ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017р. Справа № 914/1710/17

За позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65», м. Львів,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття Інвест», м. Старий Самбір,
про: стягнення заборгованості в розмірі 66.968,57 грн.
Суддя Синчук М.М. при секретарі судового засідання Карась Х.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №270317 від 27.03.2017 р.),
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття Інвест» про стягнення заборгованості в розмірі 66.968,57 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2017 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 04.09.2017 р. В судовому засіданні 04.09.2017 р. розгляд справи відкладався на 25.09.2017 р. та на 09.10.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору №2207/13 від 22.07.2013 р. в повному обсязі не оплатив виконаних будівельний робіт в розмірі 16.318,42 грн. Внаслідок несвоєчасного погашення боргу відповідачу нараховано 44.261,40 грн. інфляційних втрат та 6.388,75 грн. - три проценти річних.

В судове засідання представник позивача зявився, вимоги попередніх ухвал суду виконав частково, позовні вимоги підтримав повністю та надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причин повторно неприбуття не повідомив, хоч був належно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

22 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття Інвест» (відповідач у справі) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» (позивач у справі) укладено Договір субпідряду №2207/13 на капітальний ремонт автомобільної дороги (надалі Договір).

За умовами цього Договору Підрядник (ТзДВ «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65») бере на себе зобовязання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту автомобільної дороги м. Добромиль вул. Грушевського, за рахунок коштів обласного бюджету, відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та в обумовлений цим Договором термін. Замовник (ТзОВ «Прикарпаття Інвест») зобовязується прийняти закінчений капітальним ремонтом обєкт і сплатити вартість виконаних робіт (ст. 1 Договору).

Відповідно до п. 13.5 Договору встановлено, що підставою для здійснення розрахунків є підписані ОСОБА_2 приймання виконаних підрядник робіт (ф. КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (ф.КБ-3), які складаються Підрядником і подаються для підписання Замовнику до 01 числа місяця наступного за звітнім. Розрахунок проводиться протягом 10 робочих днів з дати підписання відповідних документів ОСОБА_2.

Так, позивач на виконання взятих на себе зобовязань виконав, а відповідач прийняв будівельні роботи на загальну суму 221.318,42 грн., що підтверджується ОСОБА_2 №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 р. і Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрат/ за жовтень на суму 66.391,10 грн., та ОСОБА_2 №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 р. і Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрат/ за жовтень на суму 154.927,32 грн.

Відповідач свій обовязок з оплати виконав частково в розмірі 205.000,00 грн., зокрема: 5.000,00 грн. - 19.09.2013 р. та 200.000,00 грн. 20.08.2014 р., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями банківських виписок.

16 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією №1609 про повернення заборгованості в розмірі 16.318,42 грн., докази надсилання долучено до матеріалів справи.

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав.

Крім того, за неналежне виконання грошових зобовязань позивачем нараховано відповідачу 44.261,40 грн. інфляційних втрат та 6.388,75 грн. - три проценти річних.

Відповідач проти позову не заперечив, доказів оплати боргу та штрафних санкцій до суду не подав, інших письмових доказів до суду не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з приводу газопостачання.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 13.5 Договору встановлено, що підставою для здійснення розрахунків є підписані ОСОБА_2 приймання виконаних підрядник робіт (ф. КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (ф.КБ-3), які складаються Підрядником і подаються для підписання Замовнику до 01 числа місяця наступного за звітнім. Розрахунок проводиться протягом 10 робочих днів з дати підписання відповідних документів ОСОБА_2.

В силу статті 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено. що позивачем виконано, а відповідачем прийнято будівельних робіт на загальну суму 221.318,42 грн. кореспондуючий обовязок з оплати відповідачем виконано частково в розмірі 205.000,00 грн. Відтак, позовні вимоги позивача щодо стягнення 16.318,42 грн. основного боргу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 44.261,40 грн. інфляційних втрат та 6.388,75 грн. - три проценти річних.

В частині стягнення інфляційних втрат, судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» де зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд здійснивши розрахунок інфляційних втрат, беручи до уваги періоди часу які вказує позивач, зазначає, що вимоги позивача про стягнення 44.261,40 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в розмірі 42.313,27 грн. В частині позовних вимог про стягнення 1.948,13 грн. інфляційних втрат суд відмовляє за безпідставністю.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.12.2013 - 31.07..421.12627198.38243516.80
01.09.2014 - 31.07.201716318.421.92615114.8931433.31
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 42313,27 грн.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних (з урахуванням положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України у постанові «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. №14), вказує позивачу, що такий здійснено вірно, а відтак, вимоги позивача про стягнення 6.388,75 грн. трьох процентів річних є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. ОСОБА_2 або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 1.553,44 грн.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття Інвест» (адреса: вулиця Лева Галицького, будинок 42,офіс 22, місто Старий Самбір, Старосамбірський район, Львівська область, 82000; ідентифікаційний код 36765683) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» (адреса: проспект В.Чорновола, будинок 63, місто Львів, 79058; ідентифікаційний код 36765683) 16.318,42 грн. основного боргу, 42.313,27 грн. - інфляційних втрат, 6.388,75 грн. - три проценти річних та 1.553,44 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.10.2017 року.

Суддя Синчук М.М.