ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 926/2612/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Буковина-Реєстр, м. Чернівці

до відповідача-1 Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, м. Чернівці

до відповідача-2 Головного управління державної казначейської служби України у Чернівецькій області, м. Чернівці

про стягнення шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця, у розмірі 213150грн.

Суддя Дутка В.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 10.01.2017р.

від відповідача 1 ОСОБА_2, довіреність від 10.01.2017р., ОСОБА_3, довіреність від 19.09.2017р.

від відповідача 2 ОСОБА_4, довіреність від 03.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю Буковина-Реєстр звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом до 1) Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, 2) Головного управління державної казначейської служби України у Чернівецькій області про стягнення шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця, у розмірі 213150, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неправомірних дій Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції під час здійснення виконавчого провадження ВП № 52703729 та №52706202 позивачу завдано шкоду у розмірі 213 150,00 грн.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 10.08.2017р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05.09.2017р.

Ухвалами від 05.09.2017р., від 19.09.2017р. розгляд справи відкладався.

Відповідач-1 у запереченнях від 18.09.2017р. просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю, посилаючись на те, що всі дії проводяться в рамках зведеного виконавчого провадження №53582016, відтак позивачем не втрачена можливість отримати кошти відповідно до рішення суду.

У доповненнях до заперечень від 27.09.2017р. відповідач-1 зазначив про часткове стягнення в межах зведеного виконавчого провадження коштів та їх перерахування стягувачу в сумі 1421,96 грн. (платіжне доручення №9231 від 28.07.2017р.) та в сумі 17,06 грн. (платіжне доручення №9248 від 28.07.2017р.). Всі виконавчі дії проводяться в рамках зведеного виконавчого провадження №53582016, відтак стягувачем не втрачена можливість отримати кошти відповідно до рішення суду.

Відповідач-2 у запереченнях від 03.10.2017р. просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують сукупність необхідних складових для застосування до відповідача цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

У судовому засіданні 03.10.2017р. представник позивача просив задовольнити позов, представники відповідачів вважають позов безпідставними та просили відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд встановив таке.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22.09.2016р. у справі №926/424/16 задоволено позов ТОВ «Буковина-Реєстр», зобовязано публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" особі Чернівецького ВП ПАТ "Укрінбанк" (м.Київ, вул.Смирнова-Ласточкіна, буд.10-а; ) перерахувати грошові кошти в сумі 210 000,00 грн. за умовами банківського вкладу з депозитного рахунку ТОВ "Буковина-реєстр" № 0283 на власний рахунок ТОВ "Буковина-реєстр" №0300. Зобовязано публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" в особі Чернівецького ВП ПАТ "Укрінбанк" перерахувати грошові кошти в сумі 210 000,00 грн. за платіжним дорученням від 09.12.2015 року з поточного рахунку "Буковина-реєстр" №0300 у ПАТ "Укрінбанк" на власний рахунок ТОВ "Буковина-реєстр" за №912 у ПАТ "КБ "Глобус" у м.Чернівці, відділення №17, МФО 380526. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3150,00 грн.

На виконання вказаного рішення 10.10.2016 року видано накази.

18.10.2016р. головним державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 відкриті виконавчі провадження №52703729 та №52706202 з примусового виконання наказу господарського суду Чернівецької області № 926/424/16, виданого 10.10.2016 року.

18.10.2016р. головним державним виконавцем винесені постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ».

26.10.2016р. головним державним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника ПАТ «УКРІНКОМ» виконавчого збору в сумі 21 315,00 грн.

26.10.2016р. головним державним виконавцем винесена постанова про обєднання виконавчих проваджень №52703729 та №52706202 у зведене виконавче провадження під №52703729.

26.10.2016р. головним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

26.10.2016р. листом від 03.11.2016р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, що банком накладений арешт на рахунки ПАТ «УКРІНКОМ» в сумі 234 465,00 грн., та що на рахунках достатньо коштів для виконання постанови.

Однак, головний державний виконавець Антишина Г.М. в порушення законодавчих приписів не вчинила дій для надсилання платіжних вимог до банку, в результаті чого рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.201бр. до цього часу не виконано.

10.03.2017р. головним державним виконавцем Антишиною Г.М. винесена постанова про передачу виконавчих проваджень №52703729 та №52706202 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відповідно до Постанови про передачу виконавчого провадження від 07.03.2017 року директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5

Згідно інформації управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у складі зведеного виконавчого провадження перебуває 19 виконавчих документів про стягнення з ПАТ «УКРІНКОМ» () коштів на загальну суму 799 253,40грн., 84 847.69 доларів США та 85 049,57євро.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 22.06.2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2017року, визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 щодо не надсилання платіжної вимоги на примусове списання коштів з рахунку ПАТ «УКРІНКОМ» за виконавчими провадженнями №52703729 та №52706202.

Факт неправомірних дій (бездіяльності) Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо не надсилання платіжної вимоги на примусове списання коштів з рахунку ПАТ «УКР1НКОМ» за виконавчими провадженнями №52703729 та №52706202 встановлено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 22.06.2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2017 року по справі №926/424/16.

Всупереч вимогам ч.3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» головний державний виконавець Антишина Г.М. не надіслала ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» платіжну вимогу на примусове списання коштів в сумі 234 465,00 грн. на наступний робочий з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. А зважаючи на те, що 10.03.2017 року головним державним виконавцем Антишиною Г.М. винесена постанова про передачу виконавчих проваджень № 52703729 та № 52706202 з примусового виконання наказу господарського суду Чернівецької області № 926/424/16 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, де у складі зведеного виконавчого провадження перебуває 19 виконавчих документів про стягнення з ПАТ «УКРІНКОМ» () коштів на загальну суму 799 253,40 грн., 84 847,69 доларів США та 85 049,57 євро, реальна можливість позивача отримати кошти на виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.2016р. втрачена.

В результаті позивачу завдана матеріальна шкода в сумі 213 150 грн., яка полягає в порушенні належного йому майнового права на виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.2016р. у справі №926/424/16 та втрати матеріальних цінностей на які останній вправі був розраховувати.

Отже, предметом спору є стягнення 213150,00 грн. матеріальної шкоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За правилами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов'язання.

Стаття 56 Конституція України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди встановлено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Отже, правила щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою або службовою особою встановлені статтями 1173, 1174 Цивільного кодексу України, згідно яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, даними правовими нормами встановлено, що державою підлягає до відшкодування шкода, яка завдана незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадової або службової особи.

Враховуючи вищевказане, предметом доказування є належним чином доведені факти незаконності дій органу державної влади чи його посадової особи, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіянням шкоди.

Відтак, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрати майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому було заподіяно шкоду у розмірі 213150,00 грн. з вини дій (бездіяльності) Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо не надсилання платіжної вимоги на примусове списання коштів з рахунку ПАТ «УКРІНКОМ» за виконавчими провадженнями №52703729 та №52706202 всупереч вимогам ч.3 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження». А зважаючи на те, що 10.03.2017р. головним державним виконавцем винесена постанова про передачу виконавчих проваджень до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, реальна можливість позивача отримати кошти на виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 22.09.2016р. у справі №926/424/16 втрачена.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог з урахуванням того, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вже зазначено вище, судом встановлена бездіяльність державного виконавця Антишиної Г.М. щодо не вчинення дій для надсилання платіжних вимог до банку.

Відтак, у даному випадку, протиправна поведінка відповідача мала б бути направлена на невиконання рішення суду, порушення права позивача, встановленого рішенням суду і знаходитись у причинно-наслідковому звязку з нанесеною майновою шкодою.

Проте, у даному випадку позивачем не доведено факту виникнення шкоди на момент подачі позову до суду, коли виконавче провадження не закінчене.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту, що саме неправомірна поведінка самого державного виконавця призвела до заподіяння шкоди.

Крім того, позивачем не доведено розміру завданої шкоди в сумі 213150,00 грн.

З відповідей Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 11.09.2017р., від 14.09.2017р. вбачається вжиття заходів для задоволення вимог стягувачів, зокрема державним виконавцем списано частину боргу з рахунків боржника на депозитний рахунок Відділу. Кошти розподілено між стягувачами у зведеному виконавчому провадженні в порядку встановленому ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження». На рахунок позивача перераховано 17,06 грн. (ВП №52706202) згідно платіжного доручення №9248 від 28.07.2017 та 1421,96 грн. (ВП №52703729) згідно платіжного доручення №9231 від 28.07.2017. В порядку примусового виконання зведеного виконавчого провадження описано та арештовано нерухоме майно, яке належить боржнику, а саме: вбудовано-прибудоване приміщення, загальною площею 1310,90 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 73. Вищезазначене майно оцінено експертом та 03.08.2017 державним виконавцем передано на реалізацію. Згідно відомостей сайту Системи електронних торгів арештованим майном, 15.09.2017 відбудуться торги арештованого майна за стартовою ціною 12563000,00 грн., номер лоту 234556. Подальше виконання виконавчого листа буде організоване у відповідності до вимог Закону.

З урахуванням викладеного, правових підстав для покладення відповідальності за правилами ст.1166 ЦК України на відповідача немає в звязку з відсутністю повного складу цивільного правопорушення, оскільки: позивачем не доведено заподіяння йому шкоди у розмірі 213150,00 грн. на момент звернення до суду, а також заподіяння майнової шкоди саме відповідачем, яка була б у причинно-наслідковому звязку з діями відповідача. Для застосування статті 1166 ЦК України необхідно повний склад цивільного правопорушення, чого в даному спорі судом не встановлено.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачем всупереч приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено всіх елементів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2017р.

Суддя В.В.Дутка