ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р.Справа № 916/1008/17

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Т.А.

суддів: Лавриненко Л.В.

ОСОБА_1

(згідно розпорядження керівника апарату від 14.08.2017р. №825 щодо повторного автоматичного розподілу справи)

при секретарі Васильєвій Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2;

від відповідача - ОСОБА_3;

від третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства „Сеал Строй

на рішення господарського суду Одеської області від 26.06.2017р.

по справі № 916/1008/17

за позовом: Приватного підприємства „Сеал Строй

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СК-Траст Інвест Юг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління капітального будівництва Одеської міської ради,

про стягнення 800000,00 грн.,

В судовому засіданні 05.10.2017 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Сеал Строй звернулося до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю „СК-Траст Інвест Юг про стягнення грошових коштів за договором на виконання робіт №29/11.16 від 29.11.2016р. у сумі 800000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 525, 629, 875, 849, 1212 ЦК України та вмотивовані тим, що на виконання умов Договору на виконання робіт №29/11.16, укладеним 29.11.2016 року між ПП „Сеал Строй та ТОВ „СК-Траст Інвест Юг, позивачем на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 800 000 грн. авансу для виконання підрядних робіт, обумовлених договором. Пунктом 5.1 договору встановлено кінцевий термін всього обєму робіт до 01 лютого 2017 року.

Позивач зазначає, що в порушення умов договору відповідач до цього часу не приступив до виконання робіт, при цьому на цей час жодних робіт відповідачем не здійснено та не здійснюється.

Пунктом 6.2 договору передбачено право позивача відмовитися від договору, якщо підрядник тобто відповідач своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк визначений договором стає неможливим.

Враховуючи той факт, що до цього часу відповідач не приступив до виконання робіт передбачених п. 1.1 договору, а також те, що зазначений у п. 5.1 договору кінцевий термін виконання усього обєму робіт сплив 01.02.2017р., позивач вважає, що має право відмовитися від договору.

Ухвалою місцевого господарського суду від 27.04.2017р. прийнято позовну заяву ПП „Сеал Строй до розгляду та порушено провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву ТОВ „СК-Траст Інвест Юг просило суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначило, що відповідно до умов договору відповідачем було виконано майже 40% будівельних робот відповідно до замовлення позивача, однак саме позивачем були порушені умови договору та з його вини роботи не були виконані у строк.

Так, відповідач зазначає, що у позові позивач посилається на те, що ним було сплачено на користь відповідача аванс у розмірі 800000,00 грн., а завершення усіх робіт мало би відбутися до 1 лютого 2017 року (п. 5.1 договору). Відповідно до п. 3.1 договору замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 900000,00 грн. до 07.12.2016 року. Однак, за ствердженнями відповідача, позивачем не були виконані вказані умови договору та перераховано лише 800000,00 грн. авансу, що є порушенням умов договору. Наразі відповідач вказує, що хоча аванс за договором мав би бути сплачений до 07.12.2016 року, проте на вказану дату на рахунку відповідача поступило лише 200000,00 грн., що не давало змогу відповідачу розпочати роботи у повному обсязі та у встановлений строк. Тобто, відповідач вважає, що така затримка сталася саме з вини позивача. При цьому відповідач вказує, що позивач під час усних розмов з приводу затримки грошей посилався на невиконання перед ним грошових зобов'язань Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради. Невиконання позивачем п. 3.1 договору, на думку відповідача, свідчить також про порушення покладених на позивача зобов'язань, передбачених п. 6.7 договору. Також відповідач посилається на те, що позивачем не було письмово повідомлено відповідача за 10 днів про бажання відмовитися, розірвати або припинити договір, як це передбачено п. 10.2 договору. Даний факт свідчить про продовження договірних відносин між позивачем та відповідачем за договором, а у зв'язку з відсутністю такої вимоги у позові (про розірвання договору чи визнання його недійсним) відповідач вважає, що договір діє і на сьогоднішній день. Так, відповідач зазначає, що ще у лютому місяці 2017 року відповідач отримав від позивача претензію №2 від 26.01.2017 року, в якій йшлося про повернення грошових коштів. У вказаній претензії позивач зазначає, що на протязі всього періоду з початку робіт ПП «Сеал Строй» неодноразово звертало увагу ОСОБА_6 та робітників на те, що вони не встигають, але постійно отримували обіцянки, що все буде здано в строк. На думку відповідача, зазначені позивачем у претензії обставини свідчать про те, що роботи відповідачем виконувались, на будівельному майданчику були і керівник відповідача і робітники, які проводили роботи, що повністю спростовує твердження позивача, викладені у позові, стосовно нездійснення відповідачем на момент звернення до суду жодних робіт. При цьому відповідач вказує, що на претензію № 2 від 26.01.2017 року відповідачем було відправлено на адресу позивача відповідь від 06.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 06.06.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Управління капітального будівництва Одеської міської ради.

В поясненнях по справі Управління капітального будівництва Одеської міської ради зазначило, що на даний час роботи на обєкті розпочаті та ведуться субпідрядною організацією ТОВ «Укрбуд ЛТД». За результатами технічного нагляду УКБ ОМР було звернено увагу ПП «Сеал Строй» на якість виконання робіт та дотримання графіку виконання робіт. Також третя особа зазначила, що роботи Управління по обєкту не приймало, актів виконаних робіт по обєкту від генпідрядника ПП «Сеал Строй» на адресу УКБ ОМР не надходило.

Рішенням господарського суду одеської області від 26.06.2017р. (суддя Петров В.С.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що позовні вимоги Приватного підприємства „Сеал Строй є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Судом зазначено, що самим позивачем не були виконані умови договору та обмовлену договором суму авансу було перераховано не в повному обсязі (900000,00 грн.), а лише 800000,00 грн.

На вимогу суду згідно ухвали від 27.04.2017р. позивачем не надано ані доказів передачі відповідачу проектно-кошторисної документації, ані акту надання відповідачу будівельного майданчика.

Суд дійшов висновку про те, що строки виконання робіт могли бути змінені сторонами в порядку п. 5.2 договору, однак докази цього в матеріалах справи відсутні. Хоча надані відповідачем до суду фотографії обєкту свідчать про те, що обумовлені договором підрядні роботи ведуться, також відповідачем 02.03.2017 р. складено акт виконаних будівельних робіт за лютий 2017 р. Позивач жодних пояснень з цього приводу не надав та вказані обставини не спростував.

Відтак, враховуючи допущення позивачем зі свого боку порушень умов договору, судом критично оцінено посилання позивача на порушення відповідачем термінів виконання робіт як на причину відмови від договору.

Також суд дійшов висновку, що враховуючи відсутність доказів направлення позивачем та одержання відповідачем повідомлення про відмову від спірного договору та його одержання відповідачем спірний договір не є розірваним, а тому зобовязання за ним не припинились.

Суд дійшов висновку, що спірний договір №29/11.16 не є розірваним, про що стверджує позивач у позові, судом спростовуються доводи позивача про виникнення у відповідача зобовязання щодо повернення отриманих останнім коштів в якості авансу по вказаному договору. Адже, з огляду на наявність діючого договору підряду між сторонами, суд вважав, що відповідачем було набуто спірну суму коштів за наявності правової підстави, оскільки такі кошти були перераховані позивачем та отримані відповідачем як аванс за виконання робіт по договору, а тому їх не може бути витребувано у порядку статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК.

Не погодившись з рішенням суду від 26.06.2017 року, ПП «Сеал Строй» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник наголошує на наступному:

- суд дійшов помилкового висновку про наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем на момент звернення до суду, що в свою чергу зумовило висновок про неможливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України;

- наданий відповідачем акт виконаних робіт не відповідає умовам договору та положенням п.4 ст. 882 ЦК України, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки наявним недолікам даного акту, а саме відсутності жодного підпису директора та відбитка печатки підприємства;

- судом не було зясовано чи сповіщалось підприємство про виконання робіт чи здавалися нібито виконані роботи, чи направлялися акти виконаних робіт за договором підряду на адресу підприємства;

- не відповідають дійсності твердження суду про відсутність жодних пояснень та заперечень з боку позивача, під час судового розгляду надавалися пояснення щодо відсутності виконання робіт та зобовязань з боку відповідача та заперечення щодо наданих відповідачем доказів, з вказівками на їх належність;

- на час розгляду судової справи з урахуванням направленої на адресу відповідача відмови від договору, лист №59 від 06.04.2017р., договір підряду №29/11.16 від 29.11.2016р. було розірвано і зобовязання сторін припинено. Отже за таких обставин до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення ст.1212 ЦК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 року по справі №916/1008/17 апеляційну скаргу ПП «Сеал Строй» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Величко. Т.А., судді: Бєляновський В.В., Жеков В.І. та призначено розгляд апеляційної скарги на 15.08.2017 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 14.08.2017 року №825 „Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1008/17 з підстав перебування суддів Бєляновського В.В. та Жекова В.І. у відпустці.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 року по справі №916/1008/17 апеляційну скаргу ПП «Сеал Строй» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Величко. Т.А., судді: Лавриненко Л.В., Філінюк І.Г. та призначено розгляд апеляційної скарги на 15.08.2016 року.

14.08.2017р. до канцелярії суду від ПП «Сеал Строй» надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а саме: копію листа Одеської дирекції «Укрпошти» №08-04-714 від 03.08.2017р.; копію листа ПП «Строй Строй» №182 від 28.07.2017р.; копія фіскального чеку та опису поштового вкладення від 07.04.2017р.; копія договору підряду №02/06-17 від 02.06.2017р. та договірної ціни; копію довідки про вартість виконаних робіт від 30.06.2017р. та акт виконаних робіт за червень 2017р.; копію договору підряду №04/07-17 від 04.07.2017р. та договірної ціни; копія довідки про вартість виконаних робіт та акту виконаних робіт від 26.07.2017р.; копію видаткової накладної №1-00000039 від 03.07.2017р.; копію рахунку №ФОП00000092 від 28.07.2017р.; копію платіжного доручення ПП «Сеал Строй» від 28.07.2017р. на сплату коштів.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.08.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 05.10.2017р. для вивчення матеріалів справи.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарським судом, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом, між Приватним підприємством «Сеал Строй» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК-ТРАСТ ІНВЕСТ ЮГ» (Підрядник) було укладено договір на виконання робіт №29/11.16 від 29.11.2016р., відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобовязання, своїми силами, із матеріалів Підрядника, виконати роботи під ключ з установки вентильованої фасадної системи згідно проектно-кошторисної документації. (п.1.1. Договору)

За умовами п. 1.2 договору до складу робіт входять: виготовлення, утеплення і монтаж вентильованого фасаду СКАНРОК із добірними елементами, включаючи влаштування укосів і відливів на вікнах, дверях, облаштування парапету на даху, облаштування крапельника між цоколем і фасадом.

Згідно п. 1.3 договору підрядник підтверджує, що він має усі необхідні дозволи (ліцензії), які вимагаються чинним законодавством України для виконання ним своїх обов'язків за цим договором.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що роботи виконуються підрядником у повному обсязі власним персоналом і власними засобами: обладнанням, пристроями, механізмами і т.д., за допомогою яких представляється можливим належним чином виконати данні роботи.

Відповідно до п. 1.5 договору роботи виконуються за адресою: м. Одеса, пл. Михайлівська, 10, будівля ОЗОШ № 1, а обєм робіт згідно з проектно-кошторисною документацією.

Згідно п. 2.1 договору вартість робіт за цим договором складає 9043000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%. Вартість робіт може бути переглянута в залежності від об'єму фактично виконаних робіт і визначається за фактом їх виконання.

За умовами п. 2.1.1 договору перелік, обсяг, склад робіт, а також їх вартість визначаються сторонами та вказуються у кошторисній документації і договірній ціні, які є невід'ємними частинами даного договору. Договірна ціна є твердою (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що вартість робіт може бути змінена при внесенні замовником змінив обсяги і зміст робіт (зміни технічних умов, технічного завдання).

Відповідно до п. 2.4 договору вартість робіт по договору може бути змінена лише за згодою сторін шляхом укладання додаткових угод до даного договору.

За умовами п. 3.1 договору замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 900000,00 грн. до 07.12.2016 року. Усі наступні платежі проводяться згідно графіку виконання робіт і постачання матеріалів (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 оплата за цим договором проводиться замовником в безготівковій формі на підставі виставленого підрядником рахунку або підписаних актів виконаних робіт (форма К-2в, форма КБ-3).

В п. 3.5 договору передбачено, що підрядник готує наступні документи: акт-прийняття виконаних робіт (форма КБ-2в, форма КБ-3) на загальну узгоджену вартість за цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору приймання виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом приймання-передачі робіт (форма КБ-2в; форма КБ-3), які підписуються обома сторонами. Акт, що складається і підписується підрядником, передається замовнику протягом трьох робочих днів з моменту фактичного виконання робіт по договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник зобовязаний прийняти і підписати акт протягом трьох робочих днів з моменту передачі його підрядником та повернути підписаний примірник акта підряднику або надати мотивовані заперечення із зазначенням необхідних доробок у цей же строк. У разі відмови від підписання акту замовник складає та надсилає підряднику протягом наступних 3 робочих днів з моменту отримання акта мотивовані заперечення з претензіями замовника, а також його вимоги щодо усунення виявлених ним недоліків (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору акт вважається підписаним, а роботи прийнятими у випадку ненадання замовником підряднику підписаного акту або вмотивованих заперечень на такий акт протягом трьох робочих днів з моменту отримання його підрядником. Якщо при прийманні виконаних робіт за договором буде встановлено їх невідповідність умовам договору за якістю та кількістю, то замовник зобов'язаний викликати представника підрядника для участі у його прийнятті та складанні відповідного акту - протокол зауважень. При підтвердженні факту неякісного виконання будівельно-монтажних робіт за договором підрядник зобовязаний усунути недоліки у таких будівельно-монтажних роботах у строк, вказаний у протоколі зауважень та узгоджений сторонами договору (п. 4.5 договору).

Пунктом 4.6 договору встановлено, що при виявленні в процесі приймання робіт недоліків, допущених з вини підрядника, останній у погоджений із замовником термін зобов'язаний усунути їх.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що якщо підрядник не усуває такі недоліки, замовник може усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб із стягненням таких витрат з підрядника.

Відповідно до п. 4.8 договору якість виконаних за цим договором робіт, поставлених металоконструкцій повинна відповідати вимогам нормативно-технічної документації, діючих ГОСТів, ДСТУ та ТУ.

В п. 5.1 договору встановлені наступні терміни виконання робіт:

- до 30.12.2016 р. - закінчення встановлення вентильованої фасадної системи на двох фасадних сторонах основного обєкту - будівлі ОЗОШ № 1 загальною площею 1000 кв.м;

- до 01.02.2017 р. - завершення всього обєму робіт за даним договором.

Згідно п. 5.2 договору строки виконання робіт можуть бути змінені в разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання замовником своїх зобовязань (порушення умов фінансування, передбачених п.п. 3.1, 3.2 договору); порушення строку передачі будівельного майданчику; внесення замовником змін в обсяги і зміст робіт. У даному випадку сторони підписують додаткову угоду про продовження строків виконання робіт.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

В п. 10.1 договору сторонами визначені умови дострокового припинення (розірвання) цього договору, відповідно до яких :

- замовник може розірвати договір або припинити його дію з причин: відсутності коштів для фінансування робіт до їх початку; відставання у виконанні робіт, з вини виконавця у випадку, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим (п. 10.1.1.);

- підрядник може розірвати договір або припинити виконання своїх обовязків, якщо проти встановленого терміну замовник (з власної вини) затримує оплату, передбачену п.п. 3.1, 3.2 договору більше 10 календарних днів (п. 10.1.2).

Згідно п. 10.2 договору у випадку розірвання/припинення договору зацікавлена сторона письмово повідомляє іншу сторону за 10 днів до дати розірвання/припинення.

Відповідно до п. 10.3 договору у випадку розірвання договору сторони зобовязані провести звірку та за її результатами провести розрахунки.

За умовами п. 14.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання робіт та прийнятих сторонами на себе зобовязань.

Пунктом 14.2 договору передбачено, що замовник та підрядник є платниками податку на додану вартість по загальній формі оподаткування, має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених законодавством.

Згідно п. 14.3 договору будь-які зміни та доповнення до цього договору оформлюються додатковою угодою та є його невідємною частиною та обовязковими для виконання сторонами лише у разі, якщо вони оформлені належним чином: виконані письмово, підписані уповноваженими представниками обох сторін, скріплені печатками, мають дату підписання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного договору позивачем було перераховано відповідачу в якості авансу грошові кошти в розмірі 800000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 1114 від 05.12.2016 р. на суму 200000,00 грн., № 1148 від 14.12.2016 р. на суму 150000,00 грн., № 1151 від 15.12.2016 р. на суму 150000,00 грн. та № 8 від 22.12.2016 р. на суму 300000,00 грн.

Проте, за ствердженнями позивача, відповідач в порушення умов цього договору на момент звернення до суду з позовом не приступив до виконання робіт, при цьому жодних робіт відповідачем не здійснено та не здійснюється. Наразі позивач посилається на п. 6.2 договору, яким передбачено право позивача на відмову від договору, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим. Враховуючи той факт, що відповідач не приступив до виконання робіт, передбачених п. 1.1 договору, а також те, що зазначений у п. 5.1 договору кінцевий термін виконання усього обєму робіт сплив 01.02.2017р., позивач вважає, що має право відмовитися від договору. При цьому, як стверджує позивач, про відмову від договору відповідач неодноразово повідомлявся в усній формі, а 06.04.2017 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відмову від договору з проханням повернути отриманий аванс у розмірі 800000,00 грн. Так, неповернення відповідачем вказаних грошових коштів у добровільному порядку стало підставою для звернення позивача до суду заявленим позовом в порядку ст. 1212 ЦК України. Наразі позивач вказує, що отриманий відповідачем аванс у розмірі 800000,00 грн. є безпідставно отриманим майном та підлягає поверненню на розрахунковий рахунок позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обставин справи та встановив, що заявлені позивачем вимоги про стягнення отриманих відповідачем коштів за своєю суттю є фактично вимогами про повернення виконаного стороною згідно ст. 1212 ЦК України. Отже, у даному випадку позивач мав довести наявність факту припинення договірних відносин з відповідачем по договору № 29/11.16, а також безпідставність отримання відповідачем спірних грошових коштів в розмірі 800000,00 грн.

Суд вважав, що спірний договір №29/11.16 не є розірваним, про що стверджує позивач у позові, судом спростовуються доводи позивача про виникнення у відповідача зобовязання щодо повернення отриманих останнім коштів в якості авансу по вказаному договору. Адже, з огляду на наявність діючого договору підряду між сторонами, суд вважав, що відповідачем було набуто спірну суму коштів за наявності правової підстави, оскільки такі кошти були перераховані позивачем та отримані відповідачем як аванс за виконання робіт по договору, а тому їх не може бути витребувано у порядку статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК. Враховуючи вищевикладені обставини та приписи закону, а також беручи до уваги, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими.

З обгрунтованістю висновків господарського суду можна погодитись з огляду на наступне.

Згідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. У відповідності з приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Так, укладений між позивачем та відповідачем договір на виконання робіт № 29/11.16, який за своєю суттю відноситься до договорів підряду, є підставою для виникнення у сторін за цим договором відповідних господарських зобов'язань згідно зі ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і є обов'язковим для виконання його сторонами у відповідності з положеннями ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу положень ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В силу положень ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Частиною 4 ст. 879 Цивільного кодексу України передбачено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно ч. 1, 2 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором

Положеннями ст.ст. 843, 844 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, що на виконання умов спірного договору позивачем було перераховано відповідачу в якості авансування робіт кошти в розмірі 800000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 1114 від 05.12.2016 р. на суму 200000,00 грн., № 1148 від 14.12.2016 р. на суму 150000,00 грн., № 1151 від 15.12.2016 р. на суму 150000,00 грн. та № 8 від 22.12.2016 р. на суму 300000,00 грн.

Проте, за ствердженнями позивача, відповідач в порушення умов цього договору на момент звернення до суду з позовом не приступив до виконання робіт, при цьому жодних робіт відповідачем не здійснено та не здійснюється. Наразі позивач посилається на п. 6.2 договору, яким передбачено право позивача на відмову від договору, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим. Враховуючи той факт, що відповідач не приступив до виконання робіт, передбачених п. 1.1 договору, а також те, що зазначений у п. 5.1 договору кінцевий термін виконання усього обєму робіт сплив 01.02.2017 р., позивач вважає, що має право відмовитися від договору. При цьому, як стверджує позивач, про відмову від договору відповідач неодноразово повідомлявся в усній формі, а 06.04.2017 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відмову від договору з проханням повернути отриманий аванс у розмірі 800000,00 грн. Так, неповернення відповідачем вказаних грошових коштів у добровільному порядку стало підставою для звернення позивача до суду заявленим позовом в порядку ст. 1212 ЦК України. Наразі позивач вказує, що отриманий відповідачем аванс у розмірі 800000,00 грн. є безпідставно отриманим майном та підлягає поверненню на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна у однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв'язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто, обов'язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених ст. 11 ЦК України. До відсутності правової підстави стаття 1212 ЦК України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі N 5006/18/13/2012 викладено правову позицію, згідно з якою аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Отже, при застосуванні наведеної норми закону підлягають встановленню такі факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Поряд цим слід зазначити, що необхідність в поверненні виконаного однією із сторін договору виникає у разі дострокового припинення договору (до його повного виконання). Якщо одна сторона своє зобов'язання до цього належне виконала, таке виконання втрачає правову підставу. В цій частині визначається, що сторона договору не має права вимагати повернення того, що було виконане сторонами за зобов'язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, право вимагати повернення виконаного надається не стороні договору, а суб'єкту, який вже втратив статус сторони договору. Аналогічно і обов'язок повернення несе не сторона договору, а суб'єкт, який мав такий статус у минулому. Отже, у даному випадку позивач має довести наявність факту припинення договірних відносин з відповідачем по договору № 29/11.16, а також безпідставність отримання відповідачем спірних грошових коштів в розмірі 800000,00 грн.

В обґрунтування підстав припинення договірних відносин позивач посилається на п. 6.2 договору та ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Згідно п. 6.2 договору замовник має право відмовитися від договору, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим.

Аналогічні положення закріплені в ч. 2 статті 849 ЦК України, за якими якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Терміни виконання робіт передбачені в п. 5.1 договору, а саме: до 30.12.2016 р. - закінчення встановлення вентильованої фасадної системи на двох фасадних сторонах основного обєкту - будівлі ОЗОШ № 1 загальною площею 1000 кв.м; до 01.02.2017 р. - завершення всього обєму робіт за даним договором. При цьому строки виконання робіт можуть бути змінені в разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання замовником своїх зобовязань (порушення умов фінансування, передбачених п.п. 3.1, 3.2 договору); порушення строку передачі будівельного майданчику; внесення замовником змін в обсяги і зміст робіт. У такому випадку сторони підписують додаткову угоду про продовження строків виконання робіт (п. 5.2 договору).

Слід зазначити, що за умовами п. 6.7 договору замовник зобовязаний здійснювати розрахунки з підрядником згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3. договору.

За умовами п. 3.1 договору замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 900000,00 грн. до 07.12.2016 року. Усі наступні платежі проводяться згідно графіку виконання робіт і постачання матеріалів (п. 3.2 договору).

Як стверджує відповідач та свідчать матеріал справи, у період до 07.12.2016 року позивачем було перераховано відповідачу лише 200000,00 грн. згідно платіжного доручення № 1114 від 05.12.2016 р. на суму 200000,00 грн. Решту частину авансу в розмірі 600000,00 грн. позивачем було сплачено на протязі 14-22.12.2016 р. згідно платіжних доручень № 1148 від 14.12.2016 р. на суму 150000,00 грн., № 1151 від 15.12.2016 р. на суму 150000,00 грн. та № 8 від 22.12.2016 р. на суму 300000,00 грн.

Отже, вказане свідчить, що самим позивачем не були виконані вказані умови договору та обмовлену договором суму авансу було перераховано не в повному обсязі (900000,00 грн.), а лише 800000,00 грн. Як вказує відповідач, неотримання станом на 07.12.2016 року всього авансу не давало змогу відповідачу розпочати роботи у повному обсязі та у встановлений строк. При цьому відповідач вказує, що позивач під час усних розмов з приводу затримки грошей посилався на невиконання перед ним грошових зобов'язань Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради.

До того ж в п. 6.5 спірного договору № 29/11.16 передбачено обовязок позивача передати відповідачу як підряднику затверджені у встановленому порядку проектно-кошторисну документацію протягом 3 календарних днів з моменту підписання договору.

Також згідно п. 6.8 договору позивач повинен був передати будівельний майданчик, виділити приміщення для робочих та надати точку підключення до електромережі підряднику. Будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником протягом 3 календарних днів з моменту підписання договору і оформлюється відповідним актом.

Слід зазначити, що позивачем не було надано суду ані доказів передачі відповідачу проектно-кошторисної документації, ані акту надання відповідачу будівельного майданчика.

Як передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов'язків.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Положеннями ч. 2 ст. 849 ЦК України та п. 6.2 договору, на які посилається позивач, врегульований випадок, коли одностороння відмова замовника від договору підряду ставиться в залежність від наявності порушення строків виконання робіт підрядником.

Як випливає зі змісту позову, позивачем 06.04.2017 р. направлено відповідачу повідомлення про відмову від договору на підставі ст. 849 ЦК України з проханням повернути отриманий аванс. Однак, матеріали справи не містять доказів як направлення вказаного повідомлення відповідачу, так і отримання відповідачем цього повідомлення. Щодо наявної в матеріалах справи копій претензії позивача № 2 від 26.01.2017 р. (а.с. 48-49) слід зазначити, що в ній позивачем лише пропонувалось або повернути кошти в якості авансу або надати акти виконаних робіт.

В свою чергу враховуючи відсутність доказів направлення позивачем та одержання відповідачем повідомлення про відмову від спірного договору та його одержання відповідачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірний договір не є розірваним, а тому зобовязання сторін за цим договором не припинились.

До того ж згідно п. 14.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання робіт та прийнятих сторонами на себе зобов'язань.

За таких обставин, враховуючи викладене та те, що спірний договір № 29/11.16 не є розірваним, про що стверджує позивач у позові, доводи позивача про виникнення у відповідача зобовязання щодо повернення отриманих останнім коштів в якості авансу по вказаному договору є необґрунтованими. Адже, з огляду на наявність діючого договору підряду між сторонами, відповідачем було набуто спірну суму коштів за наявності правової підстави, оскільки такі кошти були перераховані позивачем та отримані відповідачем як аванс за виконання робіт по договору, а тому їх не може бути витребувано у порядку статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК. Аналогічне викладене в постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 р. у справі N 910/1913/14 та від 07.06.2017 р. у справі № 923/1233/15, які є обовязковими для суду згідно положень ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Надані позивачем до апеляційної інстанції додаткові документи не можуть прийматися в якості доказів, а саме: копія листа Одеської дирекції «Укрпошти» №08-04-714 від 03.08.2017р.; копія листа ПП «Строй Строй» №182 від 28.07.2017р.; копія довідки про вартість виконаних робіт від 30.06.2017р. та акт виконаних робіт за червень 2017р.; копія договору підряду №04/07-17 від 04.07.2017р. та договірної ціни; копія довідки про вартість виконаних робіт та акту виконаних робіт від 26.07.2017р.; копія видаткової накладної №1-00000039 від 03.07.2017р.; копію рахунку №ФОП00000092 від 28.07.2017р.; копія платіжного доручення ПП «Сеал Строй» від 28.07.2017р. на сплату коштів адже їх датовано вже після прийняття рішення господарського суду Одеської області від 26.06.2017р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 103, 105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Сеал Строй залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 26.06.2017р. у справі № 916/1008/17 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя І.Г. Філінюк