РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017Справа №910/15681/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд»
простягнення 144446 грн. 05 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Рачинський В.А. - представник за довіреністю № 1 від 21.08.2017;

від відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.09.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» про стягнення 144446 грн. 05 коп., з яких 141179 грн. 72 коп. основного боргу, 1007 грн. 46 коп. 3% річних та 2258 грн. 87 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та положень укладеного між сторонами Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 не здійснив оплату за надані позивачем у період з березня по травень 2017 року послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 141179 грн. 72 коп. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1007 грн. 46 коп. за період з 21.05.2017 по 14.08.2017 та інфляційні втрати у розмірі 2258 грн. 87 коп. за червень 2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15681/17, розгляд справи призначено на 06.10.2017.

У судовому засіданні 06.10.2017 представник позивача подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що між сторонами відсутні будь-які інші укладені договори, крім Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 06.10.2017 подав документи на виконання вимог ухвали суду, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, вимог ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.09.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 22.09.2017 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку та 22.09.2017 не було вручене під час доставки (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 06.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» (замовник) укладено Договір № К/КПП на надання послуг, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання забезпечити надання послуг по виконанню своїми кранами РДК-250 будівельно-монтажних, навантажувально-розванатжувальних та інших робіт і послуг на будівельному майданчику «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями», що наданий замовником та знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюковщина, вул. Відродження.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 вартість однієї машино-години роботи гусеничного крану РДК-250 без палива становить 170,04 грн.; вартість однієї машино-години роботи гусеничного крану РДК-250 з паливом становить 420,00 грн.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.03.2017 вартість однієї машино-години роботи гусеничних кранів РДК-250 (зав. № 11689) та РДК-250 (зав. № 12480) у разі роботи від електричного живлення становить 240 грн. 00 коп.; вартість однієї машино-години роботи гусеничних кранів РДК-250 (зав. № 11689) та РДК-250 (зав. № 12480) з дизельним паливом (за потреби) становить 438,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 вартість перебазування на/та з об'єкту, монтаж та демонтаж 2-х гусеничних кранів РДК-250 становить 40000,08 грн.

Відповідно до п. 10.7 Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.09.2017, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що у березні 2017 року позивач надав відповідачу послуги за Договором № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 на суму 18960 грн. 00 коп., що підтверджується актом приймання виконаних послуг № 2215 від 31.03.2017 на суму 18960 грн. 00 коп., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копія акту долучена позивачем до позовної заяви; оригінал оглянуто у судовому засіданні 06.10.2017, про що зазначено у протоколі судового засідання від 06.10.2017).

Судом встановлено, що у квітні 2017 року позивач надав відповідачу послуги за Договором № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 на загальну суму 108019 грн. 78 коп, що підтверджується актом приймання виконаних послуг № 2239 від 12.04.2017 на суму 17520 грн. 00 коп., актом приймання виконаних послуг № 2240 від 12.04.2017 на суму 15600 грн. 00 коп., актом приймання виконаних послуг № 2255 від 19.04.2017 на суму 12720 грн. 00 коп., актом приймання виконаних послуг № 2256 від 19.04.2017 на суму 17040 грн. 00 коп., актом приймання виконаних послуг № 2273 від 27.04.2017 на суму 8400 грн. 00 коп., актом приймання виконаних послуг № 2274 від 27.04.2017 на суму 13440 грн. 00 коп., актом приймання виконаних послуг № 2290 від 29.04.2017 на суму 23299 грн. 78 коп., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копії актів долучені позивачем до позовної заяви; оригінали оглянуто у судовому засіданні 06.10.2017, про що зазначено у протоколі судового засідання від 06.10.2017).

Судом встановлено, що у травні 2017 року позивач надав відповідачу послуги за Договором № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 на суму 14199 грн. 94 коп., що підтверджується актом приймання виконаних послуг № 2295 від 10.05.2017 на суму 14199 грн. 94 коп., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копія акту долучена позивачем до позовної заяви; оригінал оглянуто у судовому засіданні 06.10.2017, про що зазначено у протоколі судового засідання від 06.10.2017).

Таким чином, загальний розмір наданих позивачем послуг за вказаними актами надання послуг становить 141179 грн. 72 коп.

При цьому, судом встановлено, що в актах приймання виконаних послуг № 2290 від 29.04.2017 на суму 23299 грн. 78 коп. та № 2295 від 10.05.2017 на суму 14199 грн. 94 коп. відсутнє посилання на Договір № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016.

Водночас, у судовому засіданні 06.10.2017 позивач подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що будь-яких інших договорів між сторонами укладено не було.

Враховуючи надані позивачем пояснення, які не були спростовані відповідачем, та відсутність доказів наявності між сторонами будь-яких інших укладених договорів, чинних у спірному періоді, суд дійшов висновку, що послуги за актами № 2290 від 29.04.2017 на суму 23299 грн. 78 коп. та № 2295 від 10.05.2017 на суму 14199 грн. 94 коп. були надані відповідно до умов Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.1 Договору № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016 оплата за виконані виконавцем послуги здійснюється замовником протягом 10 банківських днів після підписання актів приймання-передачі наданих послуг, які оформлені виконавцем та підписані замовником.

Таким чином, враховуючи дати складення актів надання послуг, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити послуги, надані позивачем за актом № 2215 від 31.03.2017 на суму 18960 грн. 00 коп. у строк до 14.04.2017 включно, за актом № 2239 від 12.04.2017 на суму 17520 грн. 00 коп. у строк до 27.04.2017 включно, за актом № 2240 від 12.04.2017 на суму 15600 грн. 00 коп. у строк до 27.04.2017 включно, за актом № 2255 від 19.04.2017 на суму 12720 грн. 00 коп. у строк до 05.05.2017 включно, за актом № 2256 від 19.04.2017 на суму 17040 грн. 00 коп. у строк до 05.05.2017 включно, за актом № 2273 від 27.04.2017 на суму 8400 грн. 00 коп. у строк до 16.05.2017 включно, за актом № 2274 від 27.04.2017 на суму 13440 грн. 00 коп. у строк до 16.05.2017 включно, за актом № 2290 від 29.04.2017 на суму 23299 грн. 78 коп. у строк до 17.06.2017 включно та за актом № 2295 від 10.05.2017 на суму 14199 грн. 94 коп. у строк до 23.05.2017 включно.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив оплату за надані позивачем послуги на загальну суму 141179 грн. 72 коп. за Договором № К/КПП на надання послуг від 31.10.2016, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 141179 грн. 72 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 141179 грн. 72 коп.

Станом на дату розгляду справи у суді відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 141179 грн. 72 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» у розмірі 141179 грн. 72 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» суми основного боргу у розмірі 141179 грн. 72 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1007 грн. 46 коп. за період з 21.05.2017 по 14.08.2017.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки, як встановлено судом, відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги за актом № 2295 від 10.05.2017 на суму 14199 грн. 94 коп. у строк до 23.05.2017 включно, з огляду на що, враховуючи заявлений позивачем період нарахування 3% річних (з 21.05.2017 по 14.08.2017), суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування 3% річних за період з 21.05.2017 по 23.05.2017 на суму 126979 грн. 78 коп., та з 24.05.2017 по 14.08.2017 - на суму 141179 грн. 72 коп. (на всю суму боргу).

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
126979,7821.05.2017 - 23.05.201733 %31,31
141179,7224.05.2017 - 14.08.2017833 %963,12
Всього:994,43 грн.
Таким чином, обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, є 994 грн. 43 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» 3% річних у розмірі 1007 грн. 46 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 994 грн. 43 коп.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2258 грн. 87 коп. за червень 2017 року.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» інфляційних втрат у розмірі 2258 грн. 87 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Проммонолітбуд» (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 27-А; ідентифікаційний код: 39965119) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 6; ідентифікаційний код: 37218918) суму основного боргу у розмірі 141179 (сто сорок одна тисяча сто сімдесят дев'ять) грн. 72 коп., 3% річних у розмірі 994 (дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 43 коп., інфляційні втрати у розмірі 2258 (дві тисячі двісті п'ятдесят вісім) грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 2166 (дві тисячі сто шістдесят шість) грн. 50 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 17.10.2017

Суддя І.М. Отрош