УХВАЛА

27.09.2017Справа № 910/21451/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М.,

про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017

у справі № 910/21451/16

за позовом державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш», м. Енергодар,

до приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-казахстансько-російське підприємство з виробництва ядерного палива», м. Київ,

про стягнення 144 052 691,50 грн.,

без участі представників учасників процесу у зв'язку з їх неявкою,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-казахстансько-російське підприємство з виробництва ядерного палива» (далі - Товариство) про стягнення за неналежне виконання умов контракту від 04.08.2015 № 05БМ/15/64-143-SD-15-00315: 87 874 397,92 грн. основної заборгованості; 5 608 795,81 грн. пені; 1 617 536,27 грн. 3% річних; 5 891 957,49 грн. втрат від інфляції, а всього 100 992 687,49 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 зі справи № 910/21451/16 позов задоволено частково.

24.07.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017, залишеного без змін апеляційною інстанцією, було видано наказ.

14.09.2017 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) Іванюта І.М. подав суду заяву про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 у справі № 910/21451/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 розгляд заяви призначено на 27.09.2017.

Представники заявника та сторін у судове засідання 27.09.2017 не з'явилися, про час, місце та проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана Відділу та сторонам на адреси, зазначені у заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал і рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заяву, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 121 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК - України) за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

При відстрочці або розстрочці виконання рішення, ухвали, постанови господарський суд на загальних підставах може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю чи приватному виконавцю.

У пункті 7.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - Постанова № 9) зазначено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Пунктом 7.2 Постанови № 9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заявник вказує на те, що наказом від 24.07.2017 зі справи № 910/21451/16 встановлено спосіб виконання, який передбачає стягнення з Товариства на користь підприємства з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, що унеможливлює стягнення іншого майна, виявленого під час виконання, а тому Відділ просить суд змінити спосіб та порядок виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 54535742 шляхом стягнення з Товариства на користь Підприємства: 121 794 854,10 грн. основного боргу; 7 118 256,11 грн. пені; 2 925 324,55 грн. 3 % річних; 12 210 617,57 грн. втрат від інфляції та 206 694,78 грн. судового збору.

Слід зазначити, що у рішенні суду від 13.06.2017 зі справи № 910/21451/16 було встановлено майновий спосіб виконання рішення, а саме стягнення грошових коштів.

Формулювання «з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення» не є способом виконання рішення та лише вказує на можливість стягнення грошових коштів і з будь-яких рахунків.

Державний виконавець не позбавлений права вжити всі необхідні заходи необхідні для виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, державний виконавець в порядку статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» має право у разі недостатності грошових коштів на рахунках боржника, звернути стягнення на інше його майно.

Керуючись статтями 86, 121 ГПК України Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 у справі № 910/21451/16 відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам процесу та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому законодавством України порядку.

Суддя І.Д.Курдельчук