ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.10.2017 Справа № 905/2065/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук, Полтавська область

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

відповідача 2: Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область

про: стягнення пені в розмірі 10035,85грн., 3% річних в розмірі 2245,31грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 03.07.2017р.;

від відповідача 1: ОСОБА_2 за довіреністю від 08.11.2016р.;

від відповідача 2: не зявився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засідання 10.10.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Крюківський вагонобудівний завод, м.Кременчук, Полтавська область звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область про стягнення пені в розмірі 10035,85грн., 3% річних в розмірі 2245,31грн.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.09.2017р. порушено провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором про закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р. з оплати поставленого товару, внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені та 3 % річних.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 1, 12, 15, 43, 54-57, 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16, 253, 509, 525, 526, 529, 530, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 218, 230-232, 267 Господарського кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав наступні документи: договір про закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р. з додатком; замовлення №20 від 24.02.2017р.; видаткову накладну №КВ-75559 від 02.03.2017р.; акт приймання-передачі кришки люка; залізничну накладну №44006732 від 06.03.2017р.; рахунок-фактури №КВ-03003 від 02.03.2017р.; претензію №1-26юр від 28.04.2017р.; правоустановчі документи; витяг з ЄДРПОУ відносно позивача.

Під час розгляду справи позивачем було надано додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: підтвердження відсутності в провадження судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спори, справи між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав а також рішення цих органів з такого спору; банківські виписки з особового рахунку.

04.10.2017р. від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність вини відповідача, затримку фінансування у звязку з проведенням антитерористичної операції, а також на відсутність збитків у позивача внаслідок порушення термінів оплати поставленого товару.

09.10.2017р. від позивача надійшла заява №1-26юр/2 від 04.10.2017р., в якій останній просив вважати належним відповідачем ПАТ «Українська залізниця» та стягнути з відповідача 1 пеню в розмірі 10035,85грн., 3% річних в розмірі 2245,31грн.

Представник позивача в судове засідання 10.10.2017р. зявився, позовні вимоги до відповідача 1 підтримав.

Представник відповідача 1 в судове засідання 10.10.2017р. зявився, проти позову заперечив.

Представник відповідача 2 в судове засідання 10.10.2017р. не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом своєчасного надсилання ухвали суду за адресою місцезнаходження.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017р. між ПАТ Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук, Полтавська область (постачальник) та ПАТ Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область (покупець) укладений договір про закупівлю (далі договір), згідно п. 1.1. 1.3. якого: предметом договору є поставка постачальником покупцю товару в асортименті та кількості згідно специфікації (додаток 1), яка є невідємною частиною чинного договору; найменування товару: запасні частини до вантажних вагонів (кришки люка піввагонів нові); виробник товару: ПАТ «КВБЗ» м.Кремечук, Україна.

Пунктом. 4.1. договору, специфікацією встановлено, що товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 робочих днів від дня одержання постачальником заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору ціна постачальника на запасні частини до вантажних вагонів (кришки люка піввагонів нові) визнана тендерними торгами і вказана у специфікації (додаток 1), яка є невідємною частиною чинного договору. Загальна сума договору складає 1241724,00грн. з урахуванням ПДВ 20% 206954,00грн.

За умовами п. 6.2. договору та специфікації покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару.

Згідно п. 9.2. договору покупець у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Термін дії договору з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2017р. (п.15.1. договору).

ПАТ Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область звернулось до позивача із замовленням №20 від 24.02.2017р., в якому просив відвантажити кришку люка піввагона нову габариту 0ВМ-230шт. на суму 1241724,00грн. з ПДВ.

На виконання умов договору про закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р. позивач поставив товар відповідачу, що підтверджується видатковою накладною №КВ-75559 від 02.03.2017р. на суму 1241724,00грн., актом приймання-передачі №1.

Внаслідок несвоєчасної оплати 05.05.2017р. позивач направив регіональній філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця претензію №1-26юр від 28.04.2017р. з вимогою щодо сплати пені та 3% річних, яка не була задоволена останнім.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні ПАТ Українська залізниця, м. Київ, регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область до сплати пені, 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати товару за договором про закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р.

Пунктом 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. встановлено, що відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач 2 регіональна філія Донецька залізниця дійсно не є юридичною особою, оскільки входить до ПАТ Українська залізниця на правах відокремленого підрозділу.

Відповідно статті 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі, що здійснюється спеціалізованим господарським судом, можуть бути зазначені у статті 1 ГПК України підприємства, організації та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності. Відповідач 2 (регіональна філія Донецька залізниця) не наділений статусом юридичної особи, що, виходячи зі змісту статті 1 ГПК України, позбавляє його права самостійно брати участь у судовому процесі, який здійснюється спеціалізованими господарськими судами, тому провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук, Полтавська область до відповідача 2 - Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область підлягає припиненню на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України. Крім того, у своїй заяві №1-26юр/2 від 04.10.2017р. позивач фактично відмовився від заявлених вимог до віповідача 2- регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область та просив суд вважати відповідачем ПАТ Українська залізниця та стягнути з нього пеню в розмірі 10035,85грн., 3% річних в розмірі 2245,31грн.

Виходячи з принципу повного, всібічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги позивача до ПАТ Українська залізниця такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на таке:

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору про закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, купівлі-продажу.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за поставлену продукцію покупець зобов'язаний сплатити постачальнику певну грошову суму. В силу приписів ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, які (ст.655, ч.1 ст.691) також передбачають обов'язок покупця сплатити за придбаний товар певну суму грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Як було встановлено судом, сторони визначили порядок оплати, за яким покупець зобов'язаний сплатити суму за товар в строк, який визначений в договорі про закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р. та специфікації, а саме протягом 20 банківських днів з дня отримання товару.

Отже позивач здобув право вимоги за видатковою накладною №КВ-75559 від 02.03.2017р. 01.04.2017р.

Оплата поставленого товару здійснена 27.04.2017р., тобто з порушенням строку, визначеного у договорі.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, покупець не мав жодних підстав для ухилення від належного виконання обов'язку із здійснення платежу за поставлений товар відповідно до умов договору про закупівлю закупівлю №ДОН/НХ-17044/НЮ від 22.02.2017р. за вищевказаними накладними у встановлений договором термін.

Таке неналежне виконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач 1 вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дані наслідки порушення зобов'язання передбачені і ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України. Згідно норм зазначених статей у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п.п. 1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони у п. 9.2. договору встановили, що покупець у разі порушення строків оплати товару, сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про те, що він є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі у сумах 10035,85грн. та 2245,31грн. відповідно.

Посилання відповідача у відзиві на те, що проведення антитерористичної операції та бойових дій у межах Донецької та Луганської областей суттєво впливають на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" та наявність збитків за результатми діяльності у 2016р. судом до уваги не приймаються, оскільки зазначені обставини не звільняють сторону, зобов'язану за договором від виконання покладених на неї обов'язків належним чином.

Судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України, покладається на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,33, 34, 43, 44, 49,59, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження по справі в частині позовних вимог до Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман, Донецька область.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук, Полтавська область до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ про стягнення пені в розмірі 10035,85грн., 3% річних в розмірі 2245,31грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, Печерський район, вул. Тверська, буд. 5, ЄДРПОУ 03680) на користь Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (39621, Полтавська обл., місто Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) пеню у розмірі 10035,85грн., 3% річних в розмірі 2245,31грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 10.10.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 12.10.2017р.

Суддя Я.О. Левшина