ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Справа № 911/5358/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Грек Б.М.,
Палій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 та рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 у справі № 911/5358/14
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс"
допублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс"
треті особи:1. публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 2. Києво-Святошинська Об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
за участюПрокуратури Київської області
простягнення 100 461 920, 31 грн.,
за участю представників

позивача: Рацун О.В.,

відповідача: Печерного С.Л.,

третьої особи-1: Пронюка В.Я.,

третьої особи-2: не з'явились,

Генеральної прокуратури України: Гудименко Ю.В.,

(в судовому засіданні 26.09.2017 оголошувалась перерва до 03.10.2017 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України),

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позову) 81 949 556, 99 грн. основного боргу, 20 691 720, 98 грн. інфляційних втрат та 3 020 898, 27 грн. 3% річних за договором про закупівлю товару № т15-155/ від 27.12.2012.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.01.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Києво-Святошинську Об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Рішенням господарського суду Київської області від 12.02.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017, позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 81 949 556, 99 грн. основного боргу, 20 691 720, 98 грн. інфляційних втрат та 3 020 898, 27 грн. 3% річних.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між товариством з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" (постачальником) та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (покупцем) 27.12.2012 укладено договір про закупівлю товару №т15-155/, за умовами якого постачальник зобов'язався з моменту підписання договору до 31.12.2013 поставити і передати відповідачу товари (вузли до турбін, код згідно з ДК 016-97-29.11.3 (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типів ГТК-25І (лот №2), зазначені в специфікації (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору, а покупець - прийняти та оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, номенклатура (асортимент), технічні вимоги і якісні характеристики, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації.

Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про здійснення державних закупівель", сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору, при цьому покупець має право вимагати від постачальника документального підтвердження наявності обставин, які передбачають внесення змін до договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що його ціна становить 152 597 540, 99 грн., у тому числі ПДВ - 25 432 923, 50 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 3.3 договору ціна за одиницю товару зазначена в специфікації.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем фактичної поставленої партії товарів після пред'явлення постачальником рахунку на оплату товару протягом 45-ти календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною. На вимогу постачальника, покупець може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми договору. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

Відповідно до п. 4.2 договору до рахунка на кожну партію товару додаються: видаткова та товарно-транспортна (форма № 1ТН) накладні на поставлений товар, виходячи з цін даного договору; оригінал паспорту (сертифікату якості або іншого документу, який підтверджує якість та відповідність товару) виробника; податкова накладна відповідно до положень чинного податкового законодавства України; монтажна та експлуатаційна документація українською або російською мовою.

Згідно з п. 5.1 договору термін поставки товарів: партіями в період зазначений в пункті 1.1 розділу І цього договору, але не пізніше 30-ти календарних днів після надання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (надалі - рознарядка).

Пунктом 5.2 договору передбачено місце поставки товарів: на базисних умовах DDP (м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП "Укргазенергосервіс"). Правила тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Відповідно до п. 6.1.1 договору покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлені товари.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що останній набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, а в частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання.

Відповідно до п. 11.4 договору всі зміни і доповнення до нього повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками постачальника та покупця.

Специфікацією до договору від 27.12.2012 сторони визначили найменування, одиницю виміру, кількість, ціну та загальну суму товару, яка становить 152 597 540, 99 грн.

Відповідачем згідно з п. 5.1 договору було надано позивачу рознарядку № 145/15 від 25.01.2013 на поставку товару, передбаченого договором та специфікацією.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору останній поставив відповідачу товар на загальну суму 31 083 709, 99 грн. (за наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних), а відповідач на підставі довіреності № 58 від 14.05.2013 вказаний товар отримав. Крім того, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 3 від 14.05.2013 на суму 31 083 709, 99 грн. для оплати поставленого товару.

Додатковою угодою №1 від 16.12.2013 до договору у зв'язку зі зміною роботи газотранспортної системи, що призвело до зменшення обсягів ремонтів ГПА в 2013 році, що в свою чергу зменшило потребу в кількості запасних частин до ГПА, що планувалось закупити за договором в 2013 році, відповідач вимушений був просити позивача про призупинення поставки запасних частин до ГПА за договором, що документально підтверджується листами від 02.08.2013 № 1278/14, від 14.08.2013 № 1332/14, від 10.09.2013 № 1445/14, від 01.10.2013 № 1587/01 та у зв'язку з тим, що позивач, виконуючи свої зобов'язання щодо поставки запасних частин до ГПА за договором, профінансував виготовлення цих запасних частин до ГПА і які були розмитнені та знаходяться на території України, що документально підтверджується листами від 02.08.2013 № 357/02/08-1, від 03.08.2013 № 357/03/08-1, від 10.09.2013 № 357/10/09-1 та від 01.10.2013 № 357/01/10-1, а також у зв'язку з затримкою фінансування витрат відповідача, що призвело до затримки оплати за поставлені позивачем за договором товари на суму 66 407 701, 99 грн. і керуючись положеннями ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (зі змінами та доповненнями), ст. 188 ГКУ, ст. 651 ЦКУ, п. 11.4 розділу XI договору та враховуючи пропозицію позивача, викладену в листі від 06.12.2013 №357/06/12-1 про продовження до 31.12.2014 строку дії договору та терміну поставки товару за договором, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору та виконання зобов'язань щодо передачі товару до 31.12.2014 та внесли наступні зміни до договору: в п. 1.1 договору слова і цифри "до 31 грудня 2013 року" замінити словами і цифрами "до 31 грудня 2014 року"; в п. 10.1 договору слова і цифри "діє до 31 рудня 2013 року" замінити словами і цифрами "діє до 31 грудня 2014 року"; решта умов договору залишаються незмінними і обов'язковими до виконання сторонами.

В подальшому, у зв'язку з відмовою відповідача від прийняття залишку товару відповідно до наданої ним рознарядки, який вже був замовлений та профінансований позивачем, останній звернувся до господарського суду з позовом про зобов'язання відповідача прийняти товар.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2013 у справі № 911/3900/13 зобов'язано публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" прийняти від товариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" на виконання умов договору №т15-155/ від 27.12.2012 та відповідно до рознарядки № 145/15 від 25.01.2013 товар на загальну суму 121 513 831 грн., а саме: діафрагма з пальцями опорними (1 к-т = 6 шт. пальців, креслення GE138C9199G006) у кількості 3 шт. (сума з ПДВ - 55 049 976 грн.); екрани внутрішні, комплект у кількості 3 шт. (сума з ПДВ - 26 181 000 грн.); екрани зовнішні, комплект у кількості 3 шт. (сума з ПДВ - 24 741 000 грн.); вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі у кількості 1 шт. (сума з ПДВ - 7 870 000 грн.); перехідний дифузор вихлопного тракту з ізоляцією у кількості 1 шт. (сума з ПДВ - 3 935 925 грн.); комплект касет шумоглушіння з ізоляцією у кількості 1 шт. (сума з ПДВ - 3 735 930 грн.). Вказане рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання умов договору та вищезазначеного рішення господарського суду Київської області позивач за наявними у матеріалах справи копіями накладних передав відповідачу товар на загальну суму 50 865 847 грн., а відповідач, на підставі довіреностей № 115 від 02.12.2013 та № 140 від 26.12.2013, вказаний товар отримав. Крім того, позивачем було виставлено відповідачу рахунки № 1 від 02.12.2013 та № 2 від 26.12.2013 на суму 50 865 847 грн. для оплати поставленого товару.

Загалом за період дії договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 81 949 556, 99 грн.

Посилаючись на те, що відповідач за отриманий товар не розрахувався, позивач звернувся за даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Обґрунтованим вважається рішення, винесене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В свою чергу рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів вказаним вимогам не відповідають.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 5 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що в даному судовому спорі до предмета доказування входять: правова підстава для поставки товару, установлення відповідності порядку, дати поставки товару обумовленим сторонами договірним умовам, установлення факту поставки та приймання товару в якості, кількості та асортименті передбаченими договором та специфікацією до нього, що має підтверджуватись відповідними документами, та встановлення факту і строку оплати за отриманий товар.

Разом з тим суди обох інстанцій, посилаючись на доведеність позовних вимог та порушення умов договору відповідачем в частині його оплати, не надали належної оцінки доводам відповідача та прокуратури щодо зловживання з боку підписантів договору з метою заволодіння державними коштами та фіктивності здійснення операцій з постачання обумовленого договором товару.

Так, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди обох інстанцій не звернули уваги та не дали належної правової оцінки тим обставинам, що спірний договір підписаний зі сторони позивача в особі директора Савєнкової Олени Анатоліївни, що діяла на підставі Статуту товариства, а зі сторони відповідача - заступником директора з капітального будівництва та матеріально-технічного забезпечення філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укртрансенергосервіс" Козак Володимиром Романовичем, що діяв на підставі довіреності від 20.03.2012 № 278. Разом з тим, судами не установлена наявність повноважень заступника директора з капітального будівництва та матеріально-технічного забезпечення філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укртрансенергосервіс" на укладання спірного договору про закупівлю товару за державні кошти, ціна якого становить 152 597 540, 99 грн. При цьому судові рішення не містять посилань на те, чи досліджувалась довіреність від 20.03.2012 № 278 видана на ім'я Козак В.Р. під час судового розгляду та чи мав він повноваження на укладення договору № т15-155/ від 27.12.2012.

Крім цього, відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В свою чергу, обмежившись посиланням на те, що поставлений товар отримано відповідачем на підставі довіреностей № 58 від 14.05.2013, № 115 від 02.02.2013 та № 140 від 26.12.2013, суди обох інстанцій не перевірили правильність їх оформлення та не встановили, ким саме були видані такі довіреності.

Крім цього, судами обох інстанцій не досліджено, чи відповідають наявні у матеріалах справи транспортні накладні, рахунки-фактури, документи на отримання товару, якість і кількість самого товару, умовам договору, зокрема приписам п. 6.1.2, яким унормовано, що покупець зобов'язаний приймати поставлені товари, згідно з супроводжуючими товар документами, зазначеними в пункті 4.2 розділу 4 договору. Приймання товарів оформлюється актом приймання продукції по кількості та якості. Проте судами не установлено наявності як необхідних документів, передбачених п. 4.2 договору, так і актів приймання продукції за кількістю та якістю та чи оформлювались вони взагалі, відповідно до умов договору.

При цьому судами обох інстанцій не надано належної оцінки доводам прокуратури про фіктивність (безтоварність) господарської діяльності між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд груп стиль" за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, а також доводам про відсутність інформації за період з 01.01.2009 по 31.12.2014 в Єдиній інформаційній системі ДФС України щодо митного оформлення та ввезення на митну територію України нових запчастин - вузлів до газоперекачувальних агрегатів типу ГТК 25 І, виробництва "MJB International LTD", ОАЄ.

Разом з тим, доводи щодо фіктивності (безтоварності) господарських операцій не можуть бути ігноровані судом при розгляді відповідних справ та повинні в кожному випадку перевірятись та оцінюватись.

Враховуючи викладене, оскаржувані у даній справі рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 не можна визнати обґрунтованими, а тому, з огляду на межі перегляду справи в касаційній інстанції, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів у даній справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід врахувати викладене, перевірити у Козака В.Р., який підписав договір від імені відповідача, наявність відповідних повноважень, перевірити правильність оформлення довіреностей № 58 від 14.05.2013, № 115 від 02.02.2013 та № 140 від 26.12.2013 та повноваження осіб, які у них зазначені, надати належну оцінку доводам прокуратури про відсутність реального факту поставки товару, та на підставі всебічного, повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вирішити спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню у даному випадку.

Керуючись ст. ст. 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 та рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 у справі № 911/5358/14 скасувати.

Справу № 911/5358/14 передати на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Грек Б.М.
Палій В.В.