ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 908/3076/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддівКорсака В.А., Сибіги О.М., Данилової М.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017
у справі№ 908/3076/16 господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"
простягнення коштів
в судовому засіданні взяли участь представники :
- позивачаБілоножко Г.С.
- відповідачане з'явився

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про стягнення боргу у сумі 330 878,98 грн., з яких 173 323, 80 грн. за користування вагонами, 130 107, 96 грн. за зберігання вантажу та 27 447, 22 грн. плати за охорону вантажу.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.12.2016 (суддя Корсун В.Л.), у справі № 908/3076/16 в позові відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 (головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Скакун О.А.) вказане судове рішення скасовано. Провадження у справі припинено на підставі пункту 1-1 частини 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України. Судові витрати покладено на відповідача.

Не погоджуючись з постановою суду апеляції інстанції, Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" не скористалося правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслало відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується та не реалізувало процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення було повідомлене належним чином.

У зв'язку зі звільненням Швеця В.О. з посади судді Вищого господарського суду України на підставі розпорядження в.о. керівника апарату № 08.03-04/3981 від 11.09.2017 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3076/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2017, визначено колегію суддів у наступному складі: Корсак B.A. - головуючий, Данилова М.В., Сибіга О.М.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову у даній справі є вимога Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про стягнення боргу у сумі 330 878,98 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позовну заяву ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" за вих. від 11.11.16 № НЮс-01/596 з вимогами про стягнення з відповідача суми загальному розмірі 330 878,98 грн. з додатками направлено на адресу господарського суду Запорізької області поштою - 14.11.2016, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та поштовим конвертом адресованому позивачем господарському суду Запорізької області .

17.11.2016 згідно платіжного доручення №267726 (т.2, а.с.234), відповідач повністю сплатив заявлену позивачем до стягнення суму боргу в розмірі 330 878,98 грн.

Як свідчить відмітка канцелярії господарського суду Запорізької області на першій сторінці позовної заяви за вх. від 11.11.16 № НЮс-01/596, вказана позовна заява надійшла до господарського суду Запорізької області - 21.11.16 (вх. № 3326/0905), провадження у справі № 908/3076/16 порушено судом також 21.11.16, про що винесено відповідну ухвалу.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі 21.11.2016, адже відповідач 17.11.2016 повністю сплатив заявлену позивачем до стягнення суму боргу в розмірі 330 878,98 грн.

Натомість, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення місцевого господарського суду обґрунтовано виходив з того, що відповідачем було повідомлено суд першої інстанції про повну сплату вже після порушення провадження по справі у заяві від 05.12.2016 (т.2, а.с.234). Відповідно, на момент звернення позивача до суду 14.11.2016 предмет спору існував, сума боргу сплаченою не була.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Згідно із п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилось неврегульованих питань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду апеляційної інстанції про наявність підстав для припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційний господарський суд правомірно скасував рішення місцевого господарського суду, як таке, що прийнято при неповно з'ясованих обставинах справи.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що судом апеляційної інстанції дана належна правова оцінка обставинам справи, норми процесуального законодавства застосовані вірно і передбачені законом підстави для зміни або скасування постанови, відсутні.

Викладені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 908/3076/16 залишити без змін.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і О.М. Сибіга

М.В. Данилова