ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р.Справа № 922/2883/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія Імпульс" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
про розірвання договору
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №08/11/8/2-17 від 03.01.2017 р.;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 08.09.2017р.;

третя особа - ОСОБА_1, особисто.

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2017 року Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія Імпульс", в якому просить суд розірвати договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди 20.08.1997 №1216, укладений між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідно до умов договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди 20.08.1997 №1216, земельна ділянка, загальною площею 0,5465 га, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Хабарова, 7, була надана в тимчасове користування адміністративних робіт, виробничих та допоміжних будівель і споруд. На підставі свідоцтва про право власності від 18.11.2010 б/н, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, нежитлові будівлі літ. "Б-1", загальною площею 14,7 кв. м, літ. "Г-1" площею 182,7 кв. м, літ. "Д-1" площею 75,1 кв. м, літ. "Е-1" площею 56,4 кв. м, літ. "Ж-1" площею 108 кв. м, літ. "К-1" площею 25,0 кв. м, літ. "Л-1" площею 12,2 кв. м, літ. "М-1" площею 5,3 кв. м по вул. Хабарова, 7, зареєстровані за ЗАТ "Імпульс" на праві приватної власності. На цей час нежитлова будівля літ. "З-1" площею 116,0 кв. м, що розташована на земельній ділянці площею 0,0342 га по вул. Хабарова, 7 у м. Харкові належить ОСОБА_1 на праві власності, таким чином, право власності ТОВ "ВК Імпульс" на нежитлову будівлю літ. "З-1" площею 116,0 кв. м по вул. Хабарова, 7 у м. Харкові припинено, що є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником будинків та споруд. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 13, 14, 19 Конституції України, 26, 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 181, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, статті 7, 13, 15, 31, 32 Закону України "Про оренду землі", статті 12, 80, 83, 120, 123, 124 Земельного кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 10 жовтня 2017 року представник позивача позов підтримує повністю з підставі, викладених у позовній заяві, та просить суд задовольнити його. Надав клопотання (вх. №32971 від 09.10.2017 р., вх. №) про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Представник відповідача проти позову заперечує, надав заяву (вх. №33091 від 10.10.2017 р.) про долучення до матеріалів справи інформації з ДЗК про земельні ділянки :13:002:0024, :13:002:0034. У відзиві на позовну заяву зазначив, що за законодавством, чинним на день відчуження відповідачем об'єкта нерухомого майна, не передбачалося припинення договору оренди на підставі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. При виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Вказана норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, а припиняється в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки. Також заявив усне клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог Харківської міської ради.

Третя особа проти задоволення позову заперечувала, супровідним листом (вх. №31489 від 26.09.2017 р.) надала додаткові документи, які досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

20 серпня 1997 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради та Закритим акціонерним товариством "Імпульс" (правонаступником якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія імпульс") було укладено Договір №1216 на право тимчасового користування землею на умовах оренди (надалі - Договір оренди).

Даний Договір оренди зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 20 серпня 1997 року за №1216.

Відповідно до умов пункту 1.1. Договору оренди, Виконавчий комітет Харківської міської ради рішенням №160 від 15 березня 1995 року надає, а Закрите акціонерне товариство "Імпульс" приймає в тимчасове користування земельну ділянку за адресою м. Харків, вул. Хабарова, 7 загальною площею 0,5465 га згідно з планом землекористування, що додається.

Згідно з пунктом 1.2. Договору оренди, земельна ділянка надається у тимчасове користування на умовах оренди строком до 15 березня 2020 року для експлуатації та обслуговування адміністративних, виробничих та допоміжних будівель і споруд.

20 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством "Імпульс" (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується передати майно - нежитлова будівля літ "З-1", загальною площею 116,0 кв. м, розташована за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, буд. 7 - у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму.

Згідно з ОСОБА_3 з Державного реєстру правочинів №4172927 від 20.06.2007 вбачається, що право власності на нежитлову будівлю літ. "З-1" загальною площею 116,0 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, буд. 7 належить ОСОБА_1, дата реєстрації права власності - 20 червня 2007 року (т. I, арк. с. 62).

Як зазначає позивач у позовній заяві, на підставі п. 18 додатку 1 до рішення 43 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 29.04.2010 №67/10, із змінами внесеними п. 2 додатку 3 до рішення 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 27.10.2010 №304/10, надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 в оренду строком до 01.04.2015 земельну ділянку площею 0,0342 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення по вул. Хабарова, 7 (Фрунзенський район) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (виробниче приміщення) (т. I, арк. с. 37-40).

Пунктом 27 додатку до рішення 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 22.09.2010 №246/10 затверджено матеріали вибору місця розташування земельних ділянок та надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки ЗАТ "Імпульс" загальною площею, орієнтовано, 0,5290 га по вул. Хабарова, 7 (Фрунзенський район) для експлуатації і обслуговування нежитлових приміщень (т. I, арк. с. 29-30)

Пунктом 13 додатку 1 до рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 19.12.2012 №962/12 вирішено наступне:

"Внести зміни до пункту 27 додатку до рішення 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 22.09.2010 №246/10, замінивши слова "ЗАТ "Імпульс" словами ТОВ "Виробнича компанія імпульс".

Надати ТОВ "Виробнича компанія "Імпульс" в оренду строком до 01.12.2022 року земельну ділянку площею 0,5346 га за рахунок земель промисловості по вул. Хабарова, 7 у Фрунзенському районі (кадастровий номер :12:002:0034) для експлуатації та обслуговування нежитлових виробничих будівель.

Договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, реєстраційний №1216 від 20.08.1997 року вважати таким, що припиняє свою дію з дня державної реєстрації нового договору оренди землі." (т. I, арк. с. 31-33).

Пунктом 32 додатку до рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 25.09.2013 №1262/13 вирішено:

"Внести зміни до пункту 13 додатку 1 до рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 19.12.2012 №962/12, замінивши цифри "01.12.2022" цифрами "01.03.2024".

Внести зміни до пункту 13.3. додатку 1 до рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 19.12.2012 №962/12, виклавши його у наступній редакції:

"13.3. Договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, реєстраційний №1216 від 20.08.1997 року вважати таким, що припиняє дію з дня прийняття цього рішення" (т. I, арк. с. 34-36).

На підставі рішень Харківської міської ради "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 19.12.2012 №962/12 та від 25.09.2013 №1262/13 Департаментом земельних відносин підготовлено проект угоди про розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди по вул. Хабарова, 7, укладеного з ТОВ "Виробнича компанія імпульс", реєстраційний №1216 від 20.08.1997 року, який погоджено в установленому порядку.

Харківською міською радою було запропоновано погодити ТОВ "ВК Імпульс" проект угоди про розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20.08.1997 №1216.

Спір виник внаслідок того, що відповідачем не вчинено дій щодо розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20.08.1997 №1216.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є розірвання Договору №1216 право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20 серпня 1997 року за рішенням суду.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі", що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що пунктом 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 передбачено, що до по дії, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони мали місце.

Крім того, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи викладене посилання Харківської міської ради на положення Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" в редакції чинній на момент подання позову, а саме щодо припинення спірного Договору оренди на підставі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці є безпідставним.

При цьому, суд звертає увагу, що оскільки відчуження нежитлової будівлі літ. "З-1" загальною площею 116,0 кв. м, розташованої на орендованій відповідачем земельній ділянці, мало місце у 2007 році, права власності на цю будівлю перейшло до фізичної особи у 2007 році тому правовідносини щодо переходу прав на землю у разі відчуження прав на будівлю, розташовану на земельній ділянці, регулюються Цивільний кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент відчуження/переходу права власності у 2007 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент переходу права власності у 2007 році) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Положеннями частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент переходу права власності у 2007 році) також передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Виходячи із зазначених норм законодавства, до набувача будівлі, розташованої на орендованій відповідачем земельній ділянці, у зв'язку з відчуженням відповідачем на його користь будівлі та переходом до нього (набувача) права власності на будівлю, відповідно, перейшло й право користування тією частиною земельною ділянкою, на якій розташована сама будівля.

Суд зазначає, що станом на момент відчуження нежитлової будівлі в статті 31 Закону України "Про оренду землі" була відсутня така підстава для припинення договору оренди землі, як набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Крім того, суд зауважує, що законом чітко передбачені підстави для припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Так за умовами ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Умови Договору №1216 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20 серпня 1997 року не містять переліку підстав для його розірвання.

Підстав для дострокового розірвання в судовому порядку укладеного сторонами у справі договору №1216 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20 серпня 1997 року, що відповідали б наведеним вище нормам, позивач не навів.

Перехід права власності на будівлю, що розташована на орендованій відповідачем земельній ділянці є підставою для зміни умов спірного Договору оренди в частині площі цієї земельної ділянки, яка надана відповідачу в оренду.

Оскільки ні спірним Договором №1216 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 20 серпня 1997 року, ні положеннями законодавства України не передбачено такої підстави для розірвання договору оренди як набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, то позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди задоволенню не підлягають.

Також, позивачем не наведено істотного порушення відповідачем спірного Договору оренди, як того вимагає стаття 651 Цивільного кодексу України. Натомість, матеріали справи містять лист Східної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 23.05.2017 №4584/10/20-38-12-03-16 (т. I, арк. с. 63) в якому зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія Імпульс" не має заборгованості з орендною плати за землю станом на 23 травня 2017 року.

Посилання позивача на постанови Вищого господарського суду України від 18.10.2016 по справі №922/550/16 та від 09.07.2015 по справі №910/23058/14 суд вважає безпідставним, оскільки проаналізувавши наведені позивачем постанови судом встановлено, що у справі №922/550/16 умовами укладеного між сторонами спору договору оренди земельної ділянки було передбачено можливість розірвання договору на підставі переходу права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи; у справі №910/23058/14 відповідачем було заявлено про відмову від права користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно з ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зміна предмету або підстав позову є правом позивача.

Суд вважає позовні вимоги з підстав, які заявлено, необґрунтованими, недоведеними, тому у задоволенні позову по даному предмету спору слід відмовити. Позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав з іншим предметом позову.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про розірвання договору.

Вирішуючи по суті усне клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог Харківської міської ради.

Одночасно суд наголошує, що правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд відмовляє в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги (пункт 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29 травня 2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Враховуючи, що в даному разі підставою для відмови в позові є відсутність факту порушення прав позивача, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України і покладає їх на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_5

/Справа №922/2883/17/