РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/3883/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

до приватного акціонерного товариства "Оболонь"

про стягнення заборгованості в розмірі 4 093 000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пилип В,М. - представник за довіреністю № 147/02 від 19.06.2017 р.;

від відповідача: Пруднік С.І. - представник аз довіреністю № 53/0/25-17 від 12.05.2017 р.;

Петренко О.В.- представник за довіреністю № 55/0/25-17 від 12.05.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Укрінком" до публічного акціонерного товариства Оболонь" про стягнення заборгованості в розмірі 4 093 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.11.2011 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №10-11 із змінами та доповнення.

На виконання умов договору позивачем видано відповідачу кредит.

В порушення умов договору та норм чинного законодавства, відповідач не виконує свої зобов'язання по договору, у зв'язку з чим позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 4 093 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.03.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.04.2017 р.

04.04.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 04.04.2017 р.

В судове засідання 04.04.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 16.03.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення № 015, але 04.04.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи, про залучення третьої особи до участі у справі.

Представники позивача не заперечували проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.04.2017 оку розгляд справи відкладено на 16.05.2017 року.

15.05.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва позивач подав заяву про зміну найменування позивача.

16.05.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва позивач подав заяву-повідомлення.

16.05.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва відповідач подав заяву про зміну найменування відповідача.

В судовому засіданні 16.05.2017 року представники позивача, відповідача підтримали подані заяви про зміну найменування сторін.

Суд задовольнив заяви сторін про зміну найменування сторін, здійснив зміну найменування позивача з публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ» на публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», відповідача з публічного акціонерного товариства «Оболонь» на приватне акціонерне товариство «Оболонь».

Представники відповідача заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача підтримали подане клопотання про залучення третьої особи до участі справи.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи до участі справи.

Представники відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошено перерву до 29.05.2017 року.

У судове засідання 29.05.2017 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 16.05.2017 р., але 29.05.2017 р. до канцелярії суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, документи по справі та відзив на позовну заяву.

Представники позивача заперечували проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.05.2017 року розгляд справи відкладено на 19.06.2017 року.

У судове засідання 19.06.2017 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 3 014, але 19.06.2017 р. до канцелярії суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники позивача заперечували проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.06.2017 року розгляд справи відкладено на 18.07.2017 року.

В судових засіданнях відповідачі неодноразово подавали клопотання про зупинення провадження у справі та заяви про залучення третьої особи до участі у справі, які були відхилені судом.

12.09.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 12.09.2017 року представники відповідача підтримали подане клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача заперечував проти клопотань відповідача про зупинення провадження у справі.

Суд відмовив у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі.

Представники відповідача підтримали подане клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача заперечували проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

18.11.2011 року між публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (скорочена назва - ПАТ «Укрінбанк») (банк) та публічним акціонерним товариством «Оболонь» (позичальник) укладено кредитний договір №10-11.

Відповідно до п3.1 договору, банк надає позичальнику кредит в розмірі 30 000 000,00 грн. на термін 12 місяців по 17 листопада 2012 року (включно).

На підтвердження видачі кредиту в матеріалах справи наявне платіжне доручення №5263784 від 19.11.2011 року на суму 30 000 000,00 грн. з призначенням платежу: «видача кредиту за кредитним договором №10-11 від 18.11.2011».

Кредит використовується позичальником на поповнення обігових коштів (п.3.2.1 договору).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В подальшому між сторонами укладалися договори про внесення змін до кредитного договору про надання кредиту №10-11 від 18.11.2011 року.

Так, відповідно до договору про внесення змін №1 до кредитного договору про надання кредиту №10-11 від 18.11.2011 року, сторонами викладено підпункт 3.1.1 пункту 3.1 в новій редакції, а саме: банк надає позичальнику кредит в розмірі 30 000 000,00 грн. на термін 24 місяців по 17 листопада 2015 року (включно).

Відповідно до договору про внесення змін №4 до кредитного договору про надання кредиту №10-11 від 18.11.2011 року, сторонами викладено підпункт 3.1.1 пункту 3.1 в новій редакції, а саме: банк надає позичальнику кредит в розмірі 30 000 000,00 грн. на термін 24 місяців по 17 листопада 2015 року (включно).

Станом на 06.11.2013 року заборгованість по кредиту становить 17 500 000,00 грн.

Відповідно до п.3.2.1 договору, позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, передбачені в п.3.2.1 цього договору.

Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі відповідно до умов цього договору (п.5.3.2 договору).

Листом-вимогою вих.. № 786/0/2-11 від 01.02.2016 року в якій позивач вимагав негайно, але не пізніше 30-днів погасити банку прострочену заборгованість за кредитним договором, а саме 4094000,00 грн. строкової заборгованості за кредитом.

Будь-яких доказів повернення тіла кредиту матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Заперечуючи проти позову у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником прав й обов'язків публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", не є банківською установою, а тому вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №10-11 від 18.11.2011 року є необґрунтованими.

Судом встановлено, що Постановою Національного банку України №934 від 24.12.2015 року публічне акціонерне товариство «Укрінбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно з рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

На підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національним банком України 22.03.2016 року було винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укрінбанк». Цього ж дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з зазначеним рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Укрінбанк».

Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року, визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24.12.2015 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії несплатоспроможних", визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 року у справі №К/800/11968/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року у справі №826/1162/16 залишено без змін.

Таким чином, дії Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині ліквідації публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» визнано незаконними.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк»), оформленим протоколом №3 від 22.11.2016 року, змінено найменування товариства як юридичної особи з публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на "Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до п.1.1 Статуту публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРІНКОМ", протокол №3 від 22.11.2016р., публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», перереєстрованого Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 05.06.2015р., номер запису 6038947, ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, на публічне акціонерне товариство «УКРІНКОМ», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк».

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ», оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 року, змінено найменування товариства як юридичної особи з "Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ" на "Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до п.1.1 Статуту публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРІНКОМ", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 року, Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ", перереєстрованого приватним нотаріусом Сазоновою О.М. 13.07.2016р., номер запису 6038947, ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, на публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ».

Суд звертає увагу, що на момент укладення кредитного договору №10-11 від 18.11.2011 року між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та приватним акціонерним товариством "Оболонь", Банк - публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" мав відповідну банківську ліцензію, яка була відкликана постановою Національного банку України 22.03.2016 року №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК", винесеною на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які в подальшому були скасовані як незаконні.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не передбачає такої підстави для припинення кредитного договору й втрати кредитором права вимоги за таким кредитним договором до боржника, як відкликання банківської ліцензії у банка - кредитора та виключення його з Державного реєстру банків. Крім того, зміна найменування юридичної особи не є його реорганізацією, а тому заміна кредитора у зобов'язанні, що виникли з кредитного договору №10-11 від 18.11.2011 року, у розумінні ст. 510 Цивільного кодексу України не відбувалась.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Станом на дату розгляду даної справи №910/3883/17 публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" має ідентифікаційний код юридичної особи 05839888, тобто такий же, що й мало публічне акціонерне товариство "УКРІНБАНК" до зміни найменування, а відповідно до п.1.1 Статуту публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК", оформленим протоколом №6 від 28.03.2017 року, публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" на "публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ".

Крім того, судом розглянуті та відхилені посилання відповідача на рішення господарського суду Луганської області та постанови Донецького апеляційного господарського суду у справах до публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", в яких було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів та зобов'язання здійснити перерахування грошових коштів, у зв'язку з тим, що публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ" не є банком і не має банківської ліцензії, з огляду на те, що позивач не втратив права на стягнення з позичальника кредитних коштів у зв'язку з відсутністю банківської ліцензії, яку мав при видачі кредиту. Наявність чи відсутність ліцензії у публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на момент стягнення заборгованості за кредитним договором не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, які склались на підставі кредитного договору №10-11 від 18.11.2011 року. Крім того, Суд звертає увагу, що у випадку відступлення публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" права вимоги за спірним договором на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеного на підставі статті 512 Цивільного кодексу України, іншій юридичній особі, яка не мала б статусу банківської установи, до останнього перейшли всі права й обов'язки первісного кредитора у зобов'язанні й боржник не звільнявся від виконання своїх зобов'язань перед новим кредитором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" має право на стягнення з приватного акціонерного товариства "Оболонь" заборгованості за кредитним договором №10-11 від 18.11.2011 року за відсутності банківської ліцензії, оскільки її наявність надає право такій юридичній особі здійснювати саме банківську діяльність, зокрема, право на видачу кредитних коштів, а не на стягнення вже виданих кредитних коштів, а тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості за кредитним договором №10-11 від 18.11.2011р. по простроченій заборгованості по основному боргу в розмірі 4 093 000,00 грн. відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та позичальником не спростований.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Оболонь» (04212, м. Київ, вулиця Богатирська, будинок 3, ідентифікаційний код: 05391057) на користь публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (93404, Луганська обл.., м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, будинок 3-А, ідентифікаційний код: 05839888) заборгованість за кредитом у розмірі 4 093 000 (чотири мільйони дев'яносто три тисячі) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 61 395 (шістдесят одна тисяча триста дев'яносто п'ять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 09.10.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий