РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017Справа №910/9240/17

За позовом Кліводинської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області

до Чернівецької обласної державної адміністрації

третя особа ОСОБА_1

про скасування розпорядження

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Іванчук М.Г. (представник за довіреністю);

Ножихін І.М. (голова сільської ради);

від відповідача - Гатиж Я.Г. (представник за довіреністю);

Баланецький Д.І. (представник за довіреністю);

від третьої особи - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Кліводинська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області звернулася до суду з позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації про скасування розпорядження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виданого відповідачем 22.12.2016 розпорядження третій особі передано земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб та доручено Кіцманській районній державній адміністрації укласти з третьою особою відповідний договір оренди земельної ділянки водного фонду. Пославшись на те, що вказане розпорядження видано з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відповідач не мав повноважень розпоряджатися належній позивачу на праві власності гідротехнічною спорудою, що була передана в оренду разом із земельною ділянкою. Крім того, умови, на яких Кіцманській районній державній адміністрації доручено укласти договір оренди, неможливо застосувати з огляду на проведені законодавчі зміни, а також відмінний статус минулого орендаря - фізичної особи-підприємця, від теперішнього - громадянина, який є спадкоємцем орендаря.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зокрема пославшись на те, що до спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди та іншого цим договором не передбачено. Крім того, умови договору, з якими позивач не згоден, можуть бути змінені за згодою сторін, а у випадку не досягнення згоди - у судовому порядку. До того ж, третя особа наразі зареєстрована як фізична особа-підприємець та своєчасно сплачує орендну плату.

На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представники відповідача заперечували проти задоволення позову та просили в його задоволенні відмовити.

Третя особа надала усні пояснення по справі та зауважила на правомірності винесеного відповідачем розпорядження.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до листа від 05.10.2015 № 0-24-0.3-1342/20-15 Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, останнім було розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо передачі в оренду терміном до 05.05.2030 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 водного фонду, площею 6,6008 на території Кліводинської сільської ради Кіцманського району, як спадкоємцю померлого ОСОБА_6, за результатами розгляду якого на засіданні обласної комісії з питань реалізації обласною державною адміністрацією повноважень у галузі земельних відносин вирішено можливим надання цієї земельної ділянки шляхом прийняття відповідного розпорядження.

Розпорядженням голови Чернівецької обласної державної адміністрації від 22.12.2016 № 913-р «Про передачу земельної ділянки водного фонду спадкоємцю» передано земельну ділянку водного фонду третій особі - ОСОБА_1, в оренду до 05.05.2030, площею 6,6008 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для рибогосподарських потреб, у т.ч.: під водним дзеркалом - 3,3698 га, гідротехнічна споруда - 1,0058 га, сінокіс - 1,8806 га, болото - 0,3446 га, за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту). Доручено Кіцманській районній державній адміністрації укласти договір оренди земельної ділянки водного фонду із третьою особою до 05.05.2030 (на тих самих умовах).

Як установлено судом, відповідний договір оренди на виконання даного розпорядження на момент розгляду справи укладений не був.

За змістом норми ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту.

Частиною 1 ст. 51 Водного кодексу України передбачено, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Відповідно до ч. 3 ст.122 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

З аналізу наведеної вище норми ч. 3 ст. 122 ЗК України слідує, що розмежування повноважень органів виконавчої влади залежить від цільового призначення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 19 ЗК України та Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548 ведення водного господарства є одним із видів цільового призначення земель водного фонду. Іншим видом цільового призначення в цій категорії земель є: "для рибогосподарських потреб" (10.07 код КВЦПЗ). Тобто, має місце розмежування термінів «рибогосподарські потреби» та «водне господарство», з огляду на відмінні види цільового призначення земель водного фонду.

Відтак, районним державним адміністраціям надані повноваження для розпорядження землями, зокрема, для "ведення водного господарства", що не охоплює інший вид цільового призначення - "для рибогосподарських потреб".

Таким чином, повноваження передавати земельну ділянку водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб, з огляду на ч. 5 ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження), належали саме відповідачу.

За таких обставин, відповідач правомірно, у межах наданих йому повноважень, здійснив розпорядження вказаними землями водного фонду.

Одночасно, судом встановлено, що позивачу 10.10.2011 Приватним сільськогосподарським підприємством «Кліводинське» безоплатно передано в комунальну власність гідротехнічну споруду на ставку № 1 «Нагульний», розташовану в урочищі «Веренчанське».

Проте, право власності позивача поширюється тільки на вищевказану гідротехнічну споруду, та не розповсюджується на земельну ділянку під нею, у зв'язку з чим відповідачем не було перевищено повноважень при передачі цієї земельної ділянки в оренду. Поряд із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що за позивачем залишаються усі речові права на розташований на цій ділянці належний позивачу об'єкт.

Крім того, позивач в якості підстав для визнання спірного розпорядження незаконним послався на неможливість укладення договору оренди вказаної земельної ділянки на тих самих умовах. Визначення умов, на яких мав бути укладений договір оренди із третьою особою, позивач пов'язує з умовами, викладеними в договорі оренди від 05.05.2005, що був укладений між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_6.

Однак, із даного розпорядження не вбачається, на умовах якого саме договору оренди слід укласти новий договір оренди. Відповідно до даного розпорядження Кіцманській районній державній адміністрації доручено укласти договір оренди земельної ділянки водного фонду із третьою особою до 05.05.2030 (на тих самих умовах), проте докази наявності інших, раніше укладених із цією третьою особою договорів оренди, у матеріалах справи відсутні.

Поряд із цим, позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів спірним розпорядженням у частині покладення на Кіцманську районну державну адміністрацію доручення з укладення договору оренди та визначення умов, на яких такий договір має бути укладеним, оскільки позивач у даних правовідносинах не зазначається. Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими, а тому обов'язком позивача відповідно до статті 33 ГПК України є доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення його прав та інтересів відповідачем у справі, що в протилежному випадку є підставою для відмови в задоволенні позову.

Ураховуючи вищезазначене, суд не вбачає наявності правових підстав для визнання незаконним та скасування спірного розпорядження відповідача з наведених позивачем підстав.

Водночас, у випадку наявності у позивача доказів необхідності укладення за спірним розпорядженням договору оренди з третьою особою саме на тих самих умовах договору оренду землі від 05.05.2005, що був укладений між приватним підприємцем ОСОБА_6 та Кіцманською районною державною адміністрацією, останній не позбавлений можливості реалізувати надане законодавством право на оспорювання даного акту з таких підстав.

Ураховуючи викладене, встановивши відсутність правових підстав для визнання спірного розпорядження незаконним та його скасування, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Інші доводи позивача, зокрема, щодо несанкціонованого влаштування третьою особою шлагбауму та перешкоджання проїзду транспорту судом до уваги не беруться, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

На підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.10.2017

Суддя Я.В. Маринченко