донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.09.2017 справа №905/256/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Марченко О.А. Попкова Д.О., Татенко В.М. Гаркавцева Л.Д. - директор; Кващук Л.А.-за довіреністю; Андрєєв А.А. - за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Жил-сервіс-1", м. Бахмут, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від 05.04.2017р. (повний текст рішення складено та підписано 07.04.2017р.)
у справі № 905/256/17 (суддя Бойко І.А.)
за позовом Приватного підприємства "Жил-сервіс-1", м. Бахмут, Донецька область
до про Комунального підприємства "Бахмутська житлова управляюча компанія", м. Бахмут, Донецька область стягнення збитків у розмірі 135879,85 грн., 3% річних у розмірі 6109,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.04.2017р. у справі №905/256/17 у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Жил-сервіс-1", м.Бахмут, Донецька область до Комунального підприємства "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг", м. Бахмут, Донецька область про стягнення збитків у розмірі 135 337,93 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 9 від 29.03.17р.) - відмовлено у повному обсязі.

Приватним підприємством "Жил-сервіс-1", м. Бахмут, Донецька область подана апеляційна скарга, відповідно до останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки саме відповідачем, як розробником тарифів закладено тариф на електроенергію для житлового фонду на власний розсуд без врахування необхідної складової наданої позивачем, а тому, внаслідок неправомірних дій відповідача - позивачем понесено збитки.

Представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін, про що також зазначив у відзиві на апеляційну скаргу.

Одночасно, рішенням Бахмутської міської ради №6/90-1636 від 31.08.2016р. "Про перейменування комунального підприємства "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг", затвердження Статуту та статутного капіталу підприємства", комунальне підприємство "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" перейменовано в комунальне підприємство "Бахмутська житлова управляюча компанія". У якості доказу зазначеного відповідачем до матеріалів справи надано копію виписки з ЄДРПОУ від 12.09.2016р. та копію статуту комунального підприємства "Бахмутська житлова управляюча компанія".

Таким чином, належне найменування відповідача - Комунальне підприємство "Бахмутська житлова управляюча компанія".

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Приватне підприємства "Жил-сервіс-1", м. Бахмут, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг", м. Бахмут, Донецька область про стягнення збитків у розмірі 135 337,93грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 9 від 29.03.17р.) та 3% річних у розмірі 6109,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем як замовником та розробником тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудникових територій (житлово - комунальні послуги) було розроблено нові тарифи, які разом зі службовою запискою було надано на затвердження Артемівській міській раді. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради №464 від 09.11.2011р. (з урахуванням рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради №67 від 14.03.2012р.), для населення м. Артемівська, яке мешкає у комунальному житловому фонді, у тому числі у гуртожитках, встановлено нові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Однак, у складову затверджених міською радою тарифів, відповідачем були внесені витрати з електроенергії у житлових будинках місць загального користування, які не відповідають дійсності, у зв'язку з чим позивач, сплачуючи рахунки ПАТ «Донецькобленерго», з 2012року зазнає збитків. За підрахунком позивача сума збитків внаслідок витрат на електроенергію на житловий фонд за період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р. склала 135337,93 грн. Вказана сума, за твердженням позивача, виникла внаслідок неправомірних дій відповідача, яка в силу умов п. 2.3.11. договору №4 від 04.03.2009р. та п. 2.3.12 договору №4 від 01.03.2014р. має бути компенсована останньому.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення, а відтак, позовні вимоги про стягнення збитків є необгрунтованими.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №905/256/17; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представників сторін; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "Жил-сервіс-1", м. Бахмут, Донецька область та скасування рішення господарського суду Донецької області від 05.04.2017р. у справі №905/256/17 з огляду на наступне.

Так, порушенням зобов'язання, згідно статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

У відповідності до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.2. ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст.225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є:

1) протиправність поведінки;

2) збитки, як результат протиправної дії;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

4) вина особи, що заподіяла збитки.

На ряду з зазначеним, цивільно-правова відповідальність по відшкодуванню збитків настає при наявності зазначених умов у сукупності.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Частиною 2 ст.623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Тобто, вказані фактичні обставини викладаються у позовній заяві, як підстави позовних вимог та саме на позивача покладається обов'язок довести суду згідно ст.33 ГПК України наступне:

- по-перше, факт заподіяння йому збитків;

- по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань;

- по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Вищевказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, у постановах від 20.12.2010 у справі №06/113-38, від 04.07.2011 у справі №51/250.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування збитків, що полягають, як вбачається зі змісту позовної заяви та уточнень до неї, із додаткових витрат, які сплачені позивачем на користь ПАТ «Донецькобленерго» внаслідок подання відповідачем тарифів на житлово - комунальні послуги на затвердження виконавчому комітету Артемівської міської ради, покладає на позивача обов'язок довести наявність складових, визначених вищенаведеними нормами.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, відповідно до вказаних норм тягар доказування тієї чи іншої обставини покладається виключно на сторону, яка посилається на ті чи інші обставини, в даному випадку, доказування позивачем, що надало б правові підстави для стягнення з відповідача збитків.

Як зазначалось вище, позивач вказує, що внаслідок того, що відповідачем як замовником та розробником тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудникових територій (житлово - комунальні послуги) було розроблено нові тарифи, які разом зі службовою запискою було надано на затвердження Артемівській міській раді. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради №464 від 09.11.2011р. (з урахуванням рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради №67 від 14.03.2012р.), для населення м. Артемівська, яке мешкає у комунальному житловому фонді, у тому числі у гуртожитках, встановлено нові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, позивач несе збитки.

Відносини, пов'язані, зокрема, з житлово-комунальних послуг врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

За наведеним у ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначенням, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону і яким.

Одночасно, згідно до ч.10. ст. 31 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів. Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання. Порядок відшкодування втрат підприємств, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення органом, уповноваженим встановлювати тарифи, визначається порядком формування тарифів.

Отже, позивач у разі незгоди з тарифами на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій або їх складової, мав право на оскарження рішень виконавчого комітету Артемівської міської ради №464 від 09.11.2011р. та №67 від 14.03.2012р., однак не скористався своїм правом на таке оскарження. Протилежного суду не доведено.

Крім того, за твердженням позивача, останній у розумінні умов пунктів 2.3.11. договору №4 від 04.03.2009р. та п. 2.3.12. договору №4 від 01.03.2014р. має право на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів, нижчих від розміру економічно обгрунтованих витрат на їхнє виробництво.

Наразі, матеріали справи не містять відомостей щодо понесення реальних збитків позивачем внаслідок неправомірних дій відповідача та, як наслідок, причинного зв'язку між неправомірною поведінкою Комунального підприємства "Бахмутська керуюча компанія житлово-комунальних послуг", м. Бахмут, Донецька область і заподіяними збитками.

В свою чергу, умовами укладених між сторонами договорів не передбачено обов'язку саме відповідачем компенсувати позивачу вартість понаднормативних втрат.

Враховуючи те, що позивачем не доведено усіх умов для виникнення відповідальності за завдання збитків, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 135 337,93грн. та спростовують доводи апеляційної скарги позивача.

Крім того, визначення виконавців послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій здійснюється на конкурсних засадах, визначення переможця має наслідком укладення відповідного договору на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово приймав участь у відповідному конкурсі, про що свідчать укладені договори на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності №4 від 04.03.2009р. та №4 від 01.03.2014р. При цьому, принаймні при укладенні договору у 2014 році позивач був обізнаний про існування вже затверджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради №464 від 09.11.2011р. тарифів, однак, не висловив жодних зауважень щодо розміру встановлених тарифів на житлово- комунальні послуги.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для покладення відповідальності з відшкодування збитків на відповідача є правомірним.

Одночасно, відповідно до позовної заяви, позивач заявив про стягнення 3% річних у розмірі 6 109,00грн. При цьому, відповідно до заяви про уточнення №9 від 29.03.17р., позивач визначив лише суму збитків в іншому розмірі, не заявивши відмову від позову в частині стягнення 3% річних.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних, колегія суддів вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вимога про стягнення 3 % річних є похідною від вимоги про стягнення збитків, відмова у задоволенні останньої має наслідком відмову у задоволенні похідних вимог.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми діючого законодавства.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії. Виходячи з наведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду залишає рішення господарського суду Донецької області від 05.04.2017р. у справі №905/256/17 без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Жил-сервіс-1", м. Бахмут, Донецька область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05 квітня 2017 р. у справі № 905/256/17 залишити без змін, доповнивши пункт 1 резолютивної частини рішення після слів "про стягнення збитків у розмірі 135 337,93грн. " словосполученням "та 3 % річних у розмірі 6 109,00грн. "

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Попков Д.О.

Татенко В.М.