ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Справа № 912/1120/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Погребняка В.Я.,
Полякова Б.М.
розглянувши касаційну скаргуПАТ "Державний ощадний банк України"
на постанову та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 (про розгляд кредиторських вимог Приватного підприємства "Аквахаус")
у справі Господарського суду№ 912/1120/16 Кіровоградської області
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Російського Підприємства "Орма-Олімп"
доТовариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Польського Підприємства "Ай.Ті.Джі-Інвест"
про визнання банкрутом
розпорядник майнаЧерненченко Д.А.
у судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Державний ощадний банк України": Колісник О.В. (довіреність №19/3-02/192 від 14.11.2016),
Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Польського Підприємства "Ай.Ті.Джі-Інвест": Котенко В.О. (довіреність №44 від 20.10.2016).

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 05.04.2016 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Російського Підприємства "Орма-Олімп" (далі - ініціюючого кредитора) порушено провадження у справі №912/1120/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Польського Підприємства "Ай.Ті.Джі-Інвест" (далі - боржника) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011) (далі - Закон про банкрутство); визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 1 000 000 грн. боргу та 15 000 грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Клименка О.Ю., якого усунено від виконання повноважень розпорядника майна боржника ухвалою місцевого господарського суду від 07.02.2017 з призначенням розпорядником майна у справі арбітражного керуючого Черненченка Д.А. (том 1, а.с. 84 - 87, том 6, а.с. 192 - 194).

29.04.2016 шляхом направлення поштового відправлення на адресу місцевого господарського суду Приватне підприємство "Аквахаус" (далі - ПП "Аквахаус") звернулося із заявою з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 1 642 415, 74 грн. заборгованості за договором поставки №0103/2010/1 від 01.03.2010, укладеним між кредитором, як постачальником, та товариством-боржником, як покупцем (вх. №1806/16 від 05.05.2016) (том 2, а.с. 116 - 131).

06.09.2016 ПП "Аквахаус" подало до місцевого господарського суду заяву про включення до складу його грошових вимог до боржника 2 756 грн. судових витрат за звернення з кредиторськими вимогами у дану справу (вх. №25026/16) (том 3, а.с. 153).

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 (суддя Деревінська Л.В.) в задоволенні клопотання ПАТ "Ощадний банк України" про відкладення розгляду справи та розгляду вимог інших кредиторів у справі відмовлено; заяву №1 від 29.04.2016, з врахуванням заяви від 06.09.2016, ПП "Аквахаус" про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково; визнано грошові вимоги ПП "Аквахаус" на суму 1 642 415, 74 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги; грошові вимоги кредитора ПП "Аквахаус" на суму 2 756 грн. відхилено (том 3, а.с. 178 - 180).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, конкурсний кредитор ПАТ "Державний ощадний банк України" (далі - скаржник), вимоги якого частково забезпечені заставою майна боржника-майнового поручителя, звернулось 14.03.2017 через місцевий господарський суд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07.09.2016 про затвердження кредиторських вимог ПП "Аквахаус" та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні кредиторських вимог ПП "Аквахаус" як таких, що не підтверджені належними та достатніми доказами (том 6, а.с. 242 - 247).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Кузнецова В.О., суддів: Чус О.В., Науменка І.М.) у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Державний ощадний банк України" відмовлено, а ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 щодо затвердження кредиторських вимог ПП "Аквахаус" у даній справі залишено без змін (том 7, а.с. 171 - 172).

Не погоджуючись з результатом розгляду судами кредиторських вимог ПП "Аквахаус", скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 25.04.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 07.09.2016 про розгляд кредиторських вимог ПП "Аквахаус" та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні грошових вимог ПП "Аквахаус", обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статей 179, 193 Господарського кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статей 22, 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", пунктів 2, 5, 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник доводить помилковість висновків судів про визнання кредиторських вимог ПП "Аквахаус" на суму 1 642 415, 74 грн. з посиланням на їх непідтвердження первинними документами щодо здійснення ПП "Аквахаус" поставки товару на користь боржника та неналежну оцінку судами доказів, наданих ПП "Аквахаус" в обґрунтування конкурсної правової природи його грошових вимог до боржника.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 25.04.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 07.09.2016 про розгляд кредиторських вимог ПП "Аквахаус" на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника ПАТ "Державний ощадний банк України" - Колісника О.В. та представника боржника - Котенка В.О., дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, покупець за договором поставки зобов'язаний провести розрахунок з постачальником за поставлений товар у погоджений сторонами договору поставки строк.

Згідно з частиною 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 1 Закону про банкрутство передбачено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно з частинами 1, 6, 8 статті 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає господарський суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником (розпорядником майна боржника) чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними та достатніми доказами, оскільки відповідно до статті 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори одночасно зі заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, провадження у справі про банкрутство боржника порушено ухвалою місцевого господарського суду від 05.04.2016 за заявою ініціюючого кредитора за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013, про що в цей же день оприлюднено оголошення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (том 1, а.с. 84 - 88).

Матеріалами справи підтверджуються та судами встановлено обставини звернення 29.04.2016 з дотриманням визначеного законодавством про банкрутство строку для подання грошових вимог конкурсними кредиторами до місцевого господарського суду ПП "Аквахаус" із заявою №1 від 29.04.2016 з грошовими вимогами до боржника на суму 1 642 415, 74 грн. основного боргу за договором поставки; 06.09.2016 кредитор подав заяву про збільшення його грошових вимог та включення до реєстру вимог кредиторів, поряд із сумою основного боргу, суми судового збору в розмірі 2 756 грн., сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (том 2, а.с. 116 - 131, том 3, а.с. 153).

Судами встановлено, що в обґрунтування спірних кредиторських вимог ПП "Аквахаус" зазначило про укладення 01.03.2010 між спірним кредитором та боржником договору поставки №0103/2010/1, за умовами якого кредитор поставив боржнику товар на загальну суму 2 158 903, 74 грн., що підтверджується видатковими накладними №АН-0000089 від 31.03.2010 на суму 275 558, 90 грн. та №АН-0000132 від 25.08.2010 на суму 1 883 344, 84 грн., які підписано уповноваженими представниками сторін договору (том 2, а.с. 119 - 123, 125 - 126).

Місцевим господарським судом встановлено, що факт одержання матеріальних цінностей боржником на підставі зазначених видаткових накладних підтверджено підписом керівника боржника з проставленням печатки підприємства-боржника, що узгоджується з вимогами законодавства про бухгалтерський облік та не заперечується боржником.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 11.02.2011 між кредитором та боржником підписано додаткову угоду №1 до договору поставки №0103/2010/1 від 01.03.2010, якою сторони погодили внести зміни до пункту 6.1. розділу 6 договору та визначили строк оплати товару - протягом трьох років з моменту отримання товару (том 2, а.с. 124).

Суди встановили, що за період з 2010 по 2014 роки боржник, як покупець, перерахував кредитору-постачальнику кошти на виконання умов договору поставки №0103/2010/1 від 01.03.2010 на загальну суму 516 488 грн. Відтак, заборгованість боржника за спірним договором поставки на момент заявлення кредитором грошових вимог у дану справу про банкрутство складає 1 642 415, 74 грн.

Судами встановлено, що спірні грошові вимоги ПП "Аквахаус" визнано боржником при складанні акту звіряння взаємних розрахунків за період січня 2012 - березня 2016 з ПП "Аквахаус" станом на 31.03.2016, а також визнано розпорядником майна боржника з віднесенням їх до четвертої черги задоволення реєстру вимог кредиторів (том 2, а.с. 127).

Розглянувши спірні кредиторські вимоги ПП "Аквахаус", місцевий господарський суд визнав їх на суму 1 642 415, 74 грн. та включив до реєстру вимог кредиторів, як конкурсні, у четверту чергу задоволення з огляду на їх підтвердження належними та достатніми доказами у справі.

Разом з тим, суд першої інстанції відхилив кредиторські вимоги ПП "Аквахаус", заявлені у дану справу про банкрутство як судові витрати за подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника на суму 2 756 грн., зважаючи на їх правову природу як таких, що виникли після порушення щодо боржника справи про банкрутство, та є поточними, у зв'язку з чим не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів на стадії розпорядження майном боржника.

Переглядаючи кредиторські вимоги ПП "Аквахаус", апеляційний суд погодився із здійсненою місцевим господарським судом оцінкою доказів, наданих спірним кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, та не вбачав правових підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 07.09.2016, прийнятої за результатами розгляду грошових вимог ПП "Аквахаус".

При цьому, судом апеляційної інстанції відхилено доводи ПАТ "Державний ощадний банк України" про неналежність, як доказів здійснення спірним кредитором поставки товару на користь боржника, видаткових накладних №АН-0000089 від 31.03.2010 та №АН-0000132 від 25.08.2010 з огляду на незазначення у них даних про договір поставки №0103/2010/1 від 01.03.2010, так як скаржником не надано доказів на підтвердження укладення між боржником та спірним кредитором іншого договору поставки, ніж договір поставки, який кредитор надав господарському суду на підтвердження його грошових вимог до боржника.

Доводи забезпеченого кредитора про ненадання спірним кредитором, як постачальником, доказів надіслання боржнику-покупцю рахунків-фактур, у зв'язку з чим у боржника не виникло зобов'язання щодо оплати за поставлений йому товар, апеляційний суд відхилив з огляду на встановлені обставини зазначення постачальником у видаткових накладних, підписаних сторонами договору поставки, вартості поставленого товару та реквізитів для розрахунків, що не перешкоджало боржнику оплатити вартість отриманого від ПП "Аквахаус" товару у встановлений договором поставки строк.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду кредиторських вимог ПП "Аквахаус", а доводи касаційної скарги про невірну оцінку судами попередніх інстанцій обставин справи на предмет відсутності правових підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів, як конкурсних, грошових вимог ПП "Аквахаус" з посиланням на докази, прийняті до уваги та спростовані судами, зводяться до намагання переконати Вищий господарський суд України здійснити переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статті 1117 ГПК України, а отже, такі доводи є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає постанову апеляційного суду від 25.04.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 07.09.2016 про розгляд кредиторських вимог ПП "Аквахаус" у даній справі такими, що прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому правові підстави для їх скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2016 (про розгляд кредиторських вимог Приватного підприємства "Аквахаус") у справі №912/1120/16 залишити без змін.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков