ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.10.2017 Справа № 904/4661/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область

про стягнення 7 275,24 грн.

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді: Мельниченко І.Ф.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №114 від 07.08.2017

ОСОБА_4, довіреність №113 від 07.08.2017

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (далі - відповідач) про стягнення збору за повідомлення відповідача про прибуття вантажів у розмірі 7 275,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач не сплатив збір за повідомлення про прибуття вантажів на станцію Правда за період з жовтня по грудень 2016 року в сумі 1 933,32 грн., а також збір за повідомлення про прибуття вантажів на станцію Дніпродзержинськ за період з жовтня по грудень 2016 року в сумі 5 341,92 грн., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в загальній сумі 7 275,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 18.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2017 відкладено судове засідання на 15.06.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 призначено колегіальний розгляд справи, передано матеріали справи для визначення складу колегії.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 15.06.2017 визначено колегію у складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді Юзіков С.Г., Рудь І.А.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2017 прийнято справу № 904/4661/17 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді Юзіков С.Г., Рудь І.А.; призначено розгляд справи на 12.07.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 відкладено судове засідання на 16.08.2017.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.08.2017, у зв'язку з знаходженням члена колегії у відпустці, визначено новий склад колегії: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Рудь І.А., Мельниченко І.Ф.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2017 прийнято справу № 904/4661/17 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді Рудь І.А., Мельниченко І.Ф.; призначено розгляд справи на 03.10.2017.

03.10.2017 повноважний представник позивача у судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

В свою чергу, повноважні представники відповідача заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі.

У судовому засіданні 03.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи та заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2012 Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі залізниця) і Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (далі відповідач, вантажовласник) укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР.ДН-1-12497/НЮп/12-1940-02 (далі - Договір), предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 3.5 Договору вартість за перевезення, додаткових зборів та розмір штрафів, визначається Статутом залізниць України, Тарифним керівництвом № 1 з урахуванням підвищуючих коефіцієнтів, в тому числі калькуляціями, додатковою угодою № 1 про погодження вільних тарифів по послугах, наказами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Укрзалізниці та іншими нормативно-правовими актами і документами. На вартість послуг нараховується ПДВ у встановленому законодавством порядку.

В пункті 6.1 Договору сторони передбачили, що усі спірні питання з виконання умов договору вантажовласник вирішує шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

Згідно з додатковою угодою № 2 до Договору сторони дійшли згоди доповнити діючу редакцію договору розділом 11 "Організація електронного документообігу між залізницею та вантажовласником", зокрема:

11.1. Для організації електронного документообігу вантажовласником використовується програма забезпечення:

- АС Клієнт УЗ, надане Головним інформаційно-обчислювальним центром Укрзалізниці, яке функціонує за узгодженими реквізитним складом та структурою, що відповідають встановленим вимогам до форми електронних перевізних документів, що застосовуються під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні;

- АС Месплан;

11.2. Електронний документообіг між залізницею та вантажовласником включає електронні документи: перевізні та супроводжувальні документи;

11.4. Наданням електронної копії перевізного документа є передача вантажовласником замовнику електронних даних накладної без застосування ЕЦП. Вантажовласник надає електронну копію перевізного документу на кожне перевезення в усіх видах сполучень;

11.5. Подання залізниці електронної копії накладної або електронної накладної здійснюється вантажовласником не пізніше часу пред'явлення вантажу для приймально-здавальних операцій (пункт 11.5. додаткової угоди).

11.7. Інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною залізниця надає вантажовласнику одночасно з повідомленням про прибуття вантажу.

Додатковою угодою № 4 від 20.03.2013 до Договору сторони узгодили викласти пункт 11.2. діючого договору в наступній редакції: "Електронний документообіг між залізницею та вантажовласником включає наступні електронні документи: перевізні та супроводжувальні документи (електронна накладна СМГС - це електронний документ, заповнений відповідно до вимог Додатку 12.5 до СМГС, з наявністю по відправленню ЕЦП у графах 16, 87, 96; з наявністю по прибуттю ЕЦП у графах 89, 96, 97, 98 та електронної печатки ГІОЦ УЗ "достовірно "ЕП ГІВЦ УЗ дата накладення ЕП" у графах 16, 87).

11.12.2015 у зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ "Укрзалізниця", яке згідно з Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", сторони уклали додаткову угоду № 9 до Договору та дійшли згоди викласти назву договору, преамбулу та абзац третій п. 2.3 договору в новій редакції.

Як зазначив позивач, з жовтня по грудень 2016 року працівниками станції Правда і Дніпродзержинськ були передані повідомлення телефонним звязком працівникам ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", зазначеним в довіреностях, про вантажі, що прибули на адресу одержувача, що підтверджується записами в книгах повідомлень форми ГУ-2 з реєстрацією в книгах прізвищ працівників, що прийняли повідомлення.

Позивач посилається на те, що нарахування збору за повідомлення здійснюється відповідно до вимог розділу ІІІ п. 10 таблиці 3 Тарифного керівництва № 1. Ставка збору при повідомленні телефоном складає 3,3 грн. Збір нараховується з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,302, встановленого телеграфним розпорядженням № 00018/ЦМ від 30.04.2016 для тарифів і зборів, що вказані в розділі ІІ та ІІІ Тарифного керівництва № 1. Відповідно до вимог п. 5 розділу ІІ Тарифного керівництва № 1 округлення зборів здійснюється до 0,1 при розрахунку кінцевого результату за кожним видом плати та зборів. На підставі викладеного за надані відповідачу послуги з повідомлення про прибуття вантажів станціями Дніпродзержинськ, Правда позивач нарахував збір за повідомлення на загальну суму 7 275,24 грн з урахуванням ПДВ.

Позивач направив відповідачу претензії № ДНМЮ-17/1 від 23.01.2017, № ДНМЮ-17/2 від 23.01.2017, № ДНМЮ-17/6 від 26.01.2017 (Том 1, арк.с. 33-34, 36-37, 39-40), в яких повідомив про необхідність оплати збору за надання інформації про прибуття вантажів, що надійшли на адресу відповідача на станції Правда, Дніпродзержинськ.

У відповідях на претензію № 01/ВН-214 від 23.02.2017, № 01/ВН-216 від 23.02.2016, № 01/ВН-216 від 23.02.2016 (Том 1, арк.с. 35, 38, 41) відповідач зазначив, що ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" не погоджувало порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на підїзні колії із залізницею і надання наданої послуги не потребує.

За твердженням позивача, відповідач не сплатив збір за повідомлення про прибуття вантажів на станції Правда, Дніпродзержинськ у розмірі 7 275,24 грн. за період з жовтня по грудень 2016 року, що є причиною виникнення спору і звернення позивача до суду.

Відповідач позовні вимоги не визнав і просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі з таких підстав.

По-перше, за твердженням відповідача, згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом, порядок та спосіб повідомлення про прибуття вантажу на адресу одержувача здійснюється на підставі складеного і затвердженого сторонами ЄТП підприємства і ОСОБА_3 обстеження умов роботи на підїзній колії ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" і станцій примикання підїзної колії Дніпродзержинськ і Правда Придніпровської залізниці, які є невідємними частинами договірних відносин між сторонами, а саме: пунктів 18, 19 ОСОБА_3, якими встановлено лише порядок повідомлень станцією про подачу вагонів під навантаження/вивантаження та порядок передачі повідомлень підприємством про готовність до забирання вагонів, а не порядок здійснення повідомлень про прибуття вантажу. При встановленні порядку повідомлення по телефону, узгодженому сторонами, вантажоодержувачі зобовязані призначити для цілодобового приймання повідомлень відповідальних працівників і повідомити їх прізвище і номери телефонів начальнику станції. Відповідач стверджує, що він не призначав осіб, відповідальних за приймання зазначених повідомлень та не надавав таких повноважень своїм працівникам відповідно до виданих довіреностей. При цьому позивач в особі начальників станцій Правда і Дніпродзержинськ не мали права самовільно визначати порядок передачі повідомлень.

По-друге, відповідач зазначає, що відповідно до умов Договору відповідачем не погоджено порядок і способи повідомлення про прибуття вантажів на адресу ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", оскільки даної послуги товариство не потребує і тривалий час орендує приміщення в будівлях станцій Дніпродзержинськ і Правда, де знаходяться його працівники.

По-третє, відповідач вказує на те, що в звязку з введенням в дію електронного перевізного документа (ЕПД) під час перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженим наказом Мінтрансзвязку № 800 від 01.11.2010, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.04.2011 за № 478/19216, "повідомлення про прибуття вантажу" відображається у графі 49 електронної накладної з засвідченням електронного цифрового підпису працівника залізниці. Працівники відповідача дізнаються про прибуття вантажів без додаткових повідомлень шляхом отримання електронного варіанту залізничної накладної, за допомогою компютерної програми "Сервер модулю узгодження інформаційного обміну з автоматизованою системою "Клієнт УЗ", за яку відповідач вже сплачує кошти представнику позивача, яким виступає ТОВ "КПД-УЗ".

По-четверте, відповідач стверджує, що позивач не подав документи, які підтверджують факт надання послуг з повідомлення про прибуття вантажів на адресу одержувача. В додатках до позовної заяви наявні книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження (форма ГУ-2), зазначена послуга також визначена в Договорі. Натомість послугу з повідомлення про прибуття вантажів на адресу одержувача відповідач не погоджував в порядку, передбаченому Правилами перевезень вантажів.

По-пяте, відповідач вказує на те, що згідно з накопичувальними картками форми ФДУ-92 позивач нарахував додатковий збір за послугу "Повідомлення одержувача про перевезення експортно-імпортних та внутрішніх вантажів", однак зазначеної послуги не зазначено в пункті 3 Таблиці № 3 пункту 10 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення, натомість передбачені збори за надання інформації.

Відповідач також звертає увагу, що нарахування платежів за накопичувальними картками позивач здійснює на підставі розділу 3 пункту 10 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги. При цьому в зазначеному пункті Збірника наведені збори за інші додаткові операції за ставками, що передбачені у таблиці 3, зокрема "за надання одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення (незалежності від кількості відправок): телефоном". Відповідно до ч. 2 ст. 22 Статуту залізниць України і частини 3 п. 1 Правил видачі вантажів виконання залізницею додаткових операцій, повязаних з перевезенням вантажів, здійснюється на підставі окремих договорів. Жоден із чинних договорів, укладених між сторонами не містить умови щодо надання останнім додаткової інформації про вантажі, що прибули на станцію призначення, за яку залізниця нараховує збір за ставками, передбаченими в п. 10 Збірника. Збір або інший платіж за додаткову послугу "Повідомлення одержувача про перевезення експортно-імпортних та внутрішніх вантажів", про виконання якої зазначено у накопичувальних картках залізниці, не передбачені пунктом 10 та будь-яким іншим пунктом Збірника.

У письмових запереченнях на відзив позивач зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими, виходячи з наступного.

По-перше, як зазначає позивач, повідомлення про прибуття вантажу встановлено Статутом залізниць України та Правилами видачі вантажів і є обовязковою послугою для всіх підприємств. Відповідач не може відмовитись від надання залізницею цієї послуги, оскільки саме від неї залежить нарахування плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажів.

Позивач зауважує, що ОСОБА_3 обстеження умов роботи на підїзній колії ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", на який посилається відповідач, є недіючим, тому що складений станом на 23.12.2011. Він є лише документом, на підставі якого розробляється та укладається договір про експлуатацію підїзної колії. На даний момент між сторонами укладено договір № ПР/М-13-1/22-809/НЮдч/12-1882-02 від 29.11.2012 про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", яка примикає до станцій Дніпродзержинськ і Правда Придніпровської залізниці. У вищезазначеному договорі не передбачений порядок повідомлення відповідача про прибуття вантажів, а лише передбачений порядок повідомлення про подачу вагонів для підїзної колії, тому позивач вважає безпідставними посилання відповідач на вказаний ОСОБА_3 обстеження умов роботи на підїзній колії ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат".

По-друге, за твердженням позивача, відмітка в графі 49 електронної накладної є реєстрацією повідомлень про прибуття вагонів в електронному вигляді, а не способом повідомлення одержувача про прибуття вантажу. Повідомлення може передаватись такими способами: телефоном, поштовим звязком, телеграфом, факсом, посланцем, електронною поштою.

По-третє, позивач наголошує на тому, що відповідно до вимог розділу ІІІ п. 10 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1) за виконання залізницями послуг, повязаних з перевезенням вантажів, справляються збори згідно з таблицею 3, в тому числі збір за надання одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення (незалежно від кількості відправок) телефоном, поштовим звязком, телеграфом, факсом, посланцем електронною поштою зі стягненням відповідного збору з вантажовласника.

По-четверте, позивач зазначає, що чинним законодавством передбачено, що реєстрація повідомлень про прибуття вантажів у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень ГУ-2 окремим рядком, тому посилання відповідача на відсутність документів на підтвердження факту надання послуг повідомлення про прибуття вантажів є безпідставними. Повідомлення про прибуття вантажів і повідомлення про подачу вагонів здійснюються різними працівниками станції та з різних робочих місць, тому на станціях Правда і Дніпродзержинськ ведуться окремі книги ГУ-2: одна на повідомлення про прибуття вантажів, друга на повідомлення про подачу вагонів. Книга повідомлень ГУ-2, в якій реєструються повідомлення про прибуття вантажу і книга повідомлень ГУ-2, в якій реєструються повідомлення про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, які ведуться на станціях Правда і Дніпродзержинськ, мають різний зміст і заповнюються. На підставі викладеного позивач вважає безпідставними твердження відповідача про те, що надана залізницею книга повідомлень ГУ-2 містить лише інформацію про час подавання вагонів, а не про прибуття вантажів.

По-пяте, позивач зауважує, що послуга "повідомлення про прибуття вантажу" встановлена Правилами перевезень вантажів, Статутом залізниць України і не є такою, що повинна узгоджуватися між сторонами та зазначатися в окремих договорах. За твердженням позивача, відповідач відмовляється виконувати приписи Статуту залізниць України і Правил перевезень вантажів, якими передбачено, що залізниця повинна повідомити одержувача про прибуття вантажу на його адресу, а одержувач повинен визначити зручний для нього спосіб повідомлення та створити всі умови щодо його отримання. Враховуючи, що інші способи повідомлення про прибуття вантажів не були узгоджені з відповідачем, тому повідомлення про прибуття вантажів його відповідальних працівників здійснюється працівниками станцій Правда і Дніпродзержинськ за телефонами, як було встановлено начальниками станцій відповідно до статті 42 Статуту залізниць України.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Підзаконні нормативно-правові акти видаються у сферах, які потребують більш детального і конкретизуючого нормативного регулювання з метою оперативного вирішення питань в окремих сферах життєдіяльності суспільства.

В даному випадку таким актом є Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила).

В пункті 1 зазначених Правил передбачено:

- про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів);

- порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Отже, вказаний пункт Правил не містить вичерпний перелік способів повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу статей 901, 903 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору про надання послуг є предмет та ціна, які не були узгоджені сторонами спору.

Так, відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 1 статті 189 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Згідно зі статтею 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

З системного аналізу наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо порядку і способів повідомлення одержувача про прибуття вантажу; одержувачем не визначено та не повідомлено залізниці прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. Натомість Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги передбачає тариф за надання одержувачам інформації про вантажу, що прибули на їхню адресу на станції призначення лише на визначені у ньому способи повідомлення.

Отже, в порушення пункту 1 Правил видачі вантажів сторони спільно не узгодили порядок і способи повідомлення про прибуття вантажу ні в добровільному, ні в судовому порядку.

Згідно з п. 7.2 Договору у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів, розміри платежів, зборів та порядок їх сплати і т.ін., сторони зобовязанні провести договір у відповідність до таких нормативно-правових актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що всі зміни й доповнення до цього договору оформляються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невідємною частиною договору після підписання.

В пункті 6.1 Договору сторони передбачили, що усі спірні питання з виконання умов договору вантажовласник вирішує шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

З урахуванням вищевикладеного нарахування позивачем в односторонньому порядку для сплати відповідачем збору за повідомлення в телефонному режимі про прибуття вантажів на станцію Правда в сумі 1 933,32 грн. з ПДВ за період з жовтня по грудень 2016 року, а також збору за повідомлення в телефонному режимі про прибуття вантажів на станцію Дніпродзержинськ за вказаний період в сумі 5 341,92 грн. з ПДВ, а всього: 7 275,24 грн. є необґрунтованим.

Аналогічного висновку дійшов Дніпропетровський апеляційний господарський суд у постанові від 12.06.2017 у справі № 904/1051/17.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі покладаються на позивача.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014 у справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись пунктом 1 Правил видачі вантажів, ст. 42 Статуту залізниць України, ст.ст. 632, 638, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 189, 190 Господарського кодексу України, ст.ст. 32-34, 43-44, 48-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.10.2017

Головуючий колегії ОСОБА_1

Суддя І.Ф. Мельниченко

Суддя І.А. Рудь