ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.10.2017 Справа № 5021/2509/2011
Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи №5021/2509/2011, порушеної за заявою кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Промислові інвестиції», м. Київ до боржника - Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» (м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ід. код 05766356), про визнання банкрутом,

Представники сторін:

від кредиторів: АТ «Укрексімбанк» - Сотник Ю.В. (довіреність № 010-01/2052 від 12.05.2016), МПП «Центр естетики та краси «Еліта» - Мирославський С.В.;

від боржника: Фанта Т.О., Ільєнок Є.М. (довіреність № 15-30 від 04.01.2017);

ГТУЮ в Сумській області - Ярошенко М. О. (довіреність № 06-16/4 від 03.01.2017);

РВ ФДМ України по Сумській області - Єфіменко О.А.;

Прокурор Сумської місцевої прокуратури - Тютюнник С.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 за заявою ТОВ «Компанія з управління активами «Промислові інвестиції» порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» відповідно до ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, діючій до набрання чинності змінами, внесеними Законом №4212-VI від 22.12.2011) (далі Закон).

Ухвалою від 30.10.2012 судом введено процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено голову правління ПАТ «Сумихімпром» Лазаковича І.В., розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Марченка Р.В.

Ухвалою суду від 01.02.2017 продовжено строк процедури санації на шість місяців до 31.07.2017.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.07.2017 порушено провадження у справі № 920/668/17 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до ПАТ «Сумихімпром» про зобов'язання укласти договір оренди.

Ухвалою господарського суду №920/668/17 від 05.09.2017 було передано матеріали справи № 920/668/17 для розгляду по суті в межах справи № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром».

07.09.2017 позовну заяву №10-03-02773 від 12.07.2017 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до ПАТ «Сумихімпром» про зобов'язання укласти договір оренди прийнято до розгляду в межах справи №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром».

19.09.2017 представник боржника подав відзив №15-3978 від 18.09.2017, вважає вимоги заявника необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що підприємство боржника не є державним, тому не підпадає під дію Закону України «Про оренду державного та комунального майна», і у разі надання боржником в оренду майна не застосовується п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції їх розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995.

Ухвалою суду від 21.09.2017 розгляд справи відкладено в судове засідання на 02.10.2017.

До суду надійшли доповнення № 15-4124 від 29.09.2017 ПАТ «Сумихімпром» до відзиву на позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки запропонований позивачем договір не може бути укладено в рамках процедур, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового Кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною 9 статті 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14, яка відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України повинна бути врахована господарським судом.

Заявник подав позов №10-03-02773 від 12.07.2017 з вимогою зобов'язати публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» укласти з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області договір оренди державного майна у редакції запропонованій ним, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с.3-11 т.176).

24.04.2000 між ВАТ «Сумихімпром» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області було укладено договір №16 оренди державного майна, за умовами якого регіональному відділенню було передано у користування нежитлове приміщення загальною площею 564 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30/1 (а.с.142-153 т.176).

Відповідно до п. 3.1 договору встановлено, що орендна плата визначається згідно з п. 10 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 і становить 1 гривню на рік.

Рішенням господарського суду Сумської області від 03.12.2015 у справі №920/1053/15, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016, розірвано договір оренди державного майна №16 від 24.04.2000 (а.с.154-158 т.176).

Листом №15-3006 від 29.06.2016 ПАТ «Сумихімпром» надіслав на адресу регіонального відділення проект договору оренди нерухомого майна щодо передачі в оренду нежитлових приміщень загальною площею 566,4 кв. м, які розташовані на 4-му та 5-му поверхах будівлі комплексу соціального призначення (будівля готелю) за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30, з орендною платою встановленою на підставі звіту про оцінку майна (а.с.17-23 т.176).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нежитлові приміщення загальною площею 564 кв. м, які відповідач пропонує передати в оренду регіональному відділенню, є державною власністю, а тому відповідно до п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, - розмір орендної плати за оренду державного нерухомого майна бюджетними організаціями становить 1 грн. на рік.

Судом встановлено, що підприємство «Сумихімпром» за своєю організаційно-правовою формою є відкритим акціонерним товариством, що засноване відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 20.01.1995 №9 шляхом перетворення державного підприємства «Сумське виробниче об'єднання «Хімпром» у відкрите акціонерне товариство у порядку, передбаченому Указом Президента України «Про корпоратизацію державних підприємств» від 15.06.1993 №210. Активи і пасиви Сумського державного підприємства «Виробниче об'єднання «Хімпром» перейшли до відкритого акціонерного товариства, яке стало правонаступником прав і обов'язків корпоратизованого підприємства (а.с.73 т.176).

Відповідно до переліку нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром», Міністерство промисловості України передало боржнику серед інших об'єктів нерухомості за порядковим №680 будівлю готелю за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30 (а.с.96 т.176).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №154 «Про утворення Державної холдингової компанії «Титан України» згідно з Актом приймання передачі пакета акцій ВАТ «Сумихімпром» №281 від 15.06.2009 Фондом державного майна України було передано акції товариства Міністерству промислової політики України.

Згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 06.04.2009 № 257 «Про створення ПАТ «Державна холдингова компанія «Титан України», акції ВАТ «Сумихімпром» у розмірі 100% передані до статутного капіталу ПАТ «Державна холдингова компанія «Титан України» відповідно до акту приймання-передачі.

За розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.07.2012 № 469-р «Питання Державної холдингової компанії «Титан України» Фондом державного майна України вилучено 100% акцій публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» відповідно до акту приймання-передачі № 686 від 29.11.2012 (а.с.76 т.176).

У відповідності до п. 1.1 статуту боржника ПАТ «Сумихімпром» є новим найменуванням ВАТ «Сумихімпром», засноване шляхом перетворення державного підприємства «Сумське виробниче об'єднання «Хімпром» у відкрите акціонерне товариство. Товариство є правонаступником майнових і немайнових прав та обов'язків державного підприємства «Сумське виробниче об'єднання «Хімпром».

Згідно з п. 2.1 згаданого статуту основною метою діяльності товариства є одержання прибутку для досягнення економічних та соціальних результатів в інтересах акціонерів та працівників товариства, максимізація добробуту акціонерів у вигляді зростання ринкової вартості акцій товариства, а також отримання акціонерами дивідендів шляхом систематичного здійснення виробничо-господарської, інвестиційної, комерційної, фінансової, посередницької діяльності в порядку та на умовах, встановлених діючим в Україні законодавством.

Крім того пунктом 4.1 статуту зазначено, що засновником Товариства є держава в особі Міністерства промисловості України, правонаступником якого є Міністерство промислової політики України, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №453 «Про перелік підприємств, установ і організацій, що знаходяться в сфері управління Міністерства промислової політики України».

Відповідно до п.15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 1993 року №508 з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов'язків корпоратизованого підприємства.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Ця норма знайшла своє відображення і в статуті ПАТ «Сумихімпром» (п.3.5).

Отже, 100% акцій ПАТ «Сумихімпром» належать державі, а майно, що передане до статутного фонду цього підприємства, зокрема, об'єкт нерухомості, в якому РВ ФДМУ бажає орендувати приміщення, перебуває у власності цього акціонерного товариства.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (ст. 320 ЦК України).

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У Преамбулі Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що цей Закон покликаний забезпечити підвищення ефективності використання майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

Відповідно до частини 1 і 5 статті 1 згаданого Закону він регулює: організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Пунктом 1 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року №786 (далі Методика) визначено, що Методику розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці)* та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Відповідно до пункту 10 Методики розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету становить 1 гривню. Індексація річної орендної плати проводиться один раз на рік на підставі річних індексів інфляції у строки, визначені договором оренди.

Згідно з ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.3,4 ст.179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч.2,3 ст.189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Згідно з ч.1 ст.187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору

Таким чином, ПАТ «Сумихімпром» як власник нерухомості по вул. Харківська, 30, не будучи державним підприємством, вправі самостійно визначати умови користуванням своїм майном; акціонерне товариство не зобов'язано, але може на власний розсуд застосувати до договору оренди належної йому на праві власності частини будівлі вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Методики.

За таких обставин позовні вимоги РВ ФДМ України по Сумській області про зобов'язання ПАТ «Сумихімпром» укласти договір оренди не підлягають задоволенню.

Керуючись статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» про зобов'язання укласти договір оренди відмовити.

2. Копію цієї ухвали надіслати комітету кредиторів, боржнику, розпоряднику майна, керуючому санацією, Головному управлінню юстиції у Сумській області, Сумській місцевій прокуратурі, Фонду державного майна України, Регіональному відділення Фонду державного майна України по Сумській області, Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі Генеральної прокуратури України.

Повний текст ухвали складено 06.10.2017.

Суддя В.В. Яковенко