ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Справа № 922/664/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддівКорсака В.А., Палія В.В., Львова Б.Ю.
розглянувши матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова асоціація "Агросвіт", Компанії "Агросвіт Лімітед" (Private Joint-Stock Limited Liability Companу "Agrosvit Limited", Компанії "Новаагро Лімітед"(Novaagro Limited")
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 12.05.2017
у справі № 922/664/17 Господарського суду Харківської області
за позовом1. Компанії "Агросвіт Лімітед"(Private Joint-Stock Limited Liability Companу "Agrosvit Limited", 2. Компанії "Новаагро Лімітед"(Novaagro Limited")
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова асоціація "Агросвіт"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Компанія "Боретісано Холдінгс ЛТД" ( Boretisano Holdings LTD)
прозахист права інтелектуальної власності та визнання недійсними рішень загальних зборів учасників

в судовому засіданні взяли участь представники :
- позивача-1Міхо К.
- позивача-2Павловський Р.О.
- відповідачаПрокоп'єв К.Є., Соловей Ю.А.
- третьої особине з'явився

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року Компанія "Агросвіт Лімітед" (Private Joint-Stock Limited Liability Companу "Agrosvit Limited" та Компанія "Новаагро Лімітед" (Novaagro Limited") звернулись до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова асоціація "Агросвіт" про захист права інтелектуальної власності та визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, оформлених протоколом від 01.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Компанію "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD).

29.03.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова асоціація "Агросвіт" звернулось до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі з метою належного повідомлення нерезидента - Компанії "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD) у порядку, визначеному Гаазькою конвенцією 1965 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.04.2017 у справі № 922/664/17 (суддя Бринцев О.В.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 (головуючий Медуниця О.Є., судді: Білецька А.М., Гребенюк Н.В.) вказане клопотання відповідача задоволено. Вирішено звернутись до Міністерства юстиції України із судовим доручення про повідомлення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Компанії "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD), яка є резидентом Республіки Кіпр з поштовою адресою: проспект Архієпіскопа Макарія ІІІ, 155, ПРОТЕАС ХАУС, 5-й поверх, 3026, м. Лімасол, Кіпр (Arch. Makariou III, 155 PROTEAS HOUSE 5th floor 3026, Limassol, Cyprus) про дату час та місце розгляду даної справи. Зобов'язано позивачів до 19.04.2017 включно надати суду посвідчений у нотаріальному порядку переклад на англійську мову наступних документів: позовної заяви вх. № 664/7 від 23.02.2017 з додатками до неї, ухвали Господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 27.02.2017; ухвали Господарського суду Харківської області від 29.03.2017р.; цієї ухвали Господарського суду Харківської області про зупинення провадження у справі від 12.04.2017; прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів. Зобов'язано Компанію "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD) надати суду: письмові пояснення по суті спору з документами в їх обґрунтування; документи, що підтверджують правосуб'єктність Компанії "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD) за законодавством країни реєстрації (установчі документи, Витяг з Торгівельного, Судового, Банківського реєстру тощо). Провадження у справі зупинено до 25 жовтня 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями про зупинення провадження у справі, Компанія "Агросвіт Лімітед" (Private Joint-Stock Limited Liability Companу "Agrosvit Limited" та Компанія "Новаагро Лімітед" (Novaagro Limited") звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просять їх скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. Касаційні скарги позивачів мотивовані безпідставним зупинення провадження у справі та затягуванням судового розгляду справи.

Також, до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова асоціація "Агросвіт", в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. Касаційна скарга відповідача мотивована тим, що клопотання про зупинення провадження у справі підписано не уповноваженою особою.

Перевіривши доводи касаційних скарг, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Компанія "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD) зареєстрована та діє відповідно до законодавства Республіки Кіпр, з реєстраційним номером 340943, з місцезнаходженням за адресою: Проспект Архіепископа Макарія ІІІ, 155, ПРОТЕХАУС ХАУС, 5 поверх, 3026, Кіпр, Лімассол).

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Господарський суд у випадках, передбачених законом або міжнародним договором, застосовує норми права інших держав.

Згідно зі ст. 123 ГПК України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 125 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Міжнародним актом, яким регулюється питання вчинення певних процесуальних дій на території іншої держави, є Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась 19.10.2000.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Відповідно до ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до ст. 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Статтею 10 Конвенції встановлено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном; b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави; c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Отже, Конвенцією чітко встановлені способи та порядок вручення судових та позасудових документів за кордоном.

Так, ст. 3 Конвенції встановлений вичерпний перелік уповноважених осіб на вручення судових та позасудових документів за кордоном, якими є орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави.

Нотою, датованою 05.01.1984, Уряд Кіпру зазначив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених у ст. 10 Конвенції, тобто безпосередньо поштою особам, які перебувають на території Республіки Кіпр.

Разом з тим, 06.09.2004 між Україною та Республікою Кіпр підписано Угоду про правову допомогу в цивільних справах, яка ратифікована Законом України № 2910-IV від 22.09.2005 та набрала чинності 18.03.2006, за умовами якої, громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони таким самим правовим захистом щодо своїх особистих та майнових прав, що й громадяни цієї іншої Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони мають право на вільний та безперешкодний доступ до судів та інших органів другої Договірної Сторони, до компетенції яких входять цивільні справи, і можуть звертатися до них, подавати клопотання і позови та здійснювати інші дії, необхідні у зв'язку з судовим розглядом, на тих самих умовах, що й громадяни другої Договірної Сторони. Положення цієї Угоди застосовуються до юридичних осіб, які мають своє місцезнаходження на території будь-якої з Договірних Сторін і які були створені відповідно до її законодавства. Правова допомога включає виконання судових процесуальних дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема опитування сторін, свідків та експертів, проведення експертиз, вручення та передачу документів, визнання та виконання судових рішень, а також інші дії відповідно до законодавства Договірних Сторін (статті 1, 5 Угоди).

Таким чином, Республіка Кіпр погодилась на вручення судових та позасудових документів безпосередньо як через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, так і безпосередньо поштою особам, які перебувають на території Республіки Кіпр.

Чинним законодавством не передбачено інших способів повідомлення осіб-нерезидентів, окрім тих, що встановлені Конвенцією.

Враховуючи викладені вище приписи, місцевий суд зобов'язаний був або особисто звернутися до уповноваженого органу іноземної держави із відповідним дорученням про вручення судових документів третій особі-нерезиденту у справі, або особисто направити відповідні перекладені судові документи поштою безпосередньо третій особі, які перебуває на території Республіки Кіпр - Компанії "Боретісано Холдінгс ЛТД" (Boretisano Holdings LTD).

Натомість, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що належним повідомленням третьої особи може бути лише повідомлення, зроблене в загальному (більш тривалому) порядку, передбаченому Конвенцією та ст.ст.125-126 ГПК України. Однак при цьому, судами належним чином не обґрунтовано доцільність обрання саме такого способу повідомлення третьої особи-нерезидента про час, дату та місце розгляду справи.

Судами залишено поза увагою те, що у п.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" № 04-5/608 від 31.05.2002 зазначено, що беручи до уваги рекомендації Практичного керівництва по застосуванню Гаагської конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів до статті 15 Конвенції, розробленого Постійним бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права, і яке по суті є узагальненням практики застосування зазначеної Конвенції судами держав - учасниць, у випадку, якщо на момент розгляду справи, призначеної в межах процесуальних строків, встановлених статтею 69 ГПК, сторона-нерезидент не з'явилась у судове засідання і не отримано жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів, суд, з огляду на приписи частини третьої статті 4 ГПК та статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право", продовжує строк вирішення спору з одночасним відкладенням розгляду справи (стаття 77 ГПК) в межах строків, передбачених частиною 2 статті 15 Конвенції.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.06.2009 зі справи "Термобетон" проти України" (заява № 22538/04), оголосив скаргу за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо надмірної тривалості провадження прийнятною та постановив, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції і держава-відповідач має сплатити компанії-заявнику відшкодування моральної шкоди. При цьому Суд дійшов висновку щодо наявності необґрунтованої затримки у справі заявника з огляду на те, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника, тоді як у даній справі за низку затримок має відповідати Уряд.

Верховний Суд України в своїй постанові від 01.02.2017 у справі № 6-1975цс16 зазначив про те, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Необґрунтована затримка у справі та надмірна тривалість судового провадження призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 та чинність прямої угоди між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах від 06.09.2004, якими передбачена можливість вручення судових та позасудових документів безпосередньо як через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, так і безпосередньо поштою особам, які перебувають на території Республіки Кіпр, висновки судів попередніх інстанцій про зупинення провадження у даній справі більш ніж на шість місяців не можна визнати такими, що відповідають діючому законодавству.

Згідно з частиною другою статті 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Частиною першою статті 11110 ГПК України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.04.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 у справі № 922/664/17 скасувати.

Справу № 922/664/17 направити до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Головуючий суддя В. А. Корсак

Судді В. В. Палій

Б. Ю. Львов