протокольні рішення були підписані усіма учасниками та профінансовані державою в повному обсязі.

Посилається на ст. 12 ГК України та звертає увагу на те, що запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ №20 від 11.01.2005р.), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11.01.2005р.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

З огляду на таке, оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає право на отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, державою запроваджено особливий механізм розрахунків, який починає діяти з моменту фактичного надання пільг, субсидій населенню виробниками послуг, зокрема, і послуг газопостачання. Учасниками такого механізму розрахунків є, зокрема:

- Головне управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області - орган відповідальний за операції по рахунку відкритому в ДКС;

- Департамент фінансів в Хмельницькій області - орган, який є фактичним розпорядником державних коштів.

Перелічені державні органи визнали фактичне надання послуги газопостачання Відповідачем у справі, відобразили дані суми для відшкодування з державного бюджету та підписали ОСОБА_4 протокольні рішення для фактичного виділення субвенції. Більше того, дані протокольні рішення були підписані і самим Позивачем. Відтак, погашення заборгованості, яка є предметом розгляду у даній справі, є предметом регулювання спеціальних норм законодавства, що мають вищу юридичну силу порівняно з нормами договору.

Підписання сторонами ОСОБА_4 протокольних рішень і виконання положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688 свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором транспортування природного газу підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі ОСОБА_4 протокольних рішень.

Вважає, що зважаючи на вказані нормативні акти, а також факт підписання ОСОБА_4 протокольних рішень, строки виконання грошових зобов'язань, які виникли на підставі договору, змінились.

Стверджує, що для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених п.7.3 Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.2015р. та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за надані послуги була здійснена Відповідачем поза межами порядку і строків, встановлених Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання.

Так як, частина вартості наданих послуг по Договору в період з липня 2015 року по квітень 2016 року, яка не покривалась Спільними протокольними рішеннями була сплачена Відповідачем шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, в межах строків оплати, визначених п.5.5. Договору № /Н042 від 01.07.2015р. до 20 числа місяця наступного за звітним , то у Позивача відсутні підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Звертає увагу на те, що позивач у своєму розрахунку заборгованості це не врахував та здійснив нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на проплати, які були здійснені на підставі ОСОБА_4 протокольних рішень.

Вважає, що у Позивача відсутні правові підстави для застосування положень ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу України за прострочення оплати за надані послуги транспортування природного газу та, відповідно, для задоволення позовних вимог.

Просить відмовити ПАТ "Укртрансгаз" в задоволенні позовних вимог повністю.

У запереченнях на відзив ПАТ "Укртрансгаз" від 17.07.2017р. звернуло увагу на те, що відповідно до відзиву на позовну заяву Відповідач вказує, що підписанням спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписаних за участю Позивача та Відповідача, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.2015р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, у зв'язку з чим, на думку Відповідача, відсутні підстави для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки уклавши ОСОБА_4 протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за Договором.

Вважає, що вказане твердження Відповідача є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить положенням чинного законодавства України, оскільки ОСОБА_4 протокольні рішення оформлялись відповідно до положень Постанови КМУ №20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно п.1 вказаного Порядку, його положення визначають механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу.

Відповідно до п.5 Порядку, райдержадміністрації та виконавчі органи рад міст обласного значення розподіляють отримані субвенції між головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів відповідно до бюджетної класифікації видатків у межах вартості ресурсів (товарів, послуг), наданих їх постачальниками, пропорційно або диференційовано за видами послуг. Органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг) (п.6 Порядку).

Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п.7 Порядку).

Отже, викладені обставини свідчать про те, що розрахунки, які здійснюються за вказаним Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, є лише одним із способів виконання Відповідачем грошових зобов'язань за Договором (за наявності згоди сторін) і вказаний Порядок, який затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005, не змінював та не змінює строки виконання Відповідачем грошових зобов'язань перед Позивачем за Договором, як про це стверджує Відповідач у своєму відзиві на позов.

Вважає, наведені твердження Відповідача підлягають спростуванню, оскільки сторони Договору не вносили зміни до його умов в частині виконання Відповідачем грошових зобов'язань з оплати послуг з транспортування природного газу, а також не визначали, що Відповідач здійснює розрахунки за цим договором виключно шляхом оформлення спільних протокольних рішень відповідно до постанови КМУ № 20 від 11.01.2005.

Викладені обставини свідчать про те, що умови Договору в частині порядку проведення Відповідачем розрахунків з Позивачем за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами залишались та залишаються чинними.

Звертає увагу на той факт, що підписання спільних протокольних рішень за своєю правовою природою лише підтверджує наявність у сторони заборгованості, яку Держава збирається урегулювати за рахунок коштів Державного бюджету. Тобто, саме підписання спільних протокольних рішень не звільняє Відповідача від виконання взятих на себе обов'язків та ніяким чином не змінює строки виконання зобов'язання.

2) Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що ним було оплачено частину вартості послуг з транспортування природного газу - власними коштами, іншу частину наданих послуг - за рахунок коштів державного бюджету, отриманих на підставі ОСОБА_4 протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ.

В зв'язку з цим, позивач просить суд врахувати висновки Верховного суду України з цього питання, оскільки такі висновки стосуються заборгованості, яка безпосередньо є предметом регулювання за Спільними протокольними рішеннями та не стосуються заборгованості, яка була погашена боржником власними коштами поза межами відповідних ОСОБА_4 протокольних рішень.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 року № 3-114гс14 по справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014 р. № 3-11ІГСІ4 по справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, від 09.09.2014 р. № 3-102гс/14 по справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 09.09.2014 р. № 3-101гс14 по справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, якими було надано наступну правову оцінку укладеним договорам про організацію взаєморозрахунків, що за своєю суттю є ідентичними угодами із спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання:

«Згідно з частиною 2 статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Тобто характерним для новації є саме укладення нового зобов'язання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобов'язання, при цьому нове зобов'язання укладається між: тими ж сторонами. Договір про організацію взаєморозрахунків таких ознак не містить.

Погоджуються з висновками суду касаційної інстанції про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Стверджують, що для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 договору поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.»

Проаналізувавши позицію Верховного Суду України стосовно договорів про організацію взаєморозрахунків, що є ідентичними угодами із Спільними протокольними рішеннями, позивач дійшов наступних висновків: - Верховний суд України прямо пов'язав зміну порядку та строку проведення розрахунків з моментом укладення договорів про організацію взаєморозрахунків; - не нараховуються штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати на суму платежу, здійснену на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків, з моменту укладання даного договору і до здійснення фактичного платежу. Поза межами дії договору про взаєморозрахунки нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат правомірне; - звільнення від відповідальності можливе лише відносно оплати, здійсненої у порядку та строки, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків.

Вважає, що не нараховуються штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати на суму платежу, здійснену на підставі Спільного протокольного рішення, з моменту укладення даного Спільного протокольного рішення і до здійснення фактичного платежу за ним. Поза межами дії Спільного протокольного рішення нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат правомірне. Звільнення від відповідальності можливе лише відносно оплати, здійсненої у порядку встановленому спільними протокольними рішеннями.

Така ж правова позиція господарських судів викладена у Постановах Вищого господарського суду України від 15 червня 2016 року у справі №910/17962/15, від 09 липня 2014 року у справ №910/17078/13, від 16 липня 2014 року у справі №910/17608/13, від 05.07.16 №927/1442/15 тощо.

Положенням ст.631 ЦК України передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладання. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

ОСОБА_4 протокольні рішення, на які посилався Відповідач не містили положень про розповсюдження їх дії на відносини сторін, що склалися до їх укладання (зворотня сила). А отже не нараховується неустойка, 3% річних та інфляційні втрати лише на суму, сплачену відповідно до ОСОБА_4 протокольних рішень. Нарахування на решту боргу є правомірним.

3) Звертають увагу на те, що за період липень 2015р. - квітень 2016р. за договором була погашена сума в розмірі - 25 762 989, 80 грн. на підставі спільних протокольних рішень.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.07.15р. між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" (далі замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042, відповідно до п.1.1 якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Згідно п. 1.2 договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 173 197,000 тис.куб.м.

Пунктами 3.1, 3.4 договору визначено, що послуги по транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.п. 5.3, 5.4 договору).

Відповідно до п.5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині транспортування газу з 01.07.15р. до 31.12.15р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 договору).

Договір підписаний і скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування газу на загальну суму 40 346 777,19грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 07-15-/Н042 від 31.07.2015р., № 8-15-/Н042 від 31.08.15р., № 09-15-/Н042 від 30.09.15р., № 10-15-/Н042 від 31.10.15р., № 11-15-/Н042 від 30.11.15р., № 12-15-/Н042 від 31.12.15р., № 01-16-/Н042 від 31.01.16р., № 02-16-/Н042 від 29.02.16р., № 03-16-/Н042 від 31.03.16р., № 04-16-/Н042 від 30.04.16р.

На момент передачі справи на новий розгляд заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня.

Так, 21.08.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (далі сторона №1), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (далі сторона №2), ТОВ "Хмельницькгаз збут" (далі сторона №3), ПАТ "Укртрансгаз" (далі сторона №4) та НАК "Нафтогаз України" (далі сторона остання) було укладено спільне протокольне рішення № 1846/у про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до розділу 1 предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Порядок проведення розрахунків визначений розділом 2 спільного протокольного рішення. Зокрема, Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 109 499,95 грн. Сторона №1 перераховує на рахунок сторони №2 кошти у сумі 109 499,95 грн. Сторона №2 перераховує стороні №3 кошти за пільги та субсидії у сумі 109 499,95 грн. Сторона №3 перераховує стороні №4 кошти в сумі 109 499,95 грн. в т.ч. ПДВ 18249,99грн. за липень 2015 року згідно з договором від 01.07.15р. №/Н042 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005р. №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за транспортування природного газу за 2015 рік, договір від 01.07.15р. №/Н042, у т.ч. ПДВ 18249,99 грн. Сторона №4 перераховує стороні останній кошти в сумі 109 499,95 грн. у т.ч. ПДВ 18249,99грн. за природний газ 2014 року згідно з договором від 01.07.15р. №/Н042 із записом у графі "призначення платежу" " Постанова Уряду від 11.01.2005р. №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за транспортування природного газу за 2015 рік, договір від 01.07.15р. №/Н042, в т.ч. ПДВ 18249,99 грн. Сторона остання перераховує кошти в сумі 109 499,95 грн. до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків.

Відповідно до розділу 4 сторони, що підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цим ОСОБА_4 протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

ОСОБА_4 протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2).

ОСОБА_4 протокольні рішення аналогічного змісту були укладені 21.09.15р. №2032/у на суму 186 758,94грн., 19.10.2015р. №2132/у на суму 164887,22грн., 19.11.15р. № 2516/у на суму 500 326,40 грн., 18.12.15р. №3028/у на суму 1 000 000грн., 20.01.16р. №146/у на суму 1 200 000грн., 18.02.16р. № 604/у на суму 4000000грн., 21.03.2016р. №1036/у на суму 2700000 грн., 19.04.16р. №1302/у на суму 3000000грн., 19.04.16р. №1303/у на суму 5 000 000грн., 19.05.16р. №1549/у на суму 2039000грн., 17.06.16р. №1777/у на суму 2 000 000грн., 24.06.16р. №1809/у на суму 4 000 000грн.

На виконання вищевказаних спільних протокольних рішень, позивачу було перераховано наступні кошти: 109499,95 грн. згідно платіжного доручення №2 від 25.08.2015р., 186 758,94 грн. згідно платіжного доручення №9 від 22.09.15р.,164887,22 грн. згідно платіжного доручення №15 від 20.10.2015р., 500 326,40 грн. згідно платіжного доручення №21 від 20.11.2015р., 1000000 грн. згідно платіжного доручення №30 від 21.12.2015р., 1 200 000грн. згідно платіжного доручення №2 від 22.01.16р., 4 000 000грн. згідно платіжного доручення №8 від 18.02.16р., 2 700 000грн. згідно платіжного доручення №12 від 22.03.16р., 3 000 000грн. згідно платіжного дорученням №14 від 20.04.16р., 5 000 000грн. згідно платіжного доручення №15 від 20.04.16р., 2039000грн. згідно платіжного доручення №19 від 20.05.16р., 2 000 000грн. згідно платіжного доручення №23 від 21.06.16р., 4 000 000грн. згідно платіжного доручення №24 від 29.06.16р.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за надані послуги з транспортування газу, позивач за період з 21.08.2015р. по 06.06.2016р. нарахував відповідачу 1 009 059,54 грн. пені згідно п. 7.3 договору, 1 257 736,15грн. штрафу, 73 032,65 грн. 3% річних та 31 589,40грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.15р. позивачем були надані відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 40 346 777,19грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 07-15-/Н042 від 31.07.2015р., № 8-15-/Н042 від 31.08.15р., № 09-15-/Н042 від 30.09.15р., № 10-15-/Н042 від 31.10.15р., № 11-15-/Н042 від 30.11.15р., № 12-15-/Н042 від 31.12.15р., № 01-16-/Н042 від 31.01.16р., № 02-16-/Н042 від 29.02.16р., № 03-16-/Н042 від 31.03.16р., № 04-16-/Н042 від 30.04.16р.

Пунктом 5.5 вищевказаного договору передбачено, що оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до суду (24.06.2016р.) борг відповідача становив 5 862 517,29грн. за березень 2016р. - квітень 2016р. На дату винесення рішення відповідачем борг сплачено у повному розмірі про що свідчить уточнюючий розрахунок наданий позивачем 25.08.16р. При цьому розрахунок за надані послуги проведений відповідачем за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 на підставі спільних протокольних рішень (дата операції 24.06.16р. на суму 2000000грн.; дата операції 24.06.16р. на суму 2146544,09грн. та дата операції 29.06.16р. на суму 1715973,20грн. Всього на суму 5862517,29грн.).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Зважаючи на викладене, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 5 862 517,29грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З приводу решти позовних вимог судом враховується наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Судом приймається до уваги, що розрахунок за надані послуги за укладеним між сторонами спору договором в сумі 40346777,19 грн. за період з 21.08.2015р. по 06.06.2016р. відповідач здійснював наступним чином:

- 14583787,39 грн. вартості послуг з транспортування газу відповідач оплатив за рахунок коштів підприємства шляхом перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств;

- 25762989,80грн. - за рахунок коштів державного бюджету, отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Вартість послуг з транспортування газу, наданих позивачем за договором за період липень 2015р. - квітень 2016р. була оплачена відповідачем та зарахована позивачем шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на загальну суму 25762989,80грн., а саме :№1846/у від 21.08.2015р. на суму 109499,95 грн., №2032/у від 21.09.2015р. на суму 186758,94 грн., №2132/у від 19.10.15р. на суму 164887,22грн.,№2516/у від 19.11.2015р. на суму 500326,40грн., №3028/у від 18.12.2015р. на суму 1000000грн., №6146/у від 20.01.2016р. на 1200000грн., №604/у від 18.02.2016р. на суму 4000000грн., №1036/у від 21.03.2016р. на суму 2700000 грн., №1302/у від 19.04.2016р. на суму 3000000грн., №1303/у від 19.04.2016р. на суму 5000000грн., №1549/у від 19.05.2016р. на суму 2039000грн., №1777/у від 17.06.2016р. на суму 2000000грн., №1809/у від 24.06.2016р. на суму 4000000грн. (з якого зараховано позивачем в оплату даного договору за квітень місяць 3862517,29грн.).

Укладаючи вищевказані спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 р. № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 (із змінами). Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Згідно з п.п. 2.1 - 2.3 вищевказаного порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.7 зазначеного порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Аналогічні положення закріплені у пунктах 1.1-1.3, 2.1-2.3, 2.6 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688.

Підписання сторонами у 2015-2016 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р., наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг з транспортування газу за договором №/Н042 від 01.07.15р., підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Підписанням спільних протокольних рішень, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору №/Н042 від 01.07.15р. Тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за послуги з транспортування газу була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями (аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України №908/2215/15-г від 15.12.2015р., № 922/364/15 від 15.10.2015р., а також у постановах Верховного Суду України: від 09.09.2014 зі справи № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 09.09.2014 зі справи № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 23.09.2015 зі справи № 917/2519/14).

Відповідач чітко виконував положення спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань в цій частині за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н042 від 01.07.15р.

Позивач у відповідності до поданого розрахунку зарахував згідно спільних протокольних рішень суму 25762989,80 грн. , а саме згідно №1846/у від 21.08.2015р. на суму 109499,95грн. (платіжне доручення від 27.08.2015р. на суму 109499,95грн.) , №2032/у від 21.09.2015р. на суму 186758,94грн. (платіжне доручення від 25.09.2015р. на суму 186758,94грн.), №2132/у від 19.10.15р. на суму 164887,22 грн. (платіжне доручення від 23.10.2015р. на суму 164887,22грн.), №2516/у від 19.11.2015р. на суму 500326,40 грн. (платіжне доручення від 24.11.2015р. на суму 500326,40грн.), №3028/у від 18.12.2015р. на суму 1000000 грн. (платіжне доручення від 22.12.2015р. на суму 1000000грн.), №6146/у від 20.01.2016р. на суму 1200000 грн. (платіжне доручення від 27.01.2016р. на суму 1200000грн.), №604/у від 18.02.2016р. на суму 4000000 грн. (платіжне доручення від 23.02.2016р. на суму 4000000грн.), №1036/у від 21.03.2016р. на суму 2700000 грн. (платіжне доручення від 14.04.2017р. на суму 2700000грн.), №1302/у від 19.04.2016р. на суму 3000000грн. , №1303/у від 19.04.2016р. на суму 5000000грн. (платіжне доручення від 22.04.2016р. на суму 8000000 грн.), №1549/у від 19.05.2016р. на суму 2039000грн. (платіжне доручення від 24.05.2016р. на суму 2039000грн.), №1777/у від 17.06.2016р. на суму 2000000 грн. (платіжне доручення від 24.06.2016р. на суму 2000000грн.), №1809/у від 24.06.2016р. на суму 4000000грн. (платіжне доручення 29.06.2016р. на суму 4000000грн. : позивачем зараховано 1715973,20 грн. та 2146544,09 грн. за квітень місяць 2016р.; решта суми зарахована в травні (що не включається в розрахунковий період)).

Враховуючи те, що частина вартості наданих послуг по договору за період з 21.08.2015р. по 06.06.2016р., яка не покривалась спільними протокольними рішеннями була оплачена відповідачем за рахунок власних коштів (14583787,39 грн.), частина яких була оплачена в порушення строків оплати укладеного договору (п.5.5), а тому позивачем нараховано відповідачу 1 009 059,54 грн. пені згідно п. 7.3 договору, 1 257 736,15грн. штрафу, 73 032,65 грн. 3% річних та 31 589,40грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Звертається увага, що підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків в сумі 25762989,80 грн. відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 73032,65 грн. згідно поданого розрахунку.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних за період з 21.08.2015р. по 06.06.2016р. судом встановлено, що позивачем в прострочений платіж входила сума погашена спільними протокольними рішеннями та дні фактичної сплати суми заборгованості, які не включаються в період часу, за який здійснюються нарахування (Постанова Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14), а тому правомірним є нарахування 37460,96 грн. три проценти річних.

Враховуючи викладене, в частині стягнення 35571,69 грн. три проценти річних необхідно відмовити.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 31589,40 грн. інфляційних втрат за січень 2016р.

При перерахунку інфляційних втрат судом приймається до уваги п. п. 3.1,3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №14 відповідно до яких інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши поданий позивачем розрахунок, суд зазначає, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на борг, в який входить заборгованість по спільному протокольному рішенню.

Крім того, у відповідності до п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань.

Враховуючи викладене в задоволенні вимоги про стягнення 31589,40 грн. інфляційних втрат необхідно відмовити.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1009059,54 грн. пені нарахованої згідно поданого розрахунку.

Враховуючи матеріали справи, проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що правомірним буде нарахування пені в розмірі 259668,57 грн. При перерахунку пені судом бралось до уваги, що позивачем в прострочений платіж враховувалась сума погашена спільними протокольними рішеннями та дні фактичної сплати суми заборгованості, які не включаються в період часу, за який здійснюються нарахування (Постанова Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14).

В частині стягнення 749390,97 грн. пені необхідно відмовити.

Щодо заявленого позивачем до стягнення штрафу в розмірі 1 257 736,15 грн., то судом враховується, що згідно ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Проте, позивачем нараховано відповідачу штраф за прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, яке є грошовим зобов'язанням. Отже, позивачем безпідставно заявлено до стягнення штраф відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі № 910/3890/15-г від 16.09.2015р., у справі № 910/5010/15-г від 29.07.2015р., Постанова ВСУ від 04.02.14р. №3-1гс14)).

З огляду на вищенаведене, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення 259668,57 грн. пені, 37460,96 грн. 3% річних. Доказів про сплату заборгованості та доказів, які б спростовували позовні вимоги суду не подано.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат судом врахований п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого сплачена сума судового збору у разі припинення провадження у справі повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 12, 15, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м. Хмельницький про стягнення 8 233 935,03 грн., з яких 5 862 517,29 грн. основного боргу, 1 009 059,54 грн. пені, 1 257 736,15 грн. штрафу, 73 032,65 грн. 3% річних та 31 589,40 грн. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" (м. Хмельницький, проспект Миру, буд.41, код 39585960 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ, Кловський узвіз,9/1, код 30019801) 259668,57 грн. (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 57 коп. ) пені, 37460,96 грн. (тридцять сім тисяч чотириста шістдесят гривень 96 коп.) 3% річних, 4456,94 грн. (чотири тисячі чотириста п'ятдесят шість гривень 94 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м. Хмельницький про стягнення 5 862 517,29 грн. основного боргу припинити.

У позові Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" м.Хмельницький про стягнення 749390,97грн. пені, 1 257 736,15грн. штрафу, 35571,69 грн. 3% річних та 31 589,40 грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Повне рішення складено 10.10.2017р.

Головуючий суддя І.В. Грамчук

Суддя О.Д. Вибодовський

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 позивачу (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1), 3- відповідачу (29000, м.Хмельницький, вул. Пр. Миру, 41) позивачу реком . з повідомл.