ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017р. Справа № 914/1625/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація, м. Львів

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання незаконним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 30.12.2016 № 64 р/к

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Марінченко Р.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник.

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін, які зявилися в судове засідання, розяснено.

Розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 30.12.2016 № 64 р/к.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.08.2017 порушено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 21.08.2017.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Представник позивача в судове засідання 02.10.2017 зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання 02.10.2017 зявився, позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі відповідач, ЛОТВ АМК України) про скасування рішення від 30.12.2016 № 64 р/к (надалі оскаржуване рішення).

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що оскаржуване рішення, прийняте за наслідками розгляду справи № 1-02-82/2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції щодо ТзОВ «Львівавтокомплектація», є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки розгляд справи № 1-02-82/2015 проводився без участі уповноваженого представника позивача, що у свою чергу є порушенням права на захист, відповідно до ст. 59 Конституції України. Крім того, зазначає, що відповідач при перевірці порядку формування тарифів та послуг, що надавалися позивачем, у своєму розрахунку бере за основу інформацію, яка не відповідає дійсності, та яку на вимогу відповідача надавала попередня дирекція ТзОВ «Львівавтокомплектація».

Як стверджує позивач, про винесення оскаржуваного рішення та про існування справи № 1-02-82/2015 йому стало відомо лише 01.08.2017, під час ознайомлення із матеріалами господарської справи № 914/1085/17 за позовом ЛОТВ АМК України до ТЗОВ «Львівавтокомплектація» про стягнення штрафу та пені за невиконання рішення № 1-02-82/2015.

Вважаючи що оскаржуване рішення не відповідає вимогам законодавства, позивач просить визнати його недійсним та скасувати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що оскаржуване рішення з повідомленням ЛОТВ АМК України від 12.01.2017 № 13/03-43 були отримані позивачем 20.01.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» Львів 5 № 403. У звязку із пропуском позивачем присічного двохмісячного строку на оскарження рішення ЛОТВ АМК України (20.01.2017-20.03.2017) вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про Антимонопольний комітет України, Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про захист економічної конкуренції", Про захист від недобросовісної конкуренції, цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції» (надалі Закон), за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

Аналогічні повноваження закріплені у Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затверджене розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р, зокрема, пп. 4 п. 3, передбачає, що відділення Антимонопольного комітету України має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Як встановлено судом, Адміністративна колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розглянувши справу № 1-02-82/2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції щодо позивача, прийняла рішення за № 64 р/к у справі № 1-02-82/2015, яким постановила:

- визнати, що відповідно до статті 12 Закону, становище ТзОВ «Львівавтокомплектація» є монопольним (домінуючим) на ринку послуг з утримання будинку та прибудинкової території по вул. В. Великого 16 у м, Львові (що має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які не перебувають у сімейних відносинах та знаходиться у приватній власності субєкта) у територіальних межах, де розташований даний будинок ТзОВ «Львівавтокомплектація» із часткою 100% у часових межах: 2015 рік; з 01.01.2016 до 30.12.2016;

- визнати, що ТзОВ «Львівавтокомплектація» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене пунктом 2 статті 50 Закону, а саме, зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у вигляді дії Товариства, а саме, застосування розміру площі Пзл в необгрунтованому розмірі, що не відповідає вимогам Порядку № 869 в частині застосування рівних площ та застосування розмірів площ Пзл. які не відповідають даним розмірам площ, а саме: 1589,4 кв.м Т5ЖТ кв.м та 1559,4 кв.м, які були подані ТзОВ «Львівавтокомплектація» на вимоги Відділення, призводить до нарахування в необгрунтованому розмірі плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців будинку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зобовязати ТзОВ «Львівавтокомплектація» усунути порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведені у пункті 2 резолютивної частини рішення, шляхом застосування обгрунтованого розміру Пзл при нарахуванні плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців будинку по вул. В. Великого 16 у м. Львові (що має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які не перебувають у сімейних відносинах та знаходиться у приватній власності субєкта) із дотриманням вимог Порядку № 869.

Строк виконання зобовязання 2 місяці, починаючи з дня отримання рішення.

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у п. ІІ резолютивної частини рішення, накладено на відповідача штраф у розмірі 68 000, 00 грн.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" справи зі спорів, пов'язаних з оскарженням рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України, підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першою статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до суду в двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як встановлено судом, оскаржуване рішення з повідомленням ЛОТВ АМК України від 12.01.2017 № 13/03-43 отримані позивачем 20.01.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» Львів 5 № 79 3. Таким чином, твердження позивача про неотримання останнім оскаржуваного рішення спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Як розяснено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі Постанова) у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке: за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Таким чином, строк щодо оскарження актів органів Антимонопольного комітету України (Розпоряджень та Рішень) є присічним та відновленню не підлягає.

Як встановлено судом, позивачем пропущено встановлений частиною 1 статті 60 Закону присічний двомісячний строк оскарження рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.12.2016 № 64 р/к у справі № 01-02-82/-2015.

Пунктом 21 Постанови роз'яснено, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення, з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а закінчення зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України 04 квітня 2017 року у справі № 905/2406/16, від 11 квітня 2017 року у справі № 927/821/16, від 29 березня 2017 року у справі № 910/17723/16.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Зважаючи на наведене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 04.10.2017

Суддя Манюк П.Т.