КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р. Справа№ 911/1377/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Майданевича А.Г.

За участі представників:

від прокуратури Київської області: Нестеренко Є.І. - старший прокурор відділу

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: Руденко І.В. - за дов.

від відповідача-2: Черновол Т.П. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017

у справі №911/1377/17 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави

в особі Департаменту освіти і науки Київської обласної державної адміністрації

до 1) Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури»;

2) Фізкультурно-оздоровчого закладу «Плавальний басейн «Купава»

про визнання договору недійсним та зобов'язання повернути 83 299,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київської області в інтересах держави (далі, прокурор) в особі Департаменту освіти і науки Київської обласної державної адміністрації (далі, позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» (відповідач-1) та Фізкультурно-оздоровчого закладу «Плавальний басейн «Купава» (відповідач-2), в якому просить:

- визнати недійсним договір про закупівлю товарів за державні кошти №10/т від 04.03.2016 (далі, Договір), укладений між Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» та Фізкультурно-оздоровчим закладом «Плавальний басейн «Купава», в частині сплати податку на додану вартість, передбаченого пунктом 3.1 Договору;

- зобов'язати Фізкультурно-оздоровчий заклад «Плавальний басейн «Купава» повернути Комунальному вищому навчальному закладу Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» фактично сплачену за договором №10/т від 04.03.2016 суму податку на додану вартість у розмірі 83 299,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» та Фізкультурно-оздоровчим закладом «Плавальний басейн «Купава» Договір №10/т від 04.03.2016 про закупівлю за державні кошти послуг, пов'язаних з використанням спортивних споруд (послуги з експлуатації плавального басейну), на суму 499 800,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 20%, що становить 83 299,99 грн., в частині включення до ціни договору (пункт 3.1 Договору) ПДВ у розмірі 20% суперечить підпункту «й» пункту 197.1.2 статті 197.1 Податкового кодексу України, оскільки, на думку прокурора, по цьому договору надаються освітні послуги, які звільнені від оподаткування ПДВ, у зв'язку з чим договір в цій частині слід визнати недійсним, а фактично сплачену за Договором суму податку на додану вартість у розмірі 83 299,99 грн. повернути Комунальному вищому навчальному закладу Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури». При цьому в позовній заяві прокурор просить зобов'язати повернути відповідача-2 на користь відповідача-1 певні грошові кошти.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1377/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач-2 не надає освітні послуги, а умовами спірного договору не передбачено, що експлуатація плавального басейну здійснюється з метою проведення занять для дітей, учнів і студентів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1377/17 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що відповідач-2 надавав за спірним договором відповідачу-1 послуги з використання плавальної доріжки басейну великої ванни саме для проведення навчальних тренувань учнів та студентів з березня по грудень 2016 року, а тому договір в частині включення суми ПДВ до ціни договору суперечить підпункту «й» пункту 197.1.2 статті 197.1 Податкового кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 12.09.2017.

04.09.2017 представник відповідача-1 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1377/17 - без змін.

08.09.2017 представник відповідача-2 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1377/17 - без змін.

У зв'язку із перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 №09-53/3638/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів Київського апеляційного господарського суду головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Тищенко А.І. та розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 12.09.2017.

12.09.2017 прокурор прокуратури Київської області подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду пояснення у справі, у яких зазначив, що згідно інформації відповідача-1 протягом 2015-2016 років плавальний басейн «Купава» відвідувало 50 вихованців училища, а протягом 2016-2017 років басейн відвідувало 49 вихованців училища.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 12.09.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 розгляд справи було відкладено на 05.10.2017.

Представник позивача у судове засідання знову не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Представник прокуратури у судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судовому засіданні просили суд у задоволенні апеляційної скарги Першого заступника прокурора Київської області відмовити, рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 залишити без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 04.03.2016 між Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» (Замовник) та Фізкультурно-оздоровчим закладом «Плавальний басейн «Купава» (Учасник) у порядку, визначеному Законом України «Про здійснення державних закупівель» №1197-18, укладений Договір №10/т про закупівлю товарів за державні кошти (далі, Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Учасник зобов'язується надати Замовнику послуги, пов'язані з використанням спортивних споруд (послуги з експлуатації плавального басейну), перелік яких зазначається у специфікації, що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 3.1. Договору його ціна становить 499 800,00 грн. (чотириста дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20%.

Згідно пункту 4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред'явлення Учасником акту виконаних робіт за надані послуги.

Пунктами 4.2. та 4.3. Договору передбачено, що до рахунку додаються акти виконаних робіт та розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі пункту першого статті 49 Бюджетного кодексу України на умовах відстрочки платежу 30 банківських днів з дня надання послуг.

Згідно з пунктом 5.2. Договору місце надання послуг знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, 10.

Відповідно до платіжних доручень №300 від 12.04.2016 на суму 56700,00 грн., №476 від 16.05.2016 на суму 55000,00 грн., №555 від 06.06.2016 на суму 25850,00 грн., №564 від 13.06.2016 на суму 80850,00 грн., №653 від 04.07.2016 на суму 56000,00 грн., №812 від 29.09.2016 на суму 56000,00 грн., №1037 від 07.11.2016 на суму 56700,00 грн. та №1223 від 19.12.2016 на суму 56700,00 грн. Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» було перераховано Фізкультурно-оздоровчому закладу «Плавальний басейн «Купава» грошові кошти відповідно до Договору №10/т від 04.03.2016 за послуги, пов'язані з використанням спортивних споруд (послуги з експлуатації плавального басейну), з урахуванням податку на додану вартість у сумі 499 800,00 грн. Таким чином, загальна сума перерахованих грошових коштів Комунальним вищим навчальним закладок Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» у вигляду податку на додану вартість становить 83 299,99 грн.

Факт надання послуг підтверджується актами приймання-здавання робіт.

Прокурор вважає, що Договір №10/т від 04.03.2016 про закупівлю за державні кошти послуг, пов'язаних з використанням спортивних споруд (послуги з експлуатації плавального басейну), в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість суперечить приписам Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов Договору №10/т від 03.04.2016, Учасник зобов'язується надати Замовнику послуги, пов'язані з використанням спортивних споруд, а замовник - прийняти і оплатити вказані послуги.

Відповідно до підпункту «й» пункту 197.1.2 статті 197.1 Податкового кодексу України, на який посилається прокурор в обґрунтування позову, операції постачання послуг із здобуття вищої, середньої, професійно-технічної та дошкільної освіти навчальними закладами, у тому числі навчання аспірантів і докторантів, навчальними закладами, що мають ліцензію на постачання таких послуг, а також послуг з виховання та навчання дітей у будинках культури, дитячих музичних, художніх, спортивних школах і клубах, школах мистецтв та послуг з проживання учнів або студентів у гуртожитках звільняються від обкладення податком на додану вартість. До таких послуг, у тому числі належать, послуги з організації літніх мовних курсів, шкіл, семінарів; групових та індивідуальних занять фізичною культурою та спортом на стадіонах, у спортивних залах і плавальних басейнах, на тенісних кортах для дітей, учнів і студентів.

Таким чином, прокуратура вважає, що податок на додану вартість не повинен був сплачуватись відповідачем Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» за Договором №10/т від 04.03.2016.

Колегією суддів встановлено наступне.

Фізкультурно-оздоровчий заклад «Плавальний басейн «Купава» відповідно до пункту 1.3 статті 1 Загальних положень Статуту «Плавальний басейн «Купава» проводить фізкультурно-оздоровчу та спортивну діяльність.

Відповідно до підпунктів 7 та 16 пункту 1 статті 1 Закону України «Про вищу освіту» освітня діяльність - це діяльність вищих навчальних закладів, що провадиться з метою забезпечення здобуття вищої, післядипломної освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів вищої освіти та інших осіб. Вищий навчальний заклад - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Пунктом 1 статті 24 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що освітня діяльність у сфері вищої освіти провадиться вищими навчальними закладами, науковими установами (для підготовки фахівців ступеня доктора філософії) на підставі ліцензій, які видаються центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України згідно з цим Законом.

Як вбачається зі Статуту та витягу з ЄДРПОУ, видом діяльності Фізкультурно-оздоровчого закладу «Плавальний басейн «Купава» є функціонування спортивних споруд; діяльність із забезпечення фізичного комфорту; діяльність інших засобів тимчасового розміщування та надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, тобто послуг із здобуття освіти заклад не надає. На запит №48 від 16.05.2017 Фізкультурно-оздоровчого закладу «Плавальний басейн «Купава» до Державної фіскальної служби України щодо роз'яснення підпункту «й» пункту 197.1.2 статті 197.1 Податкового кодексу України, остання надала роз'яснення №846/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 27.06.2017, де зазначила, що операції з постачання послуг з експлуатації плавального басейну, що надаються фізкультурно-оздоровчим закладом вищому навчальному закладу, звільняються від оподаткування ПДВ у разі, якщо умовами відповідного договору передбачено, що така експлуатація плавального басейну здійснюється з метою проведення занять для дітей, учнів і студентів.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Учасник зобов'язується надати Замовнику послуги, пов'язані з використанням спортивних споруд (послуг з експлуатації плавального басейну).

Тобто, в умовах договору не зазначено, що така експлуатація плавального басейну здійснюється з метою проведення занять для дітей, учнів і студентів.

Штатним розписом спортивного закладу не передбачено посад тренерів - викладачів.

Оплата наданих відповідачем-2 послуг підтверджується виписками із Державної казначейської служби України, в яких зазначено призначення платежу згідно Договору, а саме, за послуги з користування басейном (копії додані до заперечень відповідача-2 на апеляційну скаргу).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вищевказаний пункт 3.1. Договору в частині включення суми ПДВ до ціни договору не суперечить чинному законодавству, а тому вимоги прокурора щодо визнання недійсним договору №10/т від 04.03.20016 про закупівлю за державні кошти послуг, пов'язаних з використанням спортивних споруд (послуги з експлуатації плавального басейну), в частині сплати податку на додану вартість, передбаченого пунктом 3.1. Договору та повернення суми податку на додану вартість є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Першого заступника прокурора Київської області є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1377/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1377/17 залишити без змін.

Матеріали справи №911/1377/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

А.Г. Майданевич