ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.07.2017р. Справа № 905/1149/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод»

про стягнення 18 032, 88 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №11/09/10 від 01.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №5159 від 08.11.2016р.

Суть спору: ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 18 032,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.12.2016р. згідно залізничної накладної №53049599 зі станції відправлення Удачна Донецької залізниці вантажовідправником - ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» відправлено вантаж концентрат вугілля (марки «К», групи «К1») у вагоні №66594151 на адресу вантажоодержувача - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція призначення Авдіївка Донецької залізниці), та на те, що на стації призначення Авдіївка Донецької залізниці у вказаному напіввагоні виявлена недостача вантажу, про що складений комерційний акт №696351/186 від 31.12.2016р.

26.06.2017р. за вх. №17263/17 господарський суд одержав заперечення відповідача на позовну заяву, згідно з якими останній посилається на те, що позивачем не надано докази, що підтверджують дійсний розмір завданих збитків, а саме документів на підтвердження оплати вантажу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.06.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод».

Третя особа у судове засідання не зявилась, але 20.07.2017р. за вх.№04-21/2217 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшов супровідний лист останньої разом з довідкою про вартість концентрату вугільного за накладною №53049599.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 20.07.2017р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін господарський суд встановив:

07.07.2015р. між ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець, позивач) та ТОВ «Інкостіл Груп» (постачальник) укладено договір №УПр15/104, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі «товар») виробництва Філіалу «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод». (концентрат вугілля марки К з розрахунковими (базовими) показниками якості для визначення Базової ціни товару: зола 8,1%, вологість 9,5 %, сірка 1,2 %.

Разом з тим, 03.06.2016р. між ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець, позивач) та ТОВ «Інкостіл Груп» підписано додаткову угоду №2 до вказаного договору, згідно з умовами якої, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів про зміну типу та найменування «Покупця», назва «Покупця» змінена з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (скорочено ПАТ «АКЗ») на Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (скорочено ПрАТ «АКЗ»), державна реєстрація зазначених змін здійснена 17.05.2016р. У звязку з внесеними змінами, з дати підписання цієї додаткової угоди, в тексті договору та додатків до нього, найменування «Покупця» підлягає викладенню в редакції: Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (скорочено ПрАТ «АКЗ»). (п.п. 1,2 додаткової угоди №2 від 03.06.2016р.).

Таким чином, найменування ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» () було змінено на ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (), про що також свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» () станом на 17.05.2016р.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №УПр15/104 від 07.07.2015р. ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» згідно залізничної накладної на групу вагонів №53049599 від 11.12.2016р. зі станції Удачна Донецької залізниці відправило на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці вугілля камяне (марки «К», групи «К1») у вагоні №66594151 масою 66 500 кг.

У залізничній накладні відправником зазначено, що вантаж концентрат вугілля (марки «К», групи «К1») завантажений навалом, вологість 7,8 %, зважувався на вагонних 150 тонних вагах, маса вантажу визначена відправником, вантаж маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-3 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

При надходженні вагону №66594151 на станцію Авдіївка Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вказаного вагону, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційній акт № 696354/186 від 31.12.2016р., у якому встановлено, що по документу значиться маса: нетто 66 500 кг, тара 21 500 кг; при переважуванні вантажу на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 06.10.2016р. виявилось: брутто 83 950 кг, нетто 62 450 кг, тара 21 500 кг, що менше маси накладної на 4 050 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, протікання вантажу відсутнє. Завантаження у вагоні рівномірне, на рівні бортів. У вагоні над 1 люком праворуч в напрямку потягу заглиблення 0,7м * 0,5м * 0,5м, над 5, 6, 7 люками заглиблення 3,5м * на ширину вагону * 1,0м. Поверхня вантажу плівкою проти видування не накривалась, маркування катком-ущільнювачем и поперечними полосами 1,5-2м. Переважування вантажу здійснювали: ДСМ Шляхова, агент комерційний Колосова, прийомоздавальник ПрАТ «АКЗ» Шимкович, о/у Авдіївського ОП поліції Андрієнко. При повторному переважуванні у присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася.

Після видачі вантажу вантажоодержувачу, останній звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з перевізника вартості нестачі вугілля на суму 18 032,88 грн.

Розрахунок вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем, свідчить, що маса недостачі вантажу, із врахуванням норми природної втрати у розмірі 2% маси нетто вантажу та її вартість у вагоні №66594151 становлять 2 720 кг, 18 032,88 грн. з ПДВ. При цьому, вартість однієї тони вантажу, який перевозився згідно залізничної накладної № 53049599 становить 5524,78 грн. без ПДВ, яка визначена на підставі рахунку ТОВ «Інкостіл Груп» (постачальник) №21142 від 11.12.2016р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна №53049599 від 11.12.2016р. свідчить про укладення між ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу у вагон здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної вбачається, що вантаж розміщувався і закріплювався вантажовідправником відповідно п.п. 1-3 гл. 14 Додатка 3 до СМГС, та відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у вагон вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а тим більш щодо відсутності його маркування, відповідачем не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, при надходженні вантажу у вагоні №66594151 на станцію Авдіївка Донецької залізниці складено комерційний акт № 696354/186 від 31.12.2016р., в якому встановлено обставини недостачі вантажу у спірному вагоні, а також щодо наявності ознак втрати вантажу в процесі його перевезення (над 1 люком праворуч в напрямку потягу заглиблення 0,7м * 0,5м * 0,5м, над 5, 6, 7 люками заглиблення 3,5м * на ширину вагону * 1,0м).

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 2 % маси нетто вантажу та виходячи із вартості 1 тони вугілля камяного в розмірі 5524,78 грн. без ПДВ, яка визначена на підставі рахунку ТОВ «Інкостіл Груп» (постачальник) №21142 від 11.12.2016р.

Між тим, наданий позивачем рахунок №21142 від 11.12.2016р. не може бути належним доказом на підтвердження вартості втраченого вантажу у розумінні ст. 115 Статуту залізниць України, оскільки є рахунком посередника - ТОВ «Інкостіл Груп», а не вантажовідправника ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод».

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» від 19.07.2017р. №04/194, згідно з якою вартість 1 тони вугільного концентрату, відвантаженого на адресу ПрАТ «АКХЗ» згідно накладної №53049599 від 11.12.2016р. становить 5 550,78 грн. без ПДВ.

Згідно комерційного акту №696354/186 від 31.12.2016р. недостача вантажу у вагоні № 66594151 складає 4050 кг.

За здійсненим господарським судом розрахунком недостача вантажу та її вартість у вагоні № 66594151 складають: 2 720 кг (4050 кг - (66 500 кг*2%)), 18 117,75 грн. з ПДВ ((5 550,78 грн. * 2 720 кг) + 20%), а отже, розрахунок позивача є невірним.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем до суду заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, позовні вимоги задовольняються господарським судом в розмірі, заявленому позивачем до стягнення 18 032,88 грн.

Заперечення відповідача на позовну заяву відхилені господарським судом, з огляду на те, що положення Статуту залізниць України не передбачають обовязкового надання вантажоодержувачем або уповноваженою особою доказів на підтвердження сплати вартості втраченого вантажу.

Клопотання позивача про продовження строку розгляду даної справи також відхилено господарським судом з огляду на його необґрунтованість, а також те, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Відповідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, , п/р №5372 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851) 18 032 (вісімнадцять тисяч тридцять дві) грн. 88 коп. вартості недостачі вантажу, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 25 липня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва