ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 910/21114/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Могил С.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуЗаступника прокурора міста Києва
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 06.06.17
у справі№910/21114/16
господарського судуміста Києва
за позовомКиївської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Оптімабудсервіс"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаГлущенка Д.В. (дов. від 03.04.17),
відповідачаСєтова М.О. (дов. від 24.04.17),
прокурораГудименко Ю.В. (дов. ід 21.01.13)

В С Т А Н О В И В :

Київська місцева прокуратура №2 в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімабудсервіс" залишку боргу та штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 37 802 560,00 грн. за неналежне виконання умов договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 14.08.08 №469, із подальшими змінами, щодо будівництва торгівельно-офісного комплексу з підземним та наземним паркінгом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.01.17 у справі №910/21114/16 (суддя Мудрий С.М.), позов задоволено повністю, з підстав доведення позивачем належними доказами факту заборгованості за вказаним договором.

За результатом апеляційного перегляду, постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, оскільки позивачем, не перевіривши договір від 14.08.08 №469 на відповідність вимогам чинного законодавства, передчасно заявлено позов про стягнення боргу та штрафних (фінансових) санкцій за неналежне виконання угоди про пайову участь у будівництві торгівельно-офісного комплексу.

Не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, Прокуратура міста Києва звернулася до касаційного суду із скаргою, просивши постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення місцевого суду залишити без змін. Скарга мотивована не взяттям апеляційною інстанцією до уваги доводів позивача, що перерахунок суми пайового внеску не здійснено з вини відповідача. Крім того, на думку прокуратури, судом другої інстанції не висвітлено недоліків договору від 14.08.08 №469 на предмет невідповідності діючому законодавству.

При цьому, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст.43 ГПК України, невірно оцінюючи докази, дійшов помилкового висновку, щодо розрахунку розміру пайового внеску, оскільки Департаментом розмір внесків вираховувався на підставі вимог положень Порядку визначення розмірів пайової участі забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затверджених додатком №16 до рішення Київської міської ради від 30.12.10 №573/5385.

Крім того, на думку прокуратури, доводи суду апеляційної інстанції щодо узгодження питання корегування розміру пайового внеску відповідно до зміни кошторису на будівництво, ґрунтуються на припущеннях, оскільки судом проігноровані наявні у матеріалах справи докази звернення Департамента до Товариства з пропозицією надати пакет документів для корегування розміру кошторису на будівництво та відповідно внесків пайової участі.

Скаржник також вважає безпідставними доводи суду апеляційної інстанції про відсутність дій з боку Департаменту щодо ініціювання позову про спонукання ТОВ "Оптімабудсервіс" внесення змін до договору від 14.08.08 №469, шляхом корегування вартості будівництва та відповідного розміру пайових внесків, бо саме відповідач є зацікавленою особою таких змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 14.08.08 між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого є Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімабудсервіс" (забудовник) укладено договір №469 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва (а.с.15-19 т.1).

Предметом договору є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв'язку із будівництвом торгово-офісного комплексу з підземним та наземним паркінгом загальною площею 123 390 м2 (у тому числі адміністративно-офісні приміщення - 87 390 м2, загальна площа паркінга 36 000 м2) на перетині вул. Ревуцького та вул. Вишняківської у Дарницькому районі м. Києва (п.1.1.).

Забудовник зобов'язаний перераховувати пайовий внесок на суму 106 792,16 тис. грн. (без ПДВ) на умовах, визначених у цьому договорі (п.2.1.).

08.04.10 сторони уклали додаткову угоду №1 до зазначеного договору, змінивши п.1.1. договору щодо предмета, а саме: змінивши розмір площі будівництва торгово-офісного комплексу: 127 830 м2, у тому числі: офіси 85 734 м2, підземний паркінг 12 147 м2, наземний паркінг 29 949 м2.

Пунктом 2 вказаної угоди №1 також встановлено, що забудовником станом на 09.03.10 перераховані пайові кошти на суму 227,66 тис. грн. і заборгованість становить 76,28 тис. грн., у т.ч. штрафні санкції (пеня та інфляція) на суму 16,28 тис. грн. (а.с.20-21 т.1).

09.06.12 сторони уклали додаткову угоду №2, якою встановлено, що заборгованість по сплаті пайової участі за квітень 2010 року-травень 2012 року відповідно до розрахунку від 05.06.12 складає 26,63 тис. грн., у т.ч. пеня - 0,21 тис. грн. та інфляція - 6,55 тис. грн.) (без ПДВ). Розрахунок є невід'ємною частиною угоди №2.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 передбачено, що з урахування п.1 цієї угоди, залишок пайового внеску, термін оплати якого не настав згідно договору пайової участі від 14.08.08 №469 та додаткової угоди від 08.04.10 №1 складає 34 024,51 тис. грн. - (50 тис. грн.*26 міс) = 32 724,51 тис. грн. (без ПДВ).

Пунктами 1-3 угоди №2 та рішення постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку від 22.05.12 (протокол №10/111) забудовник зобов'язується перераховувати: -заборгованість на суму 26,63 тис. грн. (без ПДВ) у строк до 06.07.12 включно; - залишок пайового внеску на суму 32 724,51 тис. грн.. (без ПДВ) за наступним графіком: - по 50,00 тис. грн. (без ПДВ) у строк з квітня 2014 року по березень 2015 року включно щомісячно, але не пізніше 28 числа кожного місяця; - на суму 32 124,51 тис. грн. (без ПДВ) у строк з квітня 2015 року по березень 2018 року включно, рівними частинами щомісячно, але не пізніше 28 числа кожного місяця" (п.4 додаткової угоди №2).

Сума коштів, визначених у п.4.2 цієї угоди, на момент здійснення платежу (у т.ч. достроково) коригується на індекс інфляції (накопичувальний) від дати їх розрахунку. (п.7 додаткової угоди №2).

У разі прострочення строків сплати залишку пайового внеску, визначеного у п.4.2 цієї угоди: - забудовник сплачує пеню у розмірі 0,1% від нарахованої суми за кожну добу прострочення строку сплати; - розмір несплаченої частки сплачується забудовником у сумі скоригованій Головним управлінням економіки та інвестицій на індекс інфляції від дати розрахунку пайових коштів. У разі, якщо індекс інфляції є меншим за 100% коригування суми первинного платежу не відбувається (п.8 додаткової угоди №2) (а.с.22-23 т.1).

Мотивуючи звернення із позовом, в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Київська місцева прокуратура №2 зазначила, що відповідач, обумовлений договором строк залишок по сплаті пайових внесків належним чином не виконав, через що утворився борг за період квітень 2014 року-серпень 2016 року на суму 33 154 150,00 грн. з урахуванням індексу інфляції. Крім того, зважаючи на узгоджене сторонами положення вимог п.8.1 додаткової угоди від 09.07.12 №2, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 4 648 410,00 грн.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення з ТОВ "Оптімабудсервіс" залишку боргу та штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 37 802 560,00 грн. за неналежне виконання умов договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 14.08.08 №469, із подальшими змінами, щодо будівництва торгівельно-офісного комплексу з підземним та наземним паркінгом.

Задовольняючи повністю позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що правовідносини сторін по виконанню умов договору від 14.08.08 №469 є триваючими, при цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин про визнання даного правочину недійсним, чим спростовуються доводи відповідача про укладення даного договору із порушенням вимог цивільного законодавства.

Наразі, заборгованість за вказаними пайовими внесками ТОВ "Оптімабудсервіс", включаючи штрафні (фінансові) санкції - непогашена, що дає підстави для висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Скасовуючи судовий акт першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що під час розгляду справи, проект будівництва змінено (зокрема і у частині, яка стосується обсягів такого будівництва). З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи загальна площа об'єкта склала - 8 258,23 м2. У зв'язку із чим, кошторисна вартість будівництва суттєво змінилася у бік зменшення, а отже і розмір пайового внеску має бути перерахований. Остаточні розрахунки пайових внесків, як за договором, так і за послідуючими додатковими угодами, здійснені без визначення загальної кошторисної вартості будівництва.

Поміж тим, договір від 14.08.08 №469, діючий у редакції змін, внесених додатковими угодами від 08.04.10 №1 та від 09.06.12 №2, не містить змін, щодо призведення кошторису та розміру пайових внесків у відповідність до обсягів фактичних витрат та площі будівництва, що суперечить приписам п.7 Прикінцевих та перехідних положень, ч.1-5 ст.30, ст.40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності". Зазначеними положеннями законодавства зобов'язано сторін договору привести його умови до вимог цього Закону. У контексті спірних правовідносин мається на увазі частина умов щодо визначення та зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму, передбачену технічними умовами будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, а також щодо відсутності зобов'язань з передачі інших об'єктів у комунальну власність.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки суду апеляційної інстанції вірними, а місцевого суду - помилковими, зважаючи на наступне.

Положеннями вимог ст.599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вірно визначено попередніми судовими інстанціями, зобов'язання за вказаним правочином виникли 14.08.08 і є діючими на момент розгляду господарської справи, оскільки обставини (докази) про визнання даного правочину недійсним - відсутні.

Зазначений договір укладений відповідно до вимог законодавства, діючого на момент його підписання, включаючи момент внесення змін, викладених у додаткових угодах від 08.04.10 №1 та від 09.06.12 №2, а саме: ЗУ "Про планування та забудову територій", ЗУ "Про столицю України - місто-герой Київ", Рішення Київради "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва" від 27.02.2003 №271/431, Порядку визначення розмірів пайової участі (внеску) забудовників у створенні (розвитку) соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.10 №573/5385.

12.03.11 набув чинності ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.11.

Відповідно до вимог ст.40 зазначеного Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Частиною 3 ст.40 цього Закону, яка набула чинності з 01.01.13, визначено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Отже, діючим законодавством визначено, що визначення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури покладено на орган місцевого самоврядування, у контексті спірних правовідносин на позивача.

У зв'язку із зазначеним, відхиляються доводи скаржника про безпідставність висновків суду апеляційної інстанції про відсутність дій з боку Департаменту щодо ініціювання позову про спонукання ТОВ "Оптімабудсервіс" внести зміни до договору від 14.08.08 №469, шляхом корегування вартості будівництва та відповідного розміру пайових внесків, бо саме відповідач, на думку, прокуратури, є зацікавленою особою таких змін.

Згідно з п.7 Прикінцевих положень ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Наведена норма не містить застереження про те, що її дія поширюється лише на договори, строк виконання зобов'язання за якими не настав.

Отже, оскільки п.7 Розділу V Прикінцевих положень ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлена пряма вказівка на зворотну дію у часі умов цього Закону щодо договорів про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, то колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що на спірні правовідносини сторін, з моменту набрання ним чинності, поширюється дія ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", що узгоджується із правовою позицією ВСУ, викладеною у постанові від 22.05.15 №911/3912/13.

А тому, доводи прокуратури про те, що судом другої інстанції не висвітлено недоліків договору від 14.08.08 №469 на предмет невідповідності діючому законодавству є неспроможними.

Крім того, є не вірними обґрунтування прокуратурою мотивів касаційної скарги з приводу відповідності обрахунку Департаментом розміру пайового внеску відповідно до вимог діючого положенням Порядку визначення розмірів пайової участі забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого додатком №16 до рішення Київської міської ради від 30.12.10 №573/5385.

Наразі, вказане рішення Київської міської ради про затвердження Поряду від 30.12.10 №573/5385 діє у частині, що не суперечить ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності".

Оскільки, умови договору від 14.08.08 №469, із послідуючими змінами від 08.04.10 та від 09.06.12 не відповідають вимогам п.7 Розділу V Прикінцевих положень ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", щодо приведення його у відповідність із зазначеним Законом, а на час розгляду справи загальна площа об'єкта будівництва суттєво змінилася у бік зменшення і склала 8 258,23 м2, при тому що кошторис і розмір пайового внеску не змінювався й обов'язок з визначення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури покладено на орган місцевого самоврядування, - у задоволенні вимог про стягнення боргу та штрафних (фінансових) санкцій за вказаним договором, обґрунтовано відмовлено.

Отже, колегія суддів вважає, що постанова апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки вона прийнята при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.06.17 у справі №910/21114/16 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

С. К. Могил