ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2017 р.Справа № 916/911/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС»;

до відповідачів: 1. Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»;

2. Дочірнього підприємства «ОДЕСА-МЕДІА»;

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: Розенбойм Ю.О., за довіреністю від 18.04.2017р.;

від відповідача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»: Подуфалова І.В., за довіреністю №175 від 29.12.2016р.;

від відповідача Дочірнього підприємства «ОДЕСА-МЕДІА»: Яценко Ю.В., за довіреністю від 31.08.2017р.;

СУТЬ СПОРУ: 18.04.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію наступну інформацію:

«И вдруг!...С мая 2016 года «Транс-Сервис» отказался платить и разорвал договор в одностороннем порядке. Об этом компаньоны даже не потрудились сообщить - просто поставили перед фактом» (опубліковано в газеті «Port News «Чорноморськ», НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4»);

«Уклоняясь от внесения платежей по договору паевого участия в содержании Порта, компания «Транс-Сервис» использует государственное имущество, находящееся на балансе Порта, в своей предпринимательской деятельности с целью получения прибыли не неся никаких затрат на его содержание и функционирование, переложив их в полном объеме на Порт.» та «Однако, как стало очевидным, компания «Транс-Сервис» приняла решение уклониться от взятых на себя инвестиционных обязательствах в рамках государственно-частного партнерства.». (поширено шляхом розміщення на сайті Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» в публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2», адреса сторінки в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1).

«Зато мы получили в «подарок» такие сомнительные инвестиционные проекты, как «Транс-Сервис», который сегодня имеет самые льготные условия в порту по непонятным причинам, который в одностороннем порядке расторг невыгодные ему договоры, получил самые тяжелые краны порта по цене дешевле, чем аренда такси на месяц, и при этом задолжал порту около 60 млн гривен.» (поширена керівником Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_6 в інтерв'ю «ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5», що розміщено Інформаційним агентством «Одесса-Медиа» в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6; та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2017р. порушено провадження у справі №916/911/17.

У судовому засіданні 24.05.2017р. від відповідача надійшла заява про відвід судді Оборотової О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2017р., після виходу з нарадчої кімнати, у задоволенні заяви Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» по справі № 916/911/17 - відмовлено.

24.05.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору керівника Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_6

24.05.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшла заява про зміну предмету позову відповідно до якої, окрім раніше заявлених вимог позивач просить суд зобов'язати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» спростувати вказану інформацію.

У судовому засіданні 24.05.2017р. заяву про доповнення немайнових позовних вимог судом не прийнято до розгляду у відповідності до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, оскільки заявлення додаткових немайнових вимог за своєю суттю є поданням ще одного, окремого позову.

24.05.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

30.05.2017р. за вх. №2-2898/17 до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про витребування в порядку ст. 38 ГПК України у Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та Інтернет «Український мережений інформаційний центр (УМІЦ) відомості про власника сайту seaport.com., на якому розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1); відомості про власника сайту odessamedia.net, на якому було розміщено інтерв'ю під назвою: ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6), а також витребувати у Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» інформацію про те, чи має редакція друкованого засобу масової інформації - газети «Port News Чорноморськ» статус юридичної особи; якщо редакція вказаної газети не має статусу юридичної особи, то структурним підрозділом якої юридичної особи є ця редакція; якщо редакція зазначеної газети не є структурним підрозділом юридичної особи, то хто є засновником цієї газети як друкованого засобу масової інформації - ДП «МТП «Чорноморськ» або інша особа (особи).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача керівника Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_6 - відмовлено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. зобов'язано Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та Інтернет «Український мережений інформаційний центр (УМІЦ) надати відомості про власника сайту seaport.com., на якому розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1) та відомості про власника сайту odessamedia.net, на якому було розміщено інтерв'ю під назвою: ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6). Уповноважено представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» на отримання документів витребуваних ухвалою суду.

09.06/2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.06.2017р. повторно зобов'язано Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та Інтернет «Український мережений інформаційний центр (УМІЦ) надати відомості про власника сайту seaport.com., на якому розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1) та відомості про власника сайту odessamedia.net, на якому було розміщено інтерв'ю під назвою: ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6). Уповноважено представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» на отримання документів витребуваних ухвалою суду.

09.06.2017р. за вх.№2-3088/17 до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.06.2017р. продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів до 03.07.2017р.

23.06.2017р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшло клопотання про залучення до участі у справі №916/911/17 іншого відповідача (співвідповідача) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2017р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» про залучення до участі у справі іншого відповідача - задоволено; залучено до участі у справі № 916/911/17 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» в якості іншого відповідача у справі (співвідповідача).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2017р. повторно зобов'язано Об'єднання підприємств в галузі телекомунікацій, інформатизації та Інтернет «Український мережений інформаційний центр (УМІЦ) надати відомості про власника сайту seaport.com., на якому розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1) та відомості про власника сайту odessamedia.net, на якому було розміщено інтерв'ю під назвою: ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (адреса в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6). Уповноважено представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» на отримання документів витребуваних ухвалою суду.

14.07.2017р. за вх.№2-3799/17 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшло клопотання про заміну відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» - на належного відповідача у справі - Дочірнє підприємство «ОДЕСА-МЕДІА».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2017р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» про заміну відповідача (співвідповідача) у справі №916/911/17 від 14.07.2017р. за вх.№2-3799/17 - задоволено; замінено у справі №916/911/17 відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» - на належного відповідача у справі - Дочірнє підприємство «ОДЕСА-МЕДІА», оскільки відповідно до п.9 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

07.09.2017р. від Дочірнього підприємства «ОДЕСА-МЕДІА» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

11.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів до 29.09.2017р.

25.09.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшло клопотання про доручення додаткових документів до справи.

28.09.2017р. від Дочірнього підприємства «ОДЕСА-МЕДІА» надійшло клопотання про доручення додаткових документів до справи.

28.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 28.09.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_3 газеті Відповідача «Port News Чорноморськ», випуск НОМЕР_1 було опубліковано на першому аркуші статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій зазначено (мовою оригіналу):

«И вдруг!... С мая 2016 года «Транс-Сервис» отказался платить и разорвал договор в одностороннем порядке. Об этом компаньоны даже не потрудились сообщить - просто поставили перед фактом».

Позивач зазначає, що в даному висловлюванні має місце звинувачення Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» в односторонній відмові від укладеного договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» звертає увагу, що в даному випадку, під «договором» у вказаній вище публікації мається на увазі Договір про пайову участь в утриманні інфраструктури Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 03 червня 2014 року. Вказана обставина підтверджена абзацом 2 підзаголовок «ІНФОРМАЦІЯ_7» публікації «ІНФОРМАЦІЯ_4» (газета Відповідача «Port News Чорноморськ», випуск НОМЕР_1, де зазначено - «в 2014 году между портом и названной частной стивидорной компанией был заключен договор о паевом участии в развитии инфраструктуры порта».

20 лютого 2017 року на сайті Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» була розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2», яка містила зокрема наступні висловлювання (мовою оригіналу):

«Уклоняясь от внесения платежей по договору паевого участия в содержании Порта, компания «Транс-Сервис» использует государственное имущество, находящееся на балансе Порта, в своей предпринимательской деятельности с целью получения прибыли не неся никаких затрат на его содержание и функционирование, переложив их в полном объеме на Порт.»

«Однако, как стало очевидным, компания «Транс-Сервис» приняла решение уклониться от взятых на себя инвестиционных обязательствах в рамках государственно-частного партнерства.».

Позивач зазначає, що вказана недостовірна інформація, яка також стосується договору про пайову участь від 03 червня 2014 року, містить звинувачення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» в ухиленні від своїх зобов'язань, безоплатному використанню майна держави. У сукупності з раніше (вище) наведеними твердженнями про одностороннє розірвання вказаного договору, поширена відповідачем інформація створює образ позивача як ненадійного контрагенту у господарських правовідносинах, який нібито ухиляється від своїх зобов'язань, використовує майно своїх контрагентів на безоплатних началах всупереч їх волі та наявним договорам. Також, створюється образ позивача як ненадійного інвестора.

ІНФОРМАЦІЯ_8 керівником відповідача - ОСОБА_6 - надано інтерв'ю «ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5», у якому він зазначив наступну інформацію (мовою оригіналу):

«Зато мы получили в «подарок» такие сомнительные инвестиционные проекты, как «Транс-Сервис», который сегодня имеет самые льготные условия в порту по непонятным причинам, который в одностороннем порядке расторг невыгодные ему договоры, получил самые тяжелые краны порта по цене дешевле, чем аренда такси на месяц, и при этом задолжал порту около 60 млн гривен.».

Вказана інформація була розміщена в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 власником сайту є Дочірнє підприємство «ОДЕСА-МЕДІА».

Позивач зазначає, що вказана недостовірна інформація завдає шкоду діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» шляхом створення його образу суб'єкта господарської діяльності, який нібито в односторонньому порядку розриває договори з контрагентами, має преференції перед іншими суб'єктами господарювання всупереч законодавству про захист економічної конкуренції, та при цьому має величезні борги перед контрагентами.

Отже, позивач вимушений звернутися до Господарського суду Одеської області з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно частини 1 статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно частини 1 статті 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до статті 5 ЗУ «Про інформацію», кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин, суд надає правову оцінку кожній публікації окремо на предмет оціночних суджень.

Публікація в газеті «Port News «Чорноморськ», НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4» (мовою оригіналу):

«И вдруг!...С мая 2016 года «Транс-Сервис» отказался платить и разорвал договор в одностороннем порядке. Об этом компаньоны даже не потрудились сообщить - просто поставили перед фактом»

Договір про який йдеться в публікації є Договором про пайову участь в утриманні інфраструктури Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 03 червня 2014 року, оскільки абзацом 2 підзаголовок «ІНФОРМАЦІЯ_7» публікації «ІНФОРМАЦІЯ_4» в газеті «Port News Чорноморськ», випуск НОМЕР_1, зазначено - «в 2014 году между портом и названной частной стивидорной компанией был заключен договор о паевом участии в развитии инфраструктуры порта».

Аналіз даної публікації зводиться до того, що інформація містить відомості, щодо відмови позивача виконувати умови договору, про розірвання договору в односторонньому порядку, та факт повідомлення про розірвання.

«И вдруг!...» (раптом, неочікувано) є оціночним судженням, оскільки раптовість настання тих чи інших обставин оцінюється виключно з суб'єктивної точки зору.

Отже, дана публікація розглядається по суті позовних вимог в наступній редакції:

«С мая 2016 года «Транс-Сервис» отказался платить и разорвал договор в одностороннем порядке. Об этом компаньоны даже не потрудились сообщить - просто поставили перед фактом», в решті розгляду позовних вимог, щодо даної публікації слід відмовити.

Слідуюча інформація поширена шляхом розміщення на сайті Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» в публікації під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», адреса сторінки в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_10.

«Уклоняясь от внесения платежей по договору паевого участия в содержании Порта, компания «Транс-Сервис» использует государственное имущество, находящееся на балансе Порта, в своей предпринимательской деятельности с целью получения прибыли не неся никаких затрат на его содержание и функционирование, переложив их в полном объеме на Порт.» та «Однако, как стало очевидным, компания «Транс-Сервис» приняла решение уклониться от взятых на себя инвестиционных обязательствах в рамках государственно-частного партнерства.».

Аналіз даної публікації дає підстави визначити її окремі складові:

- Невиконання позивачем умов Договору про пайову участь в утриманні інфраструктури Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 03 червня 2014 року.

- Використання державного майна задля отримання прибутку без несення будь-яких витрат.

- Невиконання позивачем обов'язків в рамках державно-приватного партнерства.

В наведеній публікації не міститься оціночних суджень, а тому дані твердження розглядаються судом в повному обсязі.

Інформація поширена керівником Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_6 в інтерв'ю «ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5», що розміщено ДП «Одесса-Медиа» в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6: «Зато мы получили в «подарок» такие сомнительные инвестиционные проекты, как «Транс-Сервис», который сегодня имеет самые льготные условия в порту по непонятным причинам, который в одностороннем порядке расторг невыгодные ему договоры, получил самые тяжелые краны порта по цене дешевле, чем аренда такси на месяц, и при этом задолжал порту около 60 млн. гривен.»

З аналізу даної публікації суд прийшов до висновку, що твердження «Зато мы получили в «подарок» такие сомнительные инвестиционные проекты, как «Транс-Сервис», который сегодня имеет самые льготные условия в порту по непонятным причинам, получил самые тяжелые краны порта по цене дешевле, чем аренда такси на месяц.» є оціночним судженням, оскільки «подарунки» у вигляді контрагентів, наявність або відсутність будь-яких пільг виключають договірний характер правовідносин. «Оренда таксі за місяць» взагалі не має значення для вирішення справи по суті, є оціночним твердженням, яке носить суб'єктивних характер.

Отже, в даній публікації судом розглядається твердження в наступній редакції: «Транс-Сервис» в одностороннем порядке расторг невыгодные ему договоры, и при этом задолжал порту около 60 млн. гривен.» В решті розгляду позовних вимог в частині даної публікації слід відмовити.

Відповідно до абзацу 5 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що відповідно до аналізу чинних нормативно правових актів, предметом розгляду по справі №916/911/17 є саме відповідність поширеної інформації фактичним обставинам, що існували саме до, або в момент поширення такої інформації.

Отже, суд взагалі не приймає до уваги посилання сторін стосовно правової оцінки тих фактів, які настали після оприлюднення інформації, яка є предметом розгляду, оскільки на момент публікації, інформація, за своєю правовою природою, вже повинна містити правдиві відомості.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. (абзац 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»)

Частиною другою статті 34 Господарського кодексу України передбачено, що дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Судом встановлено, що інформація, яка є предметом розгляду по справі №916/911/17 стосується саме ведення підприємницької діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС».

Згідно абзацу 6 пункту 15 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Суд зазначає, що в рамках розгляду справи №916/911/17, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено, що інформація, яка викладена в публікації у газеті «Port News «Чорноморськ», НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4») на момент її публікації є недостовірною, оскільки вказаний договір про пайову участь не передбачає можливості відмови від нього або його розірвання в односторонньому порядку, та такі дії позивачем не вчинялись. Натомість, за позовом позивача до відповідача цей договір був визнаний недійсним в судовому порядку рішенням Господарського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року по справі №916/2723/16.

Однак, суд звертає увагу, що визначальним є не сам факт визнання цього договору недійсним, а відсутність його «розірвання» в односторонньому порядку позивачем. При цьому відповідачу було достеменно відомо, що Договір про пайову участь від 03 червня 2014 року є предметом судового оскарження з підстав його недійсності, а тому факту «розірвання в односторонньому порядку» немає.

Твердження - «просто поставили перед фактом» спростовується тим, що рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/2723/16 було прийнято 05 грудня 2016 року, тобто до здійснення відповідачем вказаної вище публікації в газеті ІНФОРМАЦІЯ_3, а сам відповідач був стороною по зазначеній справі.

Належних та допустимих доказів, що підтверджують правдивість тверджень викладених в даній публікації в рамках розгляду справи №916/911/17 зі сторони відповідача надано не було.

Наступна інформація поширена шляхом розміщення на сайті Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» в публікації під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», адреса сторінки в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_10).

Дана публікація зводиться до оцінки окремих фактів а саме:

- Невиконання позивачем умов Договору про пайову участь в утриманні інфраструктури Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 03 червня 2014 року.

- Використання державного майна задля отримання прибутку без несення будь-яких витрат.

- Невиконання позивачем обов'язків в рамках державно-приватного партнерства.

Судом встановлено, що дана інформація на момент її публікації є недостовірною, оскільки, факту невиконання договірних зобов'язань не було встановлено в установленому законом порядку, Договір про пайову участь від 03 червня 2014 року не передбачає надання відповідачем та отримання позивачем у користування будь-якого майна, а єдиним обов'язком відповідача за цим договором є слідуюче: Відповідач «приймає дані грошові кошти на свій поточний рахунок та сприяє створенню усіх необхідних умов для здійснення ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» діяльності на території ДП «ІМТП». Також, як встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року по справі №916/2723/16 - договір про пайову участь від 03 червня 2014 року не містить найменування (номенклатури, асортимента) та кількість продукції (робіт, послуг) та взагалі не дозволяє встановити, в чому саме полягає послуга (дії), що надається ДП «ІМТП» компанії.

Отже, судом встановлено, що за даним договором, позивач жодним чином не використовує «державне майно» у своїй підприємницькій діяльності «не неся никаких затрат на его содержание и функционирование, переложив их в полном объеме на Порт.».

Суд звертає увагу, що між сторонами по справі укладені договори оренди, за якими позивач використовує майно, яке знаходиться на балансі відповідача, на умовах оплатності. Таким чином, за користування «державним майном» Позивач сплачує грошові кошти у повній відповідності з чинним законодавством України, в першу чергу - згідно вимог Цивільного кодексу України (глава 58 «Найм (Оренда)»).

Дані обставини підтверджені положеннями договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18 вересня 2014 року в редакції договору від 25 серпня 2015 року, та договором оренди рухомого майна від 01 жовтня 2014 року №347-О, що містяться в матеріалах справи.

Крім цього, суд зазначає, що сторони по справі не знаходяться у відносинах «державно-приватного партнерства» в розумінні вимог Закону України «Про державно-приватне партнерство».

Суд не приймає в якості належного та допустимого доказу наявності між сторонами по справі відносин «державно-приватного партнерства» лист позивача від 19.12.2014р. №303/12 з наступних причин:

По-перше, відповідно до частини 4 статті 1 ЗУ «Про державно-приватне партнерство», до ознак державно-приватного партнерства належать: передача приватному партнеру частини ризиків у процесі здійснення державно-приватного партнерства. Водночас, оскаржуваний Договір про пайову участь не містить норм про передачу частини будь-яких ризиків від ДП «МТП «Чорноморськ» до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС».

По-друге, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЗУ «Про державно-приватне партнерство», до основних принципів вказаного партнерства належить, зокрема, справедливий розподіл між державним та приватним партнерами ризиків, пов'язаних з виконанням договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства. Норми Договору про пайову участь не містять положень щодо будь-якого розподілу ризиків між його сторонами.

По-третє, відповідно до частини 2 статті 11 ЗУ «Про державно-приватне партнерство», порядок проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. При цьому ДП «МТП «Чорноморськ» не надано жодних доказів на користь виконання умов вказаної норми при укладання Договору про пайову участь.

По-четверте, відповідно до частини 1 статті 13 ЗУ «Про державно-приватне партнерство», рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об'єктів державної власності, проведення конкурсу та затвердження результатів конкурсу з визначення приватного партнера приймаються Кабінетом Міністрів України чи уповноваженим ним органом. Водночас, ДП «МТП «Чорноморськ» не надано до матеріалів справи вказане рішення про здійснення «державно-приватного партнерства».

По-п'яте, відповідно до частини 1 статті 17 ЗУ «Про державно-приватне партнерство», укладення договору в рамках державно-приватного партнерства здійснюється органом, який відповідно до статті 13 цього Закону прийняв рішення про здійснення державно-приватного партнерства з переможцем конкурсу на умовах, встановлених конкурсом з визначення приватного партнера. Згідно частини 1 статті 13 цього закону, рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об'єктів державної власності, проведення конкурсу та затвердження результатів конкурсу з визначення приватного партнера приймаються Кабінетом Міністрів України чи уповноваженим ним органом.

Крім цього, суд зазначає, що Договір про пайову участь укладений між ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» та ДП «МТП «Чорноморськ», що не є органом, який відповідно до статті 13 вищевказаного Закону прийняв рішення про здійснення державно-приватного партнерства, та не є органом державної влади чи управління взагалі.

Отже, наведені вище обставини чітко вказують на відмінність Договору про пайову участь від договорів про здійснення державно-приватного партнерства та відсутність підстав для застосування норм ЗУ «Про державно-приватне партнерство» до вказаного договору, у зв'язку з цим інформація про ухилення позивача від інвестиційних зобов'язань «в рамках государственно-частного партнерства» є недостовірною через відсутність у позивача таких зобов'язань взагалі.

Належних та допустимих доказів, що підтверджують правдивість тверджень викладених в даній публікації в рамках розгляду справи №916/911/17 зі сторони відповідача надано не було.

Що стосується інформації поширеної керівником Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_6 в інтерв'ю «ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5», що розміщено Інформаційним агентством «Одесса-Медиа» в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 не відповідає дійсності, оскільки відсутні правові та фактичні підстави для нарахування позивачу вказаних сум до сплати, жодних претензій, вимог чи інших документів щодо сплати вказаної суми коштів позивач від відповідача не отримував.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідачем заявлялася до стягнення з позивача сума коштів у розмірі 6 550 472,15грн. за Договором про пайову участь від 03 червня 2014 року, у стягненні якої було відмовлено рішенням Господарського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року по справі №916/2723/16.

На даний час сума у розмірі 6 550 472,15грн. є предметом розгляду по справі №916/2723/16, а тому відомості, щодо заборгованості в розмірі «около 60 млн. гривен.» є неправдивими.

Як зазначено в абзаці 3 пункту 8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28 березня 2007 року №01-8/184 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» - згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Поряд з цим відповідно до частини п'ятої статті 35 ГПК факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Отже, тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, а на позивача покладено лише обов'язок доказування факту поширення такої інформації відповідачем. Цей висновок узгоджується з приписом абзацу першого частини другої статті 302 ЦК України.

Господарський суд Одеської області зазначає, що в рамках провадження по справі №916/911/17 зі сторони Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» не надано належних та допустимих доказів, водночас позивач спростував наведену інформацію, а тому вимоги є цілком обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що саме порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача полягає в тому, що принцип обов'язковості договору та неможливості відмови від нього в односторонньому порядку (крім випадків, передбачених договором або законом) є одним є основних принципів господарської діяльності та цивільного права, сформований у приписі «Pacta sunt servanda». Даний принцип зафіксований в статті 629 Цивільного кодексу України «Обов'язковість договору» - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Поширена відповідачем інформація щодо нібито одностороннього розірвання договору завдає шкоду діловій репутації позивача шляхом формування його образу як контрагенту, що порушує загальні засади та принципи господарської діяльності і цивільного права.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Також зазначено, що при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому, визначений розмір грошового відшкодування має бути співрозмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

З огляду на приписи пункту 4 частини 2 ст. 23 Цивільного кодексу моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, а тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи всі викладені обставини поширення відповідачем недостовірної інформації щодо позивача, розмір моральної шкоди, який заявлений до стягнення, визначається позивачем у розмірі 1 (однієї) гривні.

Суд звертає увагу, що при обчисленні вказаного розміру суд погоджується з правовою позицією позивача, та виходить з того, що відповідач є державним підприємством, а тому вказана сума є цілком обґрунтованою та відповідає принципу розумності.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, оцінюючи надані документальні докази та доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Інші наявні в матеріалах справи докази та пояснення представників сторін, вищевикладених висновків суду не спростовують.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно п. 4, 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має виходити, зокрема, з такого. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Судовий збір у справах зі спорів, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття обґрунтованих пропозицій другої сторони. Якщо розбіжності між сторонами вирішено частково на користь однієї із сторін і частково на користь другої сторони, то витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, розподіляються між обома сторонами з урахуванням кількості та змісту прийнятих господарським судом пропозицій кожної із сторін (зокрема, у залежності від кількості пунктів спірного договору, прийнятих судом у редакції позивача і відповідача).

За приписами п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Отже, суд прийшов до висновку, що у зв'язку з встановленням факту поширення недостовірної інформації зі сторони Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та директора відповідача, як особи, що під час інтерв'ю діяла як посадова особа Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» витрати по сплаті судового збору за подання майнової вимоги покладаються в повному обсязі на відповідача.

Що стосується немайнової вимоги, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог витрати по сплаті судового збору розподіляються пропорційно між позивачем та Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Позивача, наступну інформацію:

2.1. «С мая 2016 года «Транс-Сервис» отказался платить и разорвал договор в одностороннем порядке. Об этом компаньоны даже не потрудились сообщить - просто поставили перед фактом» (опубліковано в газеті «Port News «Чорноморськ», НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4»);

2.2. «Уклоняясь от внесения платежей по договору паевого участия в содержании Порта, компания «Транс-Сервис» использует государственное имущество, находящееся на балансе Порта, в своей предпринимательской деятельности с целью получения прибыли не неся никаких затрат на его содержание и функционирование, переложив их в полном объеме на Порт.» та «Однако, как стало очевидным, компания «Транс-Сервис» приняла решение уклониться от взятых на себя инвестиционных обязательствах в рамках государственно-частного партнерства.» (поширено шляхом розміщення на сайті Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» в публікації під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», адреса сторінки в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_10).

2.3. «Транс-Сервис», в одностороннем порядке расторг невыгодные ему договоры, и при этом задолжал порту около 60 млн гривен.» (поширена керівником Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_6 в інтерв'ю «ОСОБА_7: «ІНФОРМАЦІЯ_5», що розміщено в мережі Інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

3. Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (вул. Праці,6, Чорноморськ, Одеська область, 68001 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» (вул. Транспортна,20/1, Чорноморськ, Одеська область, 68000 ) 1 (одну) гривню компенсації моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2400грн.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 03 жовтня 2017 р.

Суддя О.Ю. Оборотова