КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. справа№ 910/9965/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Франюк А.В.

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський"

на рішення Господарського суду м. Києва від 16.08.2017 р.

у справі № 910/9965/17 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський"

про стягнення 31 989,60 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" (далі - відповідач) про стягнення 31 989,60 грн пені за договором підряду № 80-4/2108-16 від 19.05.2016 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.08.2017 р. у справі № 910/9965/17 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 16.08.2017 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що роботи ним не були виконані з незалежних від нього причин, а оскільки вина відповідача відсутня, тому і відсутні підстави для нарахування пені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. було прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" та призначено до розгляду на 10.10.2017 р.

В засідання суду, призначене на 10.10.2017 р., представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

19.05.2016 р. між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - замовник) та "Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" (далі - підрядник) було укладено договір підряду № 80-4/2108-16 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає підрядникові, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати на власний ризик відповідно до умов цього договору роботи з реконструкції ПЛ 330кВ Зміївська ТЕС - Белгород з відгалуженням на ПС 330кВ "Лосєве" (інв. № 3027) (4545000-4 Перебудовання), далі - об'єкт, згідно з технічнимии вимогами (додаток № 1 до договору), що є невід'ємною частиною договору та робочим проектом :"Реконструкція ПЛ 330кВ Зміївська ТЕС - Белгород з відгалуженням на ПС 330кВ "Лосєве" (інв. № 3027)", далі - роботи.

Згідно з п. 3.1 договору, в редакції додаткової угоди №1 від 03.10.2016 р. до договору, вартість робіт за цим договором є твердою та визначається договірною ціною (додаток № 2), укладеною на підставі локальних кошторисів на будівельні роботи № № 2-1-1; 2-1-2; 2-1-3; 2-2-1; 2-3-1; 2-3-2; (додатки № № 3, 4, 5, 6, 7, 8) та локального кошторису на придбання устаткування, меблів та інвентарю, № 2-1-4 (додаток № 9), що є невід'ємною частиною даного договору і становить 3 986 018,92 грн, крім того ПДВ 20% - 797 203,78 грн, разом з ПДВ 20% - 4 783 223,70 грн.

Як передбачено п. 3.1.1 договору, попередня оплата здійснюється замовником впродовж 30 (тридцяти) календарних днів з моменту укладання договору, в розмірі 30 % від вартості договору.

Відповідно до п. 4.1 договору строк виконання робіт - протягом 180 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати.

Договір може бути розірваний лише за письмовою згодою сторін або у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором (п. 11.11 договору).

На виконання умов укладеного договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 1 740 133,20 грн, що підтверджується Авізо № 538 по рахунку 68/240 - Північна ЕС за період з 31.05.2016 р. по 31.05.2016 р.

В свою чергу відповідач, виконав роботи за договором на загальну суму 3 450 329, 78 грн, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт від 10.10.2016 р., від 25.11.2016 р. та від 28.11.2016 р.

23.12.2016 р. між позивачем і відповідачем було укладено додаткову угоду № 3 до договору, якою сторони дійшли згоди про припинення дії договору підряду № 80-4/2108-16 від 19.05.2016 р. за взаємною згодою сторін у відповідності до п. 11.11 договору з 23.12.2016 р.

Спір між сторонами виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, станом на момент розірвання договору не виконав роботи на загальну суму 1 332 892, 92 грн, тому останній нарахував пеню у сумі 31 989,60 грн за період з 29.11.2016 р. по 22.12.2016 р.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 8.3 договору сторони погодили, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вказаної ціни.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 31 989,60 грн пені є обґрунтованою та такою, що нарахована в межах дії договору, розмір її перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 16.08.2017 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 16.08.2017 р. у справі № 910/9965/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9965/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Андрієнко