ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 911/1053/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Красота та Здоров'я, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фрам Ко, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 844873,42 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 03.04.2017 р.);

від відповідача: не зявився;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Красота та Здоров'я (далі позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Фрам Ко (далі відповідач) про стягнення 844873,42 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки № 1586/16 від 12.07.2016 р. в частині оплати вартості поставленого товару, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 844873,42 грн.

25.04.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи, в якій відповідач просив з метою встановлення фактичного розміру заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю Фрам Ко перед товариством з обмеженою відповідальністю Красота та Здоров'я призначити судову експертизу.

Вказане клопотання судом не задоволено, оскільки визначення розміру заборгованості відповідача перед позивачем не потребує спеціальних знань.

25.04.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не зазначено строк виконання грошових зобовязань по кожній із наданих видаткових накладних із врахуванням п. 6.2. та п. 6.3. договору, а також не зазначено, які із наявних в матеріалах справи видаткових накладних залишаються неоплаченими. Також, відповідач вказує на те, що надані видаткові накладні, на які посилається позивач у позовній заяві, не є належним доказом у справі, оскільки, на думку відповідача, вони оформлені з порушенням ст. 1 та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та як первинні документи не містять встановлених законом обовязкових реквізитів, а саме на видаткових накладних відсутні посилання на довіреність на отримання ТМЦ, не вказано посаду та повноваження особи-отримувача, відсутній відтиск мокрої печатки підприємства, деякі видаткові накладні містять підпис невстановленої особи-отримувача, відсутня довіреність на отримання ТМЦ не зазначена дата отримання товару.

10.05.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення.

16.05.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява від 15.05.2017 р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що обліковуються на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах у розмірі 844873,42 грн.

Згідно з ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до абз. 1-2 п. 3 постанови № 16 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на викладене, заява позивача судом не задоволена, як необґрунтована, оскільки позивачем не доведено належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування вказаного виду забезпечення позову.

У судових засіданнях 25.04.2017 р. та 16.05.2017 р. судом оголошувались перерви до 16.05.2017 р. та до 01.06.2017 р.

Представник позивача у судових засіданнях 25.04.2017 р., 16.05.2017 р., 01.06.2017 р. та 03.10.2017 р. позовні вимоги підтримав з підстав, вкладних у позовній заяві.

Представник відповідача у судових засіданнях 25.04.2017 р. та 16.05.2017 р. проти задоволення позову заперечував, а у судові засідання 01.06.2017 р. та 03.10.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судових засідань відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом представника відповідача на бланку від 16.05.2017 р. про оголошення перерви, а ухвала господарського суду Київської області від 18.09.2017 р. про призначення справи до розгляду на 03.10.2017 р. направлялась відповідачу на адресу, за якою він зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2016 р. між товариством з обмеженою відповідальністю Красота та Здоров'я (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю Фрам Ко (покупець) було укладено договір поставки № 1586/16 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати у власність, а покупець зобовязується прийняти та оплатити косметичні продукти, дієтичні добавки, біологічні активні добавки, вироби мед. призначення, продукція для дітей (далі товар) (п. 1 договору).

Відповідно до п. 1.2. договору кількість та асортимент поставлених товарів визначаються в накладних, які підписуються уповноваженими представниками сторін. Накладні складаються на кожну партію товару і є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору асортимент та ціна на товар, що поставляється, визначаються в видаткових накладних на підставі специфікацій (прайс-листа) постачальника.

Загальна вартість договору визначається загальною вартістю поставленого протягом терміну дії даного договору товару (п. 6.1. договору).

Пунктом 6.2. договору передбачено, що поставлені постачальником за цим договором покупцю товари, сплачуються на умовах реалізації з обовязковим наданням покупцем звіту про реалізований товар (у форматі: найменування, кількість, вартість кожної одиниці, ПДВ), який повинен містити інформацію про залишки нереалізованого товару (у форматі: найменування, кількість, вартість кожної одиниці, ПДВ) на час подання такого звіту (далі звіт). Покупець надає звіт постачальнику 1 раз на місяць за період - один місяць, починаючи з місяця першої поставки партії товару та незалежно від факту реалізації товару, у строк до 10 (десять) календарних днів з дня закінчення відповідного звітного місяця. Партією товарів визначаються товари, поставлені по одній накладній.

Згідно з п. 6.3. договору оплата поставленого товару здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника у строк 30 (тридцять) календарних днів з дня подання чергового звіту.

В разі ненадання покупцем чергового звіту у порядку та строки, як це передбачено п. 6.2. договору, покупець зобовязаний за вимогою постачальника сплатити постачальнику протягом 15 календарних днів з дня закінчення строку подання такого звіту вартість всього отриманого та несплаченого за договором на цей період товару, якщо сторони в цей строк письмово не домовляться про інше, зважаючи на причину не подання покупцем такого звіту (п. 6.4. договору).

Відповідно до п. 9.1. договору договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016 р.

Згідно з п. 9.2. договору термін дії цього договору автоматично продовжується на додатковий термін кожний раз на один календарний рік, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону в письмовій формі про свій намір припинити дію договору за 30 календарних днів до закінчення дії договору.

Судом встановлено, що вказаний договір було автоматично пролонговано до 31.12.2017 р.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1522465,38 грн., що підтверджується видатковими накладними за період з 25.07.2016 р. по 01.03.2017 р. у кількості 73 шт., які підписані уповноваженими представниками сторін, податковою накладною № 12 від 01.03.2017 р. та вантажною декларацією № М від 01.03.2017 р., відповідно до якої було направлено видаткову накладну № 5475/17 від 01.03.2017 р.

Відповідачем було повернуто товар на загальну суму 16749,54 грн. за видатковими накладними № 51339 від 03.10.2016 р., № 51410 від 03.10.2016 р., № 63314 від 01.03.2017 р. та за актом від 02.02.2017 р. невідповідності якості.

Як вбачається з довідки № 703-2/127 від 27.03.2017 р. відділу обслуговування клієнтів відділення «Благовіщенське» АТ «ОТП Банк» в м. Харків за період з 12.07.2016 р. по 27.03.2017 р., відповідач сплатив позивачу 660842,42 грн.

17.03.2017 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 17/03/17 від 17.03.2017 р., що підтверджується описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком від 17.03.2017 р., в якій позивач зазначає, що станом на 17.03.2017 р. відповідач не погасив заборгованість у сумі 844873,42 грн. та просив відповідача сплатити заборгованість протягом пяти днів з дати отримання претензії з наданням звітів про реалізований товар.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

17.05.2017 р. позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу № 17/05/17 від 17.05.2017 р. про сплату вартості отриманого та несплаченого товару, що підтверджується описом вкладення від 17.05.2017 р. та фіскальним чеком № 0773 від 17.05.2017 р., в якій позивач зазначив, що станом на 17.05.2017 р. сума несплаченої відповідачем вартості отриманого за договором товару становить 844873,42 грн. У звязку з відсутністю письмової домовленості між покупцем та постачальником про причину ненадання звітів на підставі п. 6.4. договору позивач просив відповідача сплатити вартість отриманого та несплаченого товару за договором у сумі 844873,42 грн.

Як вбачається з роздруківки з сайту підприємства поштового звязку, відповідач отримав вказану вимогу 25.05.2017 р.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 6.4. договору в разі ненадання покупцем чергового звіту у порядку та строки, як це передбачено п. 6.2. договору, покупець зобовязаний за вимогою постачальника сплатити постачальнику протягом 15 календарних днів з дня закінчення строку подання такого звіту вартість всього отриманого та не сплаченого за договором на цей період товару, якщо сторони в цей строк письмово не домовляться про інше, зважаючи на причину не подання покупцем такого звіту.

Відповідач у встановлені п. 6.2. договору строки звіти позивачу не надав та навіть за поставлений позивачем товар за видатковими накладними від 01.03.2017 р. у строк до 26.04.2017 р. не розрахувався.

Відповідач в порушення умов п. 6.4. договору вартість поставленого позивачем товару у сумі 844873,42 грн. у встановлений договором строк не оплатив, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 844873,42 грн.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що позивачем не зазначено строк виконання грошових зобовязань по кожній із наданих видаткових накладних із врахуванням п. 6.2. та п. 6.3. договору, а також не зазначено, які із наявних в матеріалах справи видаткових накладних залишаються неоплаченими. Також, відповідач вказує на те, що надані видаткові накладні, на які посилається позивач у позовній заяві, не є належним доказом у справі, оскільки, на думку відповідача, вони оформлені з порушенням ст. 1 та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та як первинні документи не містять встановлених законом обовязкових реквізитів, а саме на видаткових накладних відсутні посилання на довіреність на отримання ТМЦ, не вказано посаду та повноваження особи-отримувача, відсутній відтиск мокрої печатки підприємства, деякі видаткові накладні містять підпис невстановленої особи-отримувача, відсутня довіреність на отримання ТМЦ та не зазначена дата отримання товару.

Вказані доводи відповідача не приймаються судом з огляду на наступне.

Строки здійснення відповідачем оплати встановлені п.п. 6.2., 6.3., 6.4. договору поставки № 1586/16 від 12.07.2016 р. та не зазначення позивачем у позовній заяві строків виконання грошових зобовязань по кожній із наданих видаткових накладних не є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що видаткові накладні, наявні в матеріалах справи, підписані уповноваженими представниками сторін, довіреності уповноважених осіб відповідача на отримання товарів містяться в матеріалах справи. Датами отримання товару є дати зазначені у видаткових накладних.

Крім того, відповідачем отримання товару не заперечувалось та як вбачається з довідки № 703-2/127 від 27.03.2017 р. відділу обслуговування клієнтів відділення «Благовіщенське» АТ «ОТП Банк» в м. Харків, відповідач здійснював часткові оплати з призначенням платежів «за договором поставки № 1586/16 від 12.07.2016 р.» та із зазначенням у призначенні платежів видаткових накладних, за якими проводились оплати.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за договором поставки № 1586/16 від 12.07.2016 р. у сумі 844873,42 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір заборгованості відповідає матеріалам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 844873,42 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Фрам Ко (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 114, код 39443405) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Красота та Здоров'я (61001, Харківська обл., м. Харків, вул. Сомівська, буд. 12-Б, код 36226540) 844873,42 грн. (вісімсот сорок чотири тисячі вісімсот сімдесят три грн. 42 коп.) заборгованості та 12673,10 грн. (дванадцять тисяч шістсот сімдесят три грн. 10 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 11.10.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева