РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 918/858/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Гудак А.В. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Гладкій Л.А.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явились

управління ДВС - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" на ухвалу господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери"

до відповідача: Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення в сумі 201 332,10 грн.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" щодо винесення додаткової ухвали. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" у задоволенні клопотань від 26 липня 2017 року та 07 серпня 2017 року про відшкодування витрат пов'язаних із розглядом скарги.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" подало апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного господарського суду просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16 повністю та винести постанову про стягнення з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «ОСОБА_2 і партнери» судових витрат, повязаних з явкою представників Позивача в судові засідання у даній справі, на загальну суму 10 599 грн.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що вказана ухвала не відповідає вимогам ст.. 86 ГПК України.

Зазначає, що норми ГПК України передбачають право позивача на відшкодування за рахунок відповідача судових витрат, повязаних з явкою його представника у разі визнання такої явки судом обовязковою. Посилається на ту обставину, що явка представників сторін в судові засідання, які були призначені на 04.07.2017р., 18.07.2017р., 26.07.2017р., та 08.08.2017 р. визнана Господарським судом Рівненської області обовязковою, а відкладення розгляду справи відбувалось з причин, що не залежали від Позивача, і останній добросовісно користувався належними йому процесуальними правами.

Таким чином, як вбачається з наведеного, відмовляючи в задоволенні клопотань про стягнення з відповідача (Боржника) судових витрат, повязаних з явкою представника стягувача в судові засідання. Господарським судом Рівненської області неправильно застосовано положення ст.ст. 44, 49 ГПК України, а також в порушення ст. 43 ГПК України оскаржувану ухвалу винесено з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, а також висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи, у звязку з чим додаткова ухвала Господарського суду Рівненської області від 21.07.2017 р. у справі №918/858/16 підлягає скасуванню.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від "19" вересня 2017 р. відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16, прийнято апеляційну скаргу до провадження, справу призначено до слухання.

Боржник та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області не скористалися правом подачі письмових відзивів на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

03.10.2017р. в судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" - ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16 є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить її скасувати.

Представники Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та

Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, проте про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.10.2016 у справі №918/858/16 (суддя Войтюк В.Р.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДАК" Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості із врахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних в сумі 201 332,10 грн., відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 рішення господарського суду Рівненської області скасовано, позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 99000 грн. основного боргу, 66330 грн. інфляційних втрат, 5996, 96 грн. 3% річних, 2569, 90 грн. судового збору за подачу позовної заяви, 2828, 98 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 1160 грн. судових витрат, які пов`язані із оплатою послуг адвоката. В задоволення позову щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 120681,00, 3% річних у сумі 8324,14 та судових витрат в сумі 2915,46 грн. відмовлено.

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. видано накази від 05.01.2017 р.

31.01.2017р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 53284085. Провадження №53284085, що відкрите за заявою ТОВ "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" про примусове виконання рішення, а саме: постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. у справі №918/858/16, було приєднано до зведеного виконавчого провадження №42423745.

Постановою Вищого господарського суду від 18.05.2017р. касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишено без задоволення. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" задоволено частково. Постанову від 21.12.2016 Рівненського апеляційного господарського суду у справі №918/858/16 господарського суду Рівненської області змінено в частині стягнення з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України інфляційних та річних.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" 8926, 27 грн. 3% річних та 87481, 80 грн. інфляційних втрат.

В задоволенні позову про стягнення 5394, 83 грн. 3 % річних та 529, 20 грн. інфляційних втрат відмовлено. В решті постанову від 21.12.2016р. Рівненського апеляційного господарського суду залишено без змін.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" 3623, 99 грн. судового збору за подання касаційної скарги. Видачу наказів доручено господарському суду Рівненської області.

06.04.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" звернулося до господарського суду Рівненської області із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненської області.

08 серпня 2017 року представник скаржника подав клопотання в якому просить суд, відшкодувати судові витрати пов'язані із розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від "08" серпня 2017 р. задоволено скаргу на бездіяльність державного виконавця від 04.04.2017 р. поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери". Також, відмовлено у відшкодуванні судових витрат боржником в розмірі 10 599, 74 грн.

21 серпня 2017 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" подав заяву від 19 серпня 2017 року про винесення додаткової ухвали, в якій просить суд винести додаткову ухвалу у даній справі, якою вирішити питання про стягнення з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" судових витрат в сумі 10 599 грн. 74 коп. Також зазначає, що в мотивувальній частині ухвали Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2017 року у даній справі відсутнє посилання на клопотання Скаржника від 07 серпня 2017 року про відшкодування витрат, пов'язаних з явкою представників Скаржника у судове засідання. Окрім того, в резолютивній частині ухвали від 08 серпня 2017 року у даній справі відсутнє рішення щодо вимоги Скаржника про стягнення на його користь з відповідача судових витрат, пов'язаних з явкою представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" в судові засідання.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" щодо винесення додаткової ухвали. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" у задоволенні клопотань від 26 липня 2017 року та 07 серпня 2017 року про відшкодування витрат пов'язаних із розглядом скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Розподіл судових витрат регулюється розділом VI господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення.

У відповідності до ч.ч. 6, 7 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З зазначеного вище слідує, що розподіл судових витрат, в тому числі і інших витрат (проживання представника, доїзд) пов'язані із розглядом справи, розприділяються судом при винесенні судового рішенні у відповідності із статтею 49 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даній справі було винесено рішення, яке набрало законної сили, та було вирішено зокрема розподіл судових витрат. З зазначеного суд вбачає, що рішення суду було прийнято та судові витрати розподілені у відповідності до норм ГПК України.

В подальшому, рішення було передано до виконання в ДВС України, відтак на даний час, розгляд справи по суті завершений з прийняттям рішення яке набрало законної сили, на даний час триває примусове виконання рішення суду.

Разом з тим, з наведених норм права про відшкодування судових витрат, вбачається, що суд розприділяє судові витрати під час розгляду справи та прийнятті рішення по суті, в той же час, в даному випадку, стягувачем подано скаргу на дії ДВС України, яка по суті своїй не являється рішенням в розумінні статті 49 ГПК України та не дає право суду, покладати на відповідача будь які судові витрати.

Відповідно до ст.. 49 ГПК України судовий збір (в тому числі судові витрати) можуть покладатися на сторону у справі.

Водночас ДВС України не є стороною у справі № 918/858/16, що не дає право суду покладати на неї будь-які судові витрати.

Відтак, звернення із скаргою до суду та понесення стягувачем витрат при її розгляді, не тягне за собою покладення на відповідача таких витрат.

Отже, в даному випадку, посилання на ст. 49 ГПК України є неправомірним та помилковим, оскільки таке має місце виключно при прийнятті судового рішення по суті.

Також, судом враховані роз'яснення зазначені в пункті 6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, яким роз'яснено, розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

В зазначених роз'ясненнях жодним чином не вказано на розподіл судових витрат при розгляді скарг на дії або бездіяльність ДВС України.

З урахуванням усього вищезазначеного, судова колегія вважає, що нормами ГПК України не передбачено розподілу судових витрат пов'язаних з розглядом скарги на дії ДВС України.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком місцевого господарського суду, дослідивши в сукупності докази, що в клопотаннях скаржника, про відшкодування судових витрат боржником в розмірі 10 599, 74 грн. слід відмовити, як в необґрунтованих та непідтверджених.

Щодо наданих стягувачем доказів, а саме посвідчення про відрядження, фіскальних чеків на пальне, суд зазначає, що дані докази не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.. 34 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про відшкодування витрат повязаних із розглядом скарги на бездіяльність органів ДВС України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, на які скаржник посилається як на підставу скасування ухвали, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що колегією суддів при апеляційному перегляді не встановлено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" залишається апеляційним судом без задоволення, ухвала господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105,106,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_2 і партнери" на ухвалу господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Рівненської області без змін.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Рівненської області від "21" серпня 2017 р. у справі №918/858/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Василишин А.Р.