КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Справа№ 910/5716/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 - дов. № 43 від 11.09.2017

від відповідача ОСОБА_3 - особисто

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від

від 06.06.2017 (суддя Демидов В.О.)

у справі № 910/5716/17

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України

у Київській області

до відповідача ОСОБА_3

про розірвання договору купівлі-продажу № 3-НБ-ЗД від 08.01.2003

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/5716/17 позов задоволено повністю. Розірвано договір купівлі-продажу державного майна об'єкта незавершеного будівництва, що продано на аукціоні №3-НБ-ЗД від 08.01.2003, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області судовий збір в розмірі 1 600, 00 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, позивач не довів належними та допустимими доказами факту істотного порушення відповідачем умов договору в зв'язку із закінченням будівництва у визначені договором строки, а також наявності шкоди, внаслідок якої позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. Крім цього, на думку апелянта, неможливість завершити будівництво у встановлені договором купівлі-продажу строки сталось через відсутність документів на право користування земельною ділянкою, обов'язок отримання яких покладено саме на позивача, що в свою чергу робить неможливим отримання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/5716/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 12.09.2017.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 12.09.2017 оголошено перерву на 10.10.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

В судове засідання з'явився апеляційної інстанції з'явились представники позивача та відповідача, останній підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, Регіональне відділення Фонду державного майна України у Київській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу державного майна об'єкта незавершеного будівництва, що продано на аукціоні №3-НБ-ЗД від 08.01.2003. В обґрунтування своїх вимог зазначило про істотне порушення відповідачем умов цього договору в частині невиконання покупцем зобов'язань щодо здійснення добудови об'єкта, утримання прилеглої території в належному стані, відсутності охорони, забезпечення виконання вимог екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища, що встановлено актами поточних перевірок від 07.03.2003, 01.06.2005, 27.06.2006, 22.06.2007, 28.02.2008, 23.01.2014, 25.11.2016.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що неможливість завершити будівництво у встановлені договором купівлі-продажу строки сталось через відсутність документів на право користування земельною ділянкою, обов'язок отримання яких покладено саме на позивача, що у свою чергу, робить неможливим отримання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт. На думку відповідача, проведені РВ ФДМУ по Київській області перевірки були здійснені без належного повідомлення покупця про їх проведення та за його відсутності.

Як встановлено матеріалами справи, 08.01.2003 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (позивачем, продавцем за договором) та ОСОБА_3 (відповідачем, покупцем за договором) укладено договір купівлі-продажу державного майна об'єкта незавершеного будівництва, яке продано на аукціоні №3-НБ-ЗД (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупця об'єкт незавершеного будівництва - корпус 2-В за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, питання відведення, купівлі або дострокової оренди якої вирішується покупцем самостійно з місцевими органами влади в порядку, установленому чинним законодавством, і є об'єктом приватизації згідно з наказами Фонду державного майна України від 10.06.2002 №1004 і Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 21.06.2002 №5-27-1/23, а покупець зобов'язався прийняти цей об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов договору.

Право власності на об'єкт незавершеного будівництва згідно п. 1.2 Договору переходить до покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

Положеннями п. 2.1 Договору сторони погодили, що покупець зобов'язаний внести 198,00 грн. за придбаний об'єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору. Термін оплати може бути продовжений ще на 30 календарних днів за умови внесення покупцем не менше 50 відсотків від вищевказаної суми.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору передача об'єкта приватизації здійснюється продавцем покупцю в 3-денний термін після нотаріального посвідчення цього договору; передача об'єкта продавцем і прийняття його покупцем посвідчується актом прийому-передачі, який підписується сторонами.

За умовами п.п. 5.1.4, 5.1.5, 5.1.6 Договору покупець зобов'язаний в шестимісячний термін з моменту його підписання підготувати документи, здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об'єкт; забезпечити виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час забудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта; добудувати об'єкт протягом 5 років.

Покупець зобов'язаний на вимогу продавця надавати йому необхідні документи щодо виконання умов цього договору (п. 5.1.9 Договору).

За умовами п.5.1.8 Договору у разі неможливості завершення будівництва об'єкта в установлені терміни за наявності відповідних обґрунтувань, терміни завершення будівництва можуть бути змінені за спільним рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.

23.04.2010 між сторонами було укладено Додатковий договір №5, відповідно до якого сторони погодили викласти п. 5.1.6 Договору в наступній редакції: «Покупець зобов'язаний в термін до 31.12.2011 року підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об'єкт приватизації, добудувати та ввести об'єкт в експлуатацію до 31.12.2013 з можливою зміною первісного призначення».

Відповідно до п. 7.3 Договору у разі невиконання покупцем умов цього договору продавець має право у встановленому порядку на розірвання договору, стягнення завданих збитків у цінах, діючих на момент розірвання договору, а також повернення об'єкта незавершеного будівництва у власність продавця.

У разі невиконання однією із сторін умов Договору, він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду або господарського суду (п. 11.3 Договору).

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договором на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

До об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: підприємства (цехи, виробництва, дільниці, інші підрозділи, якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, із структури якого вони виділяються) як єдині майнові комплекси, до складу яких входять усі види майна, призначені для їх діяльності, що визначені Цивільним кодексом України, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (далі - єдиний майновий комплекс підприємства); об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані; окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких це майно розташовано; акції (частки, паї), що належать державі у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій та підприємств, заснованих на базі об'єднання майна різних форм власності; об'єкти соціально-культурного призначення, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, крім тих, що не підлягають приватизації (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного майна» державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Доказами у справі в силу приписів ст. ст. 32-34 ГПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.ч 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, які встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № №6-75цс13.

Таким чином, чинним законодавством визначено, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного майна» Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим діють на підставі Закону України «Про Фонд державного майна України», цього Закону, інших законів України з питань приватизації.

За приписами ч. 3 ст. 7 цього Закону державні органи приватизації в межах своєї компетенції, зокрема, контролюють виконання умов договорів купівлі-продажу державного майна.

Як вище згадувалось, за умовами укладеного між сторонами Додаткового договору №5 від 23.04.2010 сторони погодили викласти п. 5.1.6 Договору в наступній редакції: «Покупець зобов'язаний в термін до 31.12.2011 року підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об'єкт приватизації, добудувати та ввести об'єкт в експлуатацію до 31.12.2013 з можливою зміною первісного призначення».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області в межах своє компетенції здійснювались перевірки виконання відповідачем умов спірного Договору, за результатами яких встановлено порушення відповідачем його умов в частині невиконання покупцем зобов'язань щодо здійснення добудови об'єкта, утримання прилеглої території в належному стані, відсутності охорони, забезпечення виконання вимог екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища, про що складено акти поточної перевірки від 07.03.2003, 01.06.2005, 27.06.2006, 22.06.2007, 28.02.2008, 23.01.2014, 25.11.2016.

Зокрема, згідно акту від 23.01.2014 поточної перевірки виконання умов Договору, від підписання якого відповідач відмовився встановлено, що умови Договору на час проведення перевірки в повному обсязі не виконані, а саме не підготовлено та не здійснено відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об'єкт приватизації, не добудовано та не введено об'єкт в експлуатацію до 31.12.2013 з можливою зміною первісного призначення; не забезпечено виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта, не повідомлено про неможливість завершення будівництва об'єкта в установлені терміни.

Крім цього, 23.01.2014 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області також складено акт про недопущення до перевірки та (або) ненадання документів, відповідно до якого робочій групі не надано документів на підтвердження виконання умов Договору за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту від 25.11.2016 поточної перевірки виконання умов спірного Договору, здійсненої Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області відповідно до вимог ст.7 і 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» та ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», умови Договору станом на 25.11.2016 в повному обсязі також не виконані, зокрема, не добудовано та не введено об'єкт в експлуатацію до 31.12.2013 з можливою зміною первісного призначення; не забезпечено виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта, не надано й продавцю необхідні документи щодо виконання умов цього договору.

Останню перевірку виконання положень Договору було здійснено 25.11.2016, проте відповідач на перевірку не з'явився та акту поточної перевірки не підписав, відтак цей акт направлено на його адресу листом №14-01-5659 від 25.11.2016.

За приписами ст. 19 Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» обов'язковими умовами приватизації об'єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є: встановлення строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва; забезпечення вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта приватизації. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обґрунтувань строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.

У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Абзацом 6 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» встановлено, що державний орган приватизації зобов'язаний вимагати від нового власника виконання зобов'язань, визначених договором купівлі-продажу об'єкта приватизації, та в разі їх невиконання застосовувати до нього санкції згідно із законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Положеннями п. 7.3 Договору сторони також погодили, що у разі невиконання покупцем умов цього договору продавець має право у встановленому порядку на розірвання договору, стягнення завданих збитків у цінах, діючих на момент розірвання договору, та повернення об'єкта незавершеного будівництва у власність продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши обставини й матеріали справи, насамперед умови Договору, апеляційний суд встановив, що відповідач не завершив будівництва спірного об'єкта нерухомості у визначені Договором строки, не підготовив та не здійснив відповідних дій щодо переоформлення права на добудову об'єкта, зокрема, не добудував та не ввів об'єкт в експлуатацію до 31.12.2013; не забезпечив виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта, не повідомив про неможливість завершення будівництва об'єкта в установлені терміни, тобто допустив істотне порушення умов Договору, про що свідчать складені Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області в межах своє компетенції та оформлені відповідно до вимог чинного законодавства акти поточної перевірки виконання умов Договору.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вищезгаданих умов Договору відповідачем не надано, як й не надано доказів на підтвердження неможливості завершення будівництва у встановлений Договором строк або звернення до позивача із заявами про наявність перешкод у будівництві.

Твердження відповідача (апелянта) про неможливість завершити будівництво у встановлені Договором строки через відсутність документів на право користування земельною ділянкою, обов'язок отримання яких покладено саме на позивача (продавця), не заслуговують на увагу, адже укладаючи спірний Договір (п. 1.1) сторони погодили, що питання відведення, купівлі або дострокової оренди земельної ділянки вирішується покупцем (відповідачем) самостійно з місцевими органами влади в порядку, установленому чинним законодавством. Доказів внесення змін до Договору в цій частині або визнання його недійсним матеріали справи не містять, відповідно згадана умова є чинною та обов'язковою для сторін.

Оскільки в супереч вимог чинного законодавства та умов Договору відповідач об'єкту продажу не добудував та не ввів в експлуатацію, не здійснив відповідних дій щодо переоформлення права забудовника на об'єкт приватизації тощо, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про неотримання позивачем очікуваного результату при укладенні Договору, що є істотним порушення відповідачем його умов.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.11.2016 у справі № 5015/4554/12, від 29.03.2017 у справі № 910/15684/16, від 18.10.2016 у справі № 914/102/16 та 03.10.2016 у справі № 918/39/16.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про розірвання Договору в зв'язку з істотним порушенням відповідачем своїх зобов'язань за цим Договором, що значною мірою позбавило позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, відтак є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи позивача (апелянта) щодо порушення судом першої інстанції приписів матеріального та процесуального права, пропуску строку позовної давності не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Надуманими й жодним чином не підтвердженими видаються посилання апелянта про відсутність права позивача на звернення до суду з позовом про розірвання Договору тощо.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/5716/17 - без змін.

Матеріали справи № 910/5716/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук