КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа№ 910/6510/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Лятіфов В.Б. - дов. № 30 від 03.01.2017 року;

від відповідача - ОСОБА_3, дов. № 759 від 11.05.2017 року,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський

Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду

гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А.

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.06.2017 року

у справі № 910/6510/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський

Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду

гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А.

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

про стягнення 99 534,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року по справі № 910/6510/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року по справі № 910/6510/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 року було відкладено розгляд справи на 04.10.2017 року.

29.09.2017 року через Відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 надійшли:

- відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін,

- зава про застосування строку позовної давності.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року по справі № 910/6510/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (далі - орендодавець, відповідач, ФО-П ОСОБА_6.) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - орендар, позивач, ПАТ «ВіЕйБі Банк») укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі - Договір).

За умовами Договору орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар прийняти у тимчасове платне користування на строк та на умовах даного Договору нежитлове приміщення № 83 площею 172,1 кв.м., які визначені у п. 1.2 цього Договору, з належної орендодавцю групи нежилих приміщень № 83 загальною площею 195,4 кв.м., ідентифіковану в Додатку № 1 (План Приміщення) до цього Договору, розташовану на 1 поверсі будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.1 Договору, приміщення повинно бути передане орендодавцем і прийняте орендарем по Акту прийому-передачі в термін не пізніше 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором (за формою, що визначена в Додатку № 1 до цього Договору). Акт підписується орендодавцем та уповноваженим представником орендаря та скріплюється печатками сторін (за наявності).

25.02.2014 року сторонами підписано Акт приймання-передачі приміщення у відповідності до п. 3.1 Договору.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що строк оренди встановлюється з 25 лютого 2014 року (але не раніше дати підписання Акту у відповідності з п. 3.1, цього Договору) по 31 січня 2017 року включно.

Згідно з п. 8.1 Договору, під поліпшенням приміщення, у рамках даного Договору, сторони розуміють проведення будь-яких робіт, пов'язаних з модернізацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією тощо, з використанням будь-яких матеріалів, що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які очікується одержати в майбутньому при використанні приміщення.

У відповідності до п. 8.2 Договору сторони визначили, що орендарю дозволяється за рахунок власних коштів проведення поліпшення приміщення в частині встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі без пошкодження мереж орендодавця та інших поточних ремонтів.

Положеннями п. 8.3 Договору встановлено, що будь-які інші поліпшення приміщення, крім зазначених в п. 8.2 цього Договору, можливі тільки за письмовою згодою орендодавця.

Пунктом 8.4 Договору передбачено, що поліпшення орендованого приміщення, що здійснені орендарем за рахунок власних коштів та за письмовою згодою орендодавця, підлягають поверненню орендарю (у разі можливості їх відокремлення без завдання шкоди приміщенню).

02.09.2015 року між сторонами укладено Додатковий договір № 1 до Договору, відповідно до п. 1 якого Сторони дійшли згоди розірвати Договір оренди з 03.09.2015 року, при цьому останнім днем надання послуг сторони погодили 02.09.2015 року.

Відповідно до п. 2 Додаткового договору № 1, сторони підтверджують, що на момент припинення дії Договору оренди, між ними немає неврегульованих спорів з приводу його виконання, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов'язань, в т. ч. по оплаті наданих послуг. У зв'язку з припиненням дії Договору оренди, жодна із сторін не має претензій до іншої сторони по Договору оренди.

02.09.2015 року сторонами підписано Акт приймання-передачі приміщення, яким повернуто об'єкт оренди за Договором орендодавцю.

Позивач зазначає, що ним були проведені роботи з поліпшення приміщення, що підтверджується Актами виконаних робі № 42 від 05.05.2014 року на суму 63 838,15 грн., № 098/14 від 01.04.2014 року на суму 60 040,00 грн., Актом здачі-прийняття робіт(надання послуг) № ОУ-0000039 від 10.04.2014 року на суму 92 834,04 грн., Актом надання послуг № 40001201 від 09.04.2014 року на суму 17 691,96 грн.

Орендар стверджує, що поліпшення на суму 99 534,65 грн. відбулися, зокрема, відповідно до умов п. 8.2 Договору.

З огляду на зазначене, ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 99 534,65 грн. заборгованості, які є поліпшеннями орендованого приміщення.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 759 Цивільного кодексу України, ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1-3, 5 ст. 778 Цивільного кодексу України визначено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Вище зазначено, що п. 8.2 Договору орендарю дозволяється за рахунок власних коштів проведення поліпшення приміщення в частині встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі без пошкодження мереж орендодавця та інших поточних ремонтів.

Тобто, вказані у п. 8.2 Договору поліпшення здійснюються виключно за власні кошти позивача і Договором не встановлено обов'язку орендодавця відшкодовувати орендарю витрати на такі поліпшення.

Посилання на п.п. 8.3, 8,4 Доовору не змінюють вказаного висновку, оскільки п. 8.3 Договору передбачає, що будь-які інші поліпшення приміщення, крім зазначених в п. 8.2, можливі тільки за письмовою згодою орендодавця, а п. 8.4 Договору встановлює право орендаря на повернення таких поліпшень, якщо вони здійснені за рахунок останнього та згодою орендодавця і лише у разі можливості їх відокремлення без завдання шкоди приміщенню.

З огляду на зазначене, проведені позивачем поліпшення, що стосуються встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі здійснюються виключно за власний рахунок позивача, як орендаря і підлягають поверненню орендарю у разі можливості їх відокремлення без завдання шкоди приміщенню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача правових підстав вимагати відшкодування вартості поліпшень, передбачених п. 8.2 Договору.

Слід також зазначити, що з наданих позивачем актів виконаних робі та наданих послуг неможливо встановити суму, яку дійсно використано на встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі. Також не надано доказів щодо погодження з орендодавцем інших поліпшень. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази та належне обґрунтування того, що зазначені позивачем поліпшення є такими, що неможливо відокремити.

Уклавши 02.09.2015 року Додатковий договір № 1 до Договору, за умовами якого сторони дійшли згоди про розірвання Договору з 03.09.2015 року та відсутністю одна до одної будь-яких претензій за ним, позивач фактично підтвердив відсутність підстав вимагати від позивача стягнення вартості проведених поліпшень орендованого майна, оскільки за приписами ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін за ним припиняються.

Посилання позивача на положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» судом не приймаються, оскільки п. 11.5 Договору сторони домовилися, що до їх правовідносин, положення вказаного Закону не застосовуються.

З огляду на встановлені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 99 534,65 грн. вартості поліпшень орендованого майна.

Стосовно заяви про застосування строку позовної давності, слід відмітити наступне.

Відповідно до положень ст. 786 Цивільного кодексу України, до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік, перебіг якої починається щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму.

Договір оренди припинено 03.09.2015 року, а отже строк позовної давності сплив 02.09.2016 року.

Оскільки позов було подано 18.04.2017 року, що підтверджується відтиском печатки поштового відділення, то заява про застосування строку позовної давності є обґрунтованою.

Проте, п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 року № 10 визначено, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову по суті, тобто через неналежне та достатнє обґрунтування своїх вимог позивачем, а тому заява про застосування позовної давності розгляду не підлягає.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі - не наведено.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року по справі № 910/6510/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року по справі № 910/6510/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/6510/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 09.10.2017 року.