ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" жовтня 2017 р.Справа № 922/695/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 (вх. №254 від 19.09.2017 р.) на постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гапона Є.В. від 12 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №53703966 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі №922/695/16 від 17.03.2017 року по справі

за позовом Фізичної особи ОСОБА_3
до 1. Фізичної особи ОСОБА_1 , 2. Приватного підприємства "Агро Маркет"
про стягнення збитків в сумі 2.094.621,00 грн.
за участю представників:

заявника (боржника) - не з'явився;

стягувача - не з'явився;

відповідача-2 - не з'явився;

органу ДВС - Гапон Є.В., довіреність №8/14.10-67/6 від 15.09.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області зі скаргою (вх. №254) на постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гапона Є.В. від 12 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №53703966 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі №922/695/16 від 17.03.2017 року заявивши вимогу про: скасування постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гапона Є.В. від 12 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №53703966 про накладення арешту на незавершене виробництво соняшника 2017 року, що знаходиться на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19.

В обґрунтування скарги зазначає, що арешт на майно, що не підлягає державній реєстрації, здійснюється державним виконавцем лише після його опису. Крім того, зміст оскаржуваної постанови державного виконавця не дає можливості встановити на яке саме майно накладено арешт, адже "незавершене виробництво соняшника 2017 року" є не зрозумілим та некоректним, таким, що не відповідає приписам чинного законодавства.

Представник заявника (боржника) у призначене судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення по скарзі (вх. №32264 від 03.10.2017 р.) в яких зазначає, що державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.2017 р. по справі №922/695/16 проведено виконавчі дії, які є необхідними та достатніми з метою виконання рішення Господарського суду Харківської області від 05 грудня 2016 року. Поданою скаргою ОСОБА_1 намагається не допустити звернення стягнення на його майно зі сторони виконавчої служби та подальшого ухилення від виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Також надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №32265 від 03.10.2017 р.) у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Присутній у судовому засіданні представник органу ДВС проти задоволення скарги заперечує та просить суд відмовити в її задоволенні. Надав письмовий відзив (вх. №31970 від 29.09.2017 р.) в якому зазначає, що ОСОБА_1, як боржником, за виконавчим провадженням №53703966 не було виконано вимог пунктів 1, 3, 4, 6 частини 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Будучи обізнаним про відкриття відносно нього виконавчого провадження, порушуючи вимоги Закону України "Про виконавче провадження", 20 квітня 2017 року ним було укладено договір застави майбутнього врожаю, про що не було повідомлено державному виконавцю.

Щодо клопотання представника стягувача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. В даному разі обставини свідчать про наявність у справі достатніх матеріалів для розгляду скарги та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що клопотання представника стягувача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог частини 2 статті 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника органу державної виконавчої служби, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Харківської області від 05 грудня 2016 року по справі №922/695/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09 березня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 2.094.620,48 грн. та 31.419,32 грн. судового збору.

З метою виконання вказаного судового рішення стягувач звернувся до Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із відповідною заявою та наказом Господарського суду Харківської області від 17 березня 2017 року №922/695/16.

05 квітня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53703966, якою зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено останнього про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Вказана постанова була отримана боржником - ОСОБА_1 07 квітня 2017 року.

13 квітня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 2.338.843,78 грн.

В ході здійснення виконавчих дій, державним виконавцем 12 вересня 2017 року, в порядку статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на незавершене виробництва соняшника 2017 року, що знаходиться на земельних ділянках, кадастрові номери: НОМЕР_16, НОМЕР_10, НОМЕР_14, НОМЕР_7, НОМЕР_9, НОМЕР_18, НОМЕР_8, НОМЕР_6, НОМЕР_1, НОМЕР_16, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_15, НОМЕР_19, НОМЕР_11, НОМЕР_17, НОМЕР_10, що належить боржнику.

Боржник дану постанову вважає незаконною, такою, що винесена з порушенням законодавства та просить суд її скасувати.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У силу ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Права і обов'язки виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2017 року до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від стягувача - ОСОБА_3 надійшла заява згідно з якої встановлено, що боржник є орендарем земельних ділянок на яких знаходиться незавершене виробництво соняшнику.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Враховуючи викладене, 12 вересня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на незавершене виробництва соняшника 2017 року, що знаходиться на земельних ділянках, кадастрові номери: НОМЕР_16, НОМЕР_10, НОМЕР_14, НОМЕР_7, НОМЕР_9, НОМЕР_18, НОМЕР_8, НОМЕР_6, НОМЕР_1, НОМЕР_16, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_15, НОМЕР_19, НОМЕР_11, НОМЕР_17, НОМЕР_10, що належить боржнику.

Згідно абзаців 1-2 пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється

Скаржник просить скасувати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гапона Є.В. від 12 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №53703966 про накладення арешту.

По суті ця вимога є тотожною визнанню постанови недійсною, а тому суд розглядає її у вказаному контексті.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі VII Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 51 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо, зокрема, право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено Договір позики грошових коштів. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, 20 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір застави майбутнього врожаю на земельних ділянках за кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_14, НОМЕР_9, НОМЕР_15, НОМЕР_3, НОМЕР_10, НОМЕР_16, НОМЕР_4, НОМЕР_11, НОМЕР_17, НОМЕР_5, НОМЕР_12, НОМЕР_18, НОМЕР_6, НОМЕР_13, НОМЕР_19, НОМЕР_7, НОМЕР_8.

Суд зазначає, що боржник у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" не повідомив державного виконавця про відповідну обставину. Крім того, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

У відповідності до частини 6 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов'язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Враховуючи той факт, що рішення Господарського суду Харківської області від 05 грудня 2016 року по справі №922/695/16, яке набрало законної сили 09 березня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів було ухвалено до виникнення права застави, державний виконавець діяв у межах положень Закону України "Про виконавче провадження".

Твердження скаржника про те, що формулювання "незавершене виробництво соняшника 2017 року" не відповідає приписам чинного законодавства суд вважає помилковим, оскільки відповідно до пункту 1.38. Порядку обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 11 вересня 2009 року №656, до незавершеного виробництва належать сировина та продукти, що не пройшли повний цикл виробництва, передбачений технологією: залишки олійного насіння після зважування; напівфабрикати (ядро, м'ятка, місцелла, олія нерафінована, шрот, фуз, макуха пресових цехів або заводів, що переробляються на тому самому підприємстві, тощо) в олійнодобувному цеху (на заводі).

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у вимогах скаржника на постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гапона Є.В. від 12 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №53703966 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі №922/695/16 від 17.03.2017 року, слід відмовити.

Керуючись положеннями статтями 1, 18, 19, 51, 56 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 32, 33, 34, 43, 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області - відмовити.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/695/16/