ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 922/251/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Могил С.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "НАК Нафтогаз України"; Публічного акціонерного товариства "Харківгаз"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р.
у справі№922/251/17
господарського судуХарківської області
за позовомХарківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території"
доПублічного акціонерного товариства "Харківгаз"
третя особаПублічне акціонерне товариство "НАК Нафтогаз України"
прозобов'язання відновити постачання природного газу

за участю представників від:
позивачане з'явилися,
відповідачаВолощук П.Ю.
третьої особиЛитвин П.В.

В С Т А Н О В И В :

Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", м. Харків (далі за текстом - відповідач) відновити постачання природного газу на котельну по вул. Слобожанській, 41 у м. Люботин, що експлуатується підприємством позивача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.03.2017 р. у справі №922/251/17 (суддя Байбак О.І.), яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р. (судді: Тихий П.В., Гетьман Р.А., Слободін М.М.) позов задоволено. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельню за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, 41, яка експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території".

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "НАК Нафтогаз України" та Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять постанову, рішення господарських судів скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Відповідно до п.1 розділу 2 Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об'єкта споживача до газорозподільної системи.

Підтверджений обсяг природного газу - об'єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Позивач у даній справі Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, є комунальним підприємством, якому надано ліцензію № 041759 від 10.08.2012 р. на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до залученої до матеріалів справи заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №094203А1К1SТ016 від 01.01.2016 р., саме підприємство відповідача здійснює розподіл природного газу для задоволення потреб споживачів позивача за Типовим договором розподілу природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 р. затверджено Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Цим Положенням покладається на ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обов'язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення. Виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов'язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (пункт 15 Положення). Постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації. При цьому, судом береться до уваги, що вказаний нормативно-правовий акт не ставить обов'язку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникові теплової енергії в залежність від категорій постачання Покладений Положенням обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії не містить поділу залежно від того, для забезпечення потреб яких споживачів виробляється теплова енергія.

Постановою Кабінету Міністрів України № 357 від 29.04.2016 р. затверджено Примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" надає послуги з розподілу природного газу, який Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" постачає позивачу на підставі укладених договір постачання природного газу №2444/1617-ТЕ-32 від 21.09.2016 р. та №2577/1617-БО-32 від 31.10.2016 р.

За вказаними договорами Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов'язалось здійснювати постачання природного газу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) у обсягах, визначених пунктами 2.1. цих Договорів.

Планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в п. 2.1. кожного з договорів, і такі обсяги постачання з огляду на умови п.п. 2.1. 2.3.,2.4. цих договорів, для ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків є узгодженими.

Відповідно до вимог п 3.2. Договору для отримання газу, позивач подає третій особі щомісячно, до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки, заявку на планові обсяги використання газу. У разі неподання заявки споживачем, постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в п. 2.1. цього договору на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

Згідно з п. 3.5. договору, після завершення місяця поставки позивач зобов'язаний до 7 числа наступного місяця направити до третій особі:

- завірену копію акту розподілу природного газу за розрахунковий місяць, складений між споживачем та оператором газорозподільних мереж,

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використання природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна і вартість;

Відповідно до пп. 3 п. 3.7., п. 3.8., п. 6.5., пп. 8 п. 7.2., пп. 5 п. 7.3. Договору після завершення місяця поставки - Постачальник зобов'язаний до 10 числа наступного місяця повернути споживачеві підписаний зі свого боку акт приймання-передачі або повідомити про причини не підписання акту.

У разі виникнення за об'єктами споживача негативного небалансу - цей небаланс врегульовується перед Оператором ГТС постачальником, тобто НАК. В свою чергу споживач зобов'язаний відшкодувати постачальнику витрати, пов'язані із врегулюванням небалансу.

Відповідно до залучених до матеріалів справи актів надання послуги з розподілу природного газу, Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" спожило у грудні 2016 р. 4 959,644 тис. куб. м., у січні 2017 р. 4 807,631 тис. куб. м. газу.

З даних актів вбачається, що позивач фактично прийняв обсяги газу, які узгоджуються з обсягами природного газу, що передбачені договорами про постачання природного газу.

Разом з тим, з наданих позивачем в межах даної справи доказів вбачається, що останнім в порядку, визначеному умовами договорів, було направлено постачальнику для підписання акти приймання-передачі природного газу за вказаними Договорами за грудень 2016 року та січень 2017 року., при цьому, що з його банківського рахунку із спеціальним режимом використання постійно проводяться грошові розрахунки за спожитий природний газ з ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач зазначив, що умови договорів поставки, укладених між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків, норми наведених вище законодавчих та підзаконних нормативних актів, зокрема Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 р., розпорядження Кабінет міністрів України від 05.10.2016 р. №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17", суд вважає, що обсяги споживання природного газу позивачем не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу.

Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди дійшли висновку про те, що твердження відповідача про несанкціонований відбір позивачем природного газу в грудні 2016 р. та січні 2017 р. є необґрунтованим, а його дії щодо відключення котельні позивача від газопостачання з підстав відсутності узгоджених обсягів поставок природного газу на наступний період є такими, що суперечать умовами укладеного між сторонами договору розподілу природного газу від 01.01.2016 р., порушують права позивача на отримання природного газу від третьої особи за договорами поставки та фактично позбавляють позивача можливості виконання покладених на нього функцій щодо забезпечення теплопостачанням населення, бюджетні та інші установи м. Люботин.

Вищий господарський суд України не може погодитися з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Статтею 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Абз. 2 п. 1 ст. 7 розділу 6 Кодексу передбачено, що у разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об'єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Стаття 4 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччю населення" передбачає право громадян на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про теплопостачання" державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; додержання стандартів, правил і норм усіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання.

Статтею 6 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна політика у сфері теплопостачання базується зокрема на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів, забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання, підвищення екологічної безпеки систем теплопостачання та ін.

Так, розглядаючи справу у відповідності з приписами норм ГПК України, а також перевіряючи законність дій відповідача щодо припинення газопостачання, суди попередніх інстанцій з урахуванням предмету доказування у даному спорі мали: встановити коло обставин, які в законодавстві визначені, як правова підстава припинення газопостачання оператором ГРМ; з'ясувати причини, якими відповідач, як оператор ГРМ, керувався при прийнятті ним рішення про припинення газопостачання позивачу; дослідити фактичну наявність або відсутність у спірних правовідносинах обставин, з якими законодавство пов'язує право оператора ГРМ припинити газопостачання та якими відповідач обґрунтовує законність своїх дій. З'ясувати та дати оцінку способу відключення від мережі.

Натомість, суди попередніх інстанцій не застосували до спірних відносин та не надали оцінки нормам розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем, які визначають порядок обмеження та припинення розподілу природного газу, та не з'ясували щодо наявності у відповідача достатніх правових підстав для припинення газопостачання, як то - відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об'єкту споживача.

Крім того, судам треба звернути увагу, чи входять до предмету доказування, а саме щодо наявності чи відсутності небалансів газу.

Також, надати оцінку відповідним правовідносинам з урахуванням правового регулювання, постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 р., розпорядження Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 р., інших нормативно правових актів та умов договору, де за вказанами договорами Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов'язалась здійснювати постачання природного газу. При цьому, звернути увагу на те, що планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в п. 2.1 кожного договору, і такі обсяги постачання з огляду на умови цих договорів, для позивача є узгодженими.

Також, треба дослідити правову поведінку сторін договору в даному випадку.

Отже, судами при новому розгляді треба з'ясувати чи був відповідний договір пролонгований, на яких правовідносинах саме на даний час здійснюється газопостачання та розрахунки за нього.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору Публічне акціонерне товариство "НАК Нафтогаз України" є саме постачальником, а у справі залучений як третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Таким чином, судам треба з'ясувати правовий статус постачальника як третьої особи у справі та чи дійсно відсутні самостійні вимоги щодо спору.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р.).

Таким чином, оскільки суди не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "НАК Нафтогаз України" задовольнити частково.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р. та рішення господарського суду Харківської області від 27.03.2017 р. у справі № 922/251/17 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

С. К. Могил