Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

11 жовтня 2017 року Справа № 927/787/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Експрес-Банк",

пр-т Повітрофлотський, 25, м. Київ, 03049.

В особі: Конотопського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк", вул. Широка, буд. 4, м. Конотоп, Сумська область, 41602.

Відповідач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, пр. Миру, 43, м. Чернігів,14000.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, м. Київ-150, МСП, 03680.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області, вул. Київська, 9, м. Чернігів.

Предмет спору: про стягнення 26537,79 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № ЮР-221 від 22.06.2017.

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 30 від 29.08.2017.

Від третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_3, довіреність від 20.01.2017.

Від третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 1 від 03.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Рішення прийняте після оголошеної у судовому засіданні перерви на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Експрес-Банк" в особі Конотопського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" подано позов до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі за текстом Фонд) в якому просить стягнути сплачені грошові кошти в розмірі 26537,79 грн.

Позовні вимоги вмотивовані укладеним 20.03.2013 р. договором оренди №38-13 за яким позивачем було здійснено оплату до державного бюджету 11.04.2013 р. завдатку у розмірі 10502,29 грн. за останній місяць оренди та 11.01.2016 р. орендну плату за грудень 2015 р. в розмірі 16035,50 грн. 10.03.2016 р. між ПАТ «Укрзалізниця» та позивачем укладено додатковий договір до договору оренди №38-13 умови якого поширюються на взаємовідносини сторін з 01.12.2015 р., а 100% орендної плати перераховуються на розрахунковий рахунок ПАТ «Укрзалізниці». Враховуючи вказане, позивач вважає, що орендна плата за грудень 2015 р. повинна бути перерахована на рахунок «ПАТ «Укрзалізниця», а сплачені до державного бюджету кошти завдаток за останній місяць оренди, орендна плата за грудень 2015 р., стягнуті з Фонду на підставі ст.1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

У відзиві на позовну заяву від 29.08.2017 № 10-03-02925 відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, відповідач зазначає, що Фонд виступав орендодавцем по договору оренди від 20.03.2013 № 38-13 до 01.02.2016 та правомірно зарахувало до державного бюджету орендну плату за грудень 2015року та завдаток. Реєстрація ПАТ „Українська залізниця та початок здійснення товариством своєї господарської діяльності не тягне за собою автоматичний перехід прав орендодавця на ПАТ „Укрзалізниця, відсутність належним чином оформлених договірних відносин переходу прав орендодавця унеможливлює можливість перерахування заднім числом орендної плати, яка була сплачена до бюджету.

Додаткові підстави заперечення позову викладені Фондом у письмових поясненнях від 10.10.2017 р.

В письмовому поясненні третьої особи від 19.09.2017 № 348-І Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" підтримало позовні вимоги позивача. Вважає, що орендна плата за грудень 2015 р. в розмірі 100% повинна бути перерахована на рахунок товариства.

У письмовому поясненні від 10.10.2017 № 04-22/2067 Управління Державної казначейської служби України у місті Чернігові Чернігівської області зазначило, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів регулюються Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі Порядок № 787). Відповідно до п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Згідно постанови КМУ від 16.02.2011 № 106 „Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обовязкових платежів) та інших доходів бюджету функції здійснення контролю за надходженням до бюджету коштів від орендної плати покладено на Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

20.03.2013 між Фондом (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством „Акціонерний банк „Експрес Банк в особі Конотопської філії АБ „Експрес-Банк (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 38-13, (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі у суборенду, приватизації та переходу права власності третім особам державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно не житлові приміщення 1-го поверху будівлі залізничного вокзалу станції Чернігів (далі-майно) площею 79,8 кв.м., що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу Державного територіально-галузевого обєднання „Південно-Західна залізниця станція Чернігів (далі- Балансоутримувач) та розташоване за адресою: м. Чернігів, просп. Перемоги, 1, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 30.11.2012р. і становить за незалежною оцінкою 449199,56 грн.

У відповідності до п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі ОСОБА_1 розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) (далі - ОСОБА_1 розрахунку), розрахунку і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2013р. 15003,27 грн. Орендна плата за перший місяць оренди березень 2013р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за березень.

У відповідності до п. 3.3 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.10 Договору сторони передбачили, що зобовязання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди.

Згідно п. 10.1 Договір укладено строком на 9 місяців 12 днів, що діє з 20 березня 2013р. до 31 грудня 2013р. включно.

16.05.2013 сторонами укладено угоду до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.03.2013р. № 38-13 (далі Угода від 16.05.2013), якою внесено зміни до вказаного договору.

Так, пунктом 1.4 вказаної Угоди пункт 10.1 викладено у такій редакції: „10.1 Цей Договір укладено строком до 31.12.2013..

30.12.2013 сторонами укладено угоду до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.03.2013р. № 38-13 (далі Угода від 30.12.2013), пунктом 1 якої продовжено Договір терміном на 1 рік до 31.12.2014 року включно, на умовах, визначених Договором.

16.10.2014 сторонами укладено угоду до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.03.2013р. № 38-13 (далі Угода від 16.10.2014), пунктом 1 якої продовжили Договір після його закінчення 31.12.2014р. терміном до 01.04.2015, на умовах, визначених Договором, з урахуванням змін, внесених цією Угодою.

28.05.2015 сторонами укладено угоду до Договору оренди від 20.03.2013 № 38-13 (далі Угода від 28.05.2015), у якій пунктом 1 виключили зі складу обєкта оренди приміщення площею 12,0 кв.м. у звязку з чим п. 1.1 та п. 3.1 Договору викладено у наступній редакції:

„1.1 Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, без права приватизації та передачі у суборенду державне нерухоме майно нежитлові приміщення площею 67,8 кв.м. 1-го поверху будівлі залізничного вокзалу станції Чернігів, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 1 та перебуває на балансі відокремленого підрозділу ДТГО ПЗЗ Київської дирекції залізничних перевезень () (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.11.2012р. і становить за незалежною оцінкою 381650,95 грн.

„3.1 Орендна плата визначається на підставі ОСОБА_1 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995р. № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2015р. 21919,49 грн.

07.07.2015 сторонами укладено угоду до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.03.2013р. № 38-13 (далі Угода від 07.07.2015), пунктом 1 якої продовжено Договір терміном до 31.12.2015, на умовах, визначених Договором.

10.03.2016 між Публічним акціонерним товариством „Українська залізниця (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Експрес-Банк" (орендар) в особі Конотопського регіонального відділення АБ "Експрес-Банк" укладено Додатковий Договір до Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 20.03.2013 № 38-13 у якому зазначено про те, що у звязку з утворенням публічного акціонерного товариства „Українська залізниця відповідно до Закону України „Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування від 23.02.2012 № 4442-V1, постанови Кабінету Міністрів України „Про утворення публічного акціонерного товариства „Українська залізниця від 25.06.2014 № 200 та керуючись ст. 15 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, сторони склали даний додатковий договір до договору оренди від 20.03.2013 № 38-13 (далі Договір) про таке:

1. Встановити, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 20.03.2013 № 38-13 є публічне акціонерне товариство „Українська залізниця;

пункт 3.6 викласти в редакції:

„Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця, Одержувач коштів ВП Київська дирекція залізничних перевезень, код ЄДРПОУ одержувача 40081221, банк одержувача АТ „Ощадбанк, МФО 322669, № рахунку 7513 не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним;

пункт 10.1 викладено в редакції: „ Цей Договір діє з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року включно.

10.03.2016 р. складено акт приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна за яким ПАТ «Українська залізниця» (Орендодавець) передав, а позивач (Орендар) прийняв нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху будівлі залізничного вокзалу станції Чернігів, площею 67,8 кв. м. за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 1.

Фонд вважає, що позивач та ПАТ «Укрзалізниця» самостійно, без залучення Фонду, уклади додатковий договір про заміну сторони орендодавця з 01.12.2015 р., що є прямим порушенням ст.631 Цивільного кодексу України. Відсутність належним чином оформлених договірних відносин переходу прав орендодавця на ПАТ «Укрзалізниця» унеможливлює перерахування заднім числом орендної плати, яка вже сплачена до бюджету.

Вказані обставини і стали причиною виникнення спору.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.12.2015 р. Фонд направив листа Державній адміністрації залізничного транспорту з проханням, зокрема, надати перелік нерухомого майна на території Чернігівської області, яке увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Листом від 30.12.2015 р. ПАТ «Укрзалізниця» направило Фонду реєстр договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу Товариства у якому зазначено і частина нежитлового приміщення першого поверху будівлі вокзалу станції Чернігів, орендована позивачем.

Листом від 05.02.2016 р. Фонд направив на адресу позивача проект додаткового договору до Договору, який позивачем не був підписаний.

Листом від 11.03.2016 р. позивач повідомив Фонд про те, що право на отримання орендної плати з 01.12.2015 р. має ПАТ «Укрзалізниця» та прохав повернути безпідставно отримані орендні платежі та завдатки.

Листом від 25.03.2016 р. Фонд повідомив позивача про відсутність підстав для повернення сплачених до державного бюджету коштів.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця" (далі по тексту - Постанова) утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

За п.2 Постанови статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема, майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Згідно додатку №1 до Постанови, до переліку підприємств та установ, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", віднесено також і Державне територіально-галузеве обєднання Південно-Західна залізниця.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №735 затверджено Статут Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (далі - Статут).

Пунктами 2, 20, 33 Статуту передбачено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Товариство має у власності майно, що внесено до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Товариство, здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру станом на 10.10.2017 р. дата державної реєстрації ПАТ «Укрзалізниця» - 21.10.2015 р.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" до статутного капіталу Товариства вносяться: майно залізничного транспорту загального користування; 100 відсотків акцій акціонерних товариств, що проводять ремонт тягового рухомого складу та виготовляють залізобетонні конструкції і шпали, повноваження з управління корпоративними правами яких здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; акції (частки, паї), що належать державі у статутному (складеному) капіталі господарських товариств, утворених за участю підприємств залізничного транспорту; право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту; право господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про залізничний транспорт" магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю, закріплюються за АТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання та не підлягають приватизації.

18.08.2015 р. міністром інфраструктури України затверджено зведений перелік майна Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», що вноситься до статного капіталу ПАТ «Українська залізниця», у якому значиться і будівля пасажирського вокзалу про проспекту Перемоги в м. Чернігові.

З вказаного вбачається, що орендоване позивачем нерухоме майно внесено до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 29.08.2017 р. вбачається, що право власності на орендоване позивачем нерухоме майно зареєстровано за державою в особі Міністерства транспорту та звязку України на праві повного господарського відання станції Чернігів Південно-Західної залізниці.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 770 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

У п.10.5 Договору сторони передбачили, що реорганізація Орендодавця не є підставою для зміни або припинення чинності цього Договору.

Згідно з статтею 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст.85 Господарського кодексу України, ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Отже, у зв'язку зі створенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 25.06.2014 № 200, статей 115, 329 Цивільного кодексу України, статті 85 Господарського кодексу України та статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в зв'язку з переходом права власності на майно, яке є об'єктом оренди за Договором, з 21.10.2015р. (моменту державної реєстрації ПАТ "Укрзалізниця") відбулася заміна сторони (Орендодавця) у зобов'язанні, а тому усі права та обов'язки орендодавця за спірним Договором перейшли до ПАТ «Укрзалізниця».

Заперечення Фонду з тих підстав, що орендоване майно залишилось у державній власності (ПАТ «Укрзалізниця» не проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно), судом відхиляються, оскільки за Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» спірне майно набувається у власність ПАТ "Укрзалізниця" за фактом його внесення до статутного капіталу цього товариства на підставі відповідного передавального акту з подальшим переоформленням правовстановлюючих документів протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Заперечення Фонду з підстав порушення позивачем та ПАТ «Укрзалізниця» вимог законодавства щодо внесення змін до договору судом до уваги не приймаються, оскільки в звязку зі зміною власника майна до ПАТ «Укрзалізниця» перейшли права орендодавця відповідно до частини 1 статті 770 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Щодо вимог позивача про стягнення з Фонду сплачених коштів.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1)передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2)правонаступництва;

3)виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4)виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язання може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Матеріали справи не містять доказів про те, що до 11.01.2016 р. (дата сплати позивачем 70% орендної плати до державного бюджету), позивач був повідомлений про зміну орендодавця за Договором.

Платіжним дорученням №115 від 12.04.2013 р. позивач сплатив 10502,29 грн. завдатку по орендній платі, а платіжним дорученням №811 від 11.01.2016 р. 16035,50 грн. орендної плати за грудень 2015 р. Вказані кошти сплачені відповідно до умов діючого Договору до державного бюджету, а не на рахунок Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, змін або припинення цивільних прав та обов'язків, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В звязку з цим, встановлюючи 10.03.2016 р. дію Договору на правовідносини сторін з 01.12.2015р., позивач та ПАТ «Укрзалізниця» встановили для себе певні права та обов'язки за цим Договором, які підлягають ними виконанню, за винятком тих зобов'язань, які вже є припиненими їх належним виконанням.

Отже, позивачем належним чином виконані умови Договору щодо сплати завдатку та орендної плати за грудень 2015 р. в розмірі 70% до державного бюджету України. За таких обставин, посилання ПАТ «Укрзалізниця» на те, що орендна плата за грудень 2015 р. повинна була 100% перерахована на його розрахунковий рахунок не ґрунтуються на матеріалах справи і до уваги судом не приймаються.

При вирішення спору судом також враховується, що згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Предметом позовних вимог у справі є стягнення з відповідача грошових коштів, які на думку позивача є безпідставно набутими.

Судом встановлено, що вказані кошти були сплачені позивачем на користь державного бюджету України за діючим Договором.

За змістом положень ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі укладено Договір оренди, спірні кошти сплачено позивачем на виконання вказаного Договору, який недійсним не визнано, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо вимоги повернути сплачену до державного бюджету орендну плату.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України 7 червня 2017 року у справі N 923/1233/15.

Відповідно до ст.111-28 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 р. №106 «Деякі питання ведення податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» на Фонд та його регіональні відділення покладено лише функції контролю за справлянням надходжень до державного бюджету коштів від орендної плати за майном бюджетних установ. Повноважень щодо повернення зарахованих до державного бюджету коштів Фонду не надано.

Таких повноважень не надано Фонду і положенням про регіональне відділення Фонду, затвердженого головою Фонду державного майна України 16.07.2012 р.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Належними та допустимими доказами позивачем не доведено обставин, на які від посилається як на підставу своїх вимог, а тому судом у прозові відмовлено повністю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.10.2017року.

Суддя Ю.В. Федоренко