ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 жовтня 2017 року Справа № 904/9428/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кондратової І.Д. (доповідач),
суддів:Карабаня В.Я.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши заяву судді Кондратової І.Д.
про самовідвід у здійсненні касаційного перегляду
справи № 904/9428/13 Господарського суду Дніпровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "МіК"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", 2. Криворізької міської ради
простягнення 1 600 000,00 грн,
ВСТАНОВИВ:

Від судді Кондратової І.Д. надійшла заява про самовідвід, яка обґрунтована такими обставинами:

У суді касаційної інстанції ця справа тричі розглядалась у відкритому судовому засідання колегією суддів, в тому числі за участі Кондратової І.Д., як судді-доповідача:

1) 24.12.2014 року суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" задовольнив частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.10.2014 року скасував, а справу передав на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду;

2) 29.15.2015 року суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" задовольнив, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 року в частині відмови в стягненні неустойки в розмірі 800000,00 грн скасував та в цій частині залишив в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року;

3) 26.07.2017 року постановив ухвалу, якою відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "МіК" у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Вищого господарського суду України від 29.07.2015 року у справі № 904/9428/13.

На останньому судовому засіданні 26.07.2017 року від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "МіК" надійшла заява про відвід судді Карабаня В.Я.

У заяві про відвід судді заявник стверджував, що існують обставини, що викликають сумніви щодо об'єктивності та неупередженості судів при розгляді його заяви про роз'яснення постанови Вищого господарського суду України від 29.07.2015 року. Такими обставинами є те, що судді Кондратова І.Д. та Стратієнко Л.В. вже брали участь у справі і, на думку заявника, незаконно прийняли постанову у справі, суддя Гончарук П.А. з невідомих причин відмовився від участі у справі, а суддя Карабань В.Я. "у ручному режимі" втрутився в систему документообігу.

Окрім того, в цій заяві директор Товариства з обмеженою відповідальністю "МіК" Руденка А.П. висловлювався вкрай негативно щодо суддів Кондратової І.Д. та Стратієнко Л.В., називав їх "дєвками", наполягав на тому, що ці судді перебувають у змові з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" "Русланом", навіть, непрямо звинуватив їх у причетності до замовного вбивства. Заява про відвід, хоча і була заявлена судді Карабаню В.Я., фактично за своїм змістом стосувалася недовіри до суддів Кондратова І.Д. та Стратієнко Л.В. При цьому, заявник не надав жодних прямих або непрямих доказів, які б підтверджували правдивість чи добросовісність його тверджень.

Така заява не розглядалась колегією суддів, оскільки директор Товариства з обмеженою відповідальністю "МіК" Руденко А.П. подав заяву про відкликання раніше поданої заяви про відвід і просив розглянути його заяву у цьому складі суду. Причини вчинення таких дій заявник відмовився зазначати.

У судовому засіданні 26.07.2017 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю "МіК" Руденко А.П. продовжив усну критику всієї судової влади, а також суддів, що розглядали справу, іноді вживав такі вислови, які містили огульні обвинувачення.

Суддя Кондратова І.Д. у свій заяві пояснює, що у судовому засіданні 26.07.2017 року заяву про самовідвід не заявляла, оскільки заявник все ж таки відмовився від поданої ним заяви про відвід, його звинувачення не мали достатніх фактичних підстав, а вона, як суддя заявляє, що не мала жодної упередженості або безсторонності у цій справі.

Водночас, 11.10.2017 року від засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "МіК" Меркулової О.А., яка також брала участь у справі 26.07.2017 року, надійшла нова касаційна скарга на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 року. Опосередковано ці ухвали стосуються того ж самого питання, що розглядалось у судовому засіданні 26.07.2017 року, зокрема, роз'яснення рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2014 року.

Суддя Кондратова І.Д. вважає, що у цій справі, треба брати до уваги всі ці обставини у сукупності, і що її подальша участь у цій справі не є можливою, оскільки це може зашкодити авторитету правосуддя та довіри до суду, а ці питання в демократичному суспільстві є дуже важливим фактором.

Колегія суддів, обговоривши доводи, викладені у заяві про відвід, одноголосно вирішила, що заявлений відвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2 1 цього Кодексу. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). Крім того, відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (див. рішення у справі "Бочан проти України" (Заява N 7577/02) від 3 травня 2007 року п. 64). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

У контексті об'єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оскільки, 26.07.2017 року у судовому засіданні сторона у справі досить чітко дала зрозуміти, що не має довіри до суду, її попередня поведінка свідчить, що сторона і в подальшому може допускати висловлювання, що стосуються судді Кондратової І.Д. через її участь у справі, що не сприятиме ефективному розгляду справи цієї справи, тому з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді, що розглядає справу, а також з метою захисту репутації та підтримання авторитету органів правосуддя, і відновлення довіри сторони до суду в цілому та до суду, що розглядає її справу, колегія суддів погоджується з суддею Кондратовою І.Д., що подальша її участь у цій справі не є можливою, тому задовольняє її заяву про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 21, 46, 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Кондратової І.Д. про самовідвід у справі № 904/9428/13 Господарського суду міста Києва задовольнити.

Справу № 904/9428/13 передати на повторний автоматизований розподіл.

Головуючий суддя Кондратова І.Д.
Суддя Карабань В.Я.
Суддя Нєсвєтова Н.М.