ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.10.2017 Справа № 904/5104/17

За позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, м.Дніпро

до відповідача-1: Солонянської районної ради, смт. Солоне, Дніпропетровська область

відповідача-2: Приватного підприємства "НІКС", смт. Солоне, Дніпропетровська область

відповідача-3: Солонянської селищної ради, смт. Солоне, Дніпропетровська область

про визнання незаконним рішення Солонянської районної ради № 279-36/VІ від 04.12.2014 в частині передачі в оренду Приватному підприємству "НІКС" нерухомого майна приміщення Солонянської СЗОШ № 1, І-ІІІ ступеня; визнання недійсним договору оренди нерухомого приміщення від 19.06.2015; зобов'язання Приватного підприємства "НІКС" повернути за актом приймання-передачі Солонянській районній раді приміщення Солонянської СЗОШ №1

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Батова Р.Р.

Представники:

від позивача: Вороновська О.В., посвідчення № 040413 від 20.01.2016; Рудницька М.О., посвідчення № 039011 від 12.01.2016

від відповідача-1: Догонова Т.В., представник за довіреністю № 411/0/2-17 від 18.07.2017

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська місцева прокуратура №2 Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Солонянської селищної ради, відповідача-2: Приватного підприємства "НІКС", в якому просила суд:

- визнати незаконним рішення Солонянської районної ради №279-36/VI від 04.12.2014 "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" в частині передачі в оренду Приватному підприємству "НІКС" в особі директора Лобаченка Миколи Миколайовича нерухомого майна приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1, І-ІІІ ступенів, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: вул. Шевченка, б. 33, смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, частини даху та 2 поверх 3-поверхової будівлі;

- визнати недійсним договір оренди нерухомого приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1, І-ІІІ ступенів, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: вул. Шевченка, б. 33, смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, частини даху та 2 поверх 3-поверхової будівлі, укладений 19.06.2015 між Солонянською районною радою та Приватним підприємством "НІКС" в особі директора Лобаченка Миколи Миколайовича;

- зобов'язати Приватне підприємство "НІКС" в особі директора Лобаченка Миколи Миколайовича звільнити і повернути за актом приймання-передачі Солонянській районній раді приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1, І-ІІІ ступенів, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: вул. Шевченка, б. 33, смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, частини даху та 2 поверх 3-поверхової будівлі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що основним видом економічної діяльності відповідача є діяльність у сфері телевізійного мовлення, що не є навчально-виховним процесом. Використання майна навчальних загальноосвітніх закладів не за цільовим призначенням завдає шкоди інтересам держави щодо ефективного та сталого розвитку системи загальної середньої освіти та забезпечення якісного виховання і навчання дітей. Заявлені прокурором позовні вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачами вимог чинного законодавства під час укладення спірного договору оренди нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2017 порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 30.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 відкладено розгляд справи на 20.06.2017.

06.06.2017 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2017 здійснено заміну первісного відповідача-1 - Солонянської селищної ради, належним відповідачем-1 - Солонянською районною радою; розпочато розгляд справи заново у судовому засіданні 20.07.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2017 відкладено судове засідання на 15.08.2017.

15.08.2017 до суду надійшла заява про зміну підстави позову, в якій прокурор просить суд змінити підставу позовних вимог у справі № 904/5104/17 та розглянути позов з урахуванням внесених змін, викласти прохальну частину в наступній редакції:

- визнати незаконним рішення Солонянської районної ради № 279-36/VІ від 04.12.2014 "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" в частині передачі в оренду приватному підприємству "НІКС" нерухомого майна приміщення Солонянської СЗОШ № 1 І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с.Солоне, вул. Шевченка, 33;

- визнати недійсним Договір оренди нерухомого приміщення Солонянської СЗОШ № 1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Солоне, вул. Шевченка, 33, укладений 19.06.2015 між Солонянською районною радою та приватним підприємством "НІКС";

- зобов'язати приватне підприємство "НІКС" повернути за актом приймання-передачі Солонянській районній раді приміщення Солонянської СЗОШ № 1 І-III ступеня, площею 49,57 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, с.Солоне, вул. Шевченка, 33.

- судові витрати в розмірі 4 800,00 грн. покласти на відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 відкладено розгляд справи на 29.08.2017.

29.08.2017 до суду від прокурора надійшли:

- клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача,

- письмове обґрунтування на відзив відповідача-1.

29.08.2017 до суду від відповідача-1 надійшли:

- додаткові пояснення на заяву позивача про заміну підстави позовних вимог,

- клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 залучено до участі у справі відповідачем-3 - Солонянську селищну раду (52400, смт. Солоне, вул. Гагаріна, буд. 7, ); розпочато розгляд справи заново у судовому засіданні 10.10.2017.

10.10.2017 повноважний представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач-2 повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення №949 про вручення поштового відправлення 02.09.2017.

Повноважний представник відповідача-3 у судове засідання також не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач-3 повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення №922 про вручення поштового відправлення 04.09.2017.

Враховуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку про те, що повноважні представники відповідача-2 та відповідача-3 у судове засідання не з'явилися та не подали відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважних представників відповідача-2 та відповідача-3 за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні прокурори заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстави позову, підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача-1 заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 14.08.2017 та додаткових поясненнях на заяву позивача про зміну підстави позовних вимог від 28.08.2017.

У судовому засіданні 10.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача-1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солонянської районної ради №279-36/VI від 04.12.2014 "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" надано дозвіл на укладення договору оренди об'єкта нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, зокрема, частини нежитлового приміщення Солонянської СЗОШ №1, І-ІІІ ступеня, площею 49,57 кв.м. розташованого за адресою: 52400, вул. Шевченка, буд. 33 в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, частина даху та II поверх III поверхової будівлі.

На виконання вищевказаного рішення 19.06.2017 між Солонянською районною радою та Приватним Підприємством "НІКС", в особі директора Лобаченка Миколи Миколайовича, укладений договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, об'єктом якого відповідно до п.п. 2.1 є нерухоме майно загальною площею 49,57 кв.м., розташоване за адресою: 52400, Дніпропетровський район, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, 33, частина даху та ІІ поверх 3-поверхової будівлі. Цільове призначення предмету Договору визначено п.п. 1.1. - для здійснення підприємницької діяльності (діяльність у сфері телевізійного мовлення). Строк дії Договору визначено п.п. 11.1- з 05.12.2014 до 01.12.2017.

19.06.2015, на виконання умов Договору між сторонами підписаний Акт приймання - передачі приміщення за вказаною адресою, який підтверджує фактичну передачу зазначеного приміщення у строкове платне користування орендарю.

27.01.2016 Солонянською районною радою прийнято рішення № 43-4/VII "Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району", відповідно до якого юридичну особу - комунальний заклад освіти "Солонянська середня загальноосвітня школа № 1 І-ІІІ ступенів Солонянської районної ради Дніпропетровської області" за адресою вул. Шевченка, буд. 33, смт. Солоне, Солонянський район, Дніпропетровська область та її майно, що перебуває на балансі відділу освіти Солонянської районної державної адміністрації передано зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району до комунальної власності Солонянської селищної ради за умови прийняття Солонянською селищною радою відповідного рішення згідно з чинним законодавством.

Як вважає прокурор, договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, укладений 19.06.2015 між Солонянською районною радою та Приватним Підприємством "НІКС" не відповідає вимогам Закону України "Про освіту", Закону України "Про загальну середню освіту", а також підзаконним нормативно-правовим актам.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням заяви про зміну підстави позову, прокурор просить суд:

- визнати незаконним рішення Солонянської районної ради №279-36/VI від 04.12.2014 "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" в частині передачі в оренду Приватному підприємству "НІКС" нерухомого майна приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи № 1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33;

- визнати недійсним договір оренди нерухомого приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи № 1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт.Солоне, вул. Шевченка, буд.33, частини даху та 2 поверх 3-поверхової будівлі, укладений 19.06.2015 між Солонянською районною радою та Приватним підприємством "НІКС";

- зобов'язати Приватне підприємство "НІКС" повернути за актом приймання-передачі Солонянській районній раді приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з наступних підстав.

По-перше, відповідач зазначає, що прокурор, заявляючи позов в інтересах держави, в порушення вимог ч. 1 ст. 2 ГПК України необґрунтовано визначив, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відсутній. Натомість, за твердженням відповідача, у Солонянському районі Дніпропетровської області управління навчальними закладами, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району здійснює відділ освіти Солонянської районної державної адміністрації, який має статус юридичної особи, діє як самостійний структурний підрозділ і може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав.

По-друге, як стверджує відповідач, Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 Дніпропетровської області не надала доказів отримання інформації щодо порушення стану законності у сфері розпорядження майном закладів освіти саме від Солонянської селищної ради та не вказала, коли саме прокуратурі стало відомо про викладені у позові обставини.

По-третє, відповідач зауважує, що з постановою Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 затверджено перелік платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності. Підпунктом 2 пункту 8 зазначеної постанови передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності у разі, якщо це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Відповідач посилається на те, що спірне приміщення не використовувалось та згідно з Державними санітарними правилами і нормами влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організацій навчально-виховного процесу 5.5.2.008-01 не може використовуватись у навчально-виховному процесі, тому може надаватися в оренду з метою отримання додаткових джерел фінансування навчального закладу.

По-четверте, відповідач вважає, що рішення Солонянської районної ради від 04.12.2014 №279-36/VI "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" є законним та правомірним, оскільки прийняте у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про оренду державного та комунального майна" та Положенням про порядок передачі в оренду нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, затвердженим рішенням Солонянської ради №265-35/VI від 30.09.2014.

По-п'яте, відповідач стверджує, що відповідно до рішення районної ради №43-4/VII від 27.01.2016 "Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" договори оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району 05.04.2016 були передані Солонянській селищній раді. Відповідно, майно, що перебувало на балансі відділу освіти Солонянської районної державної адміністрації було передано на баланс Солонянської селищної ради. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83500101 власником будівлі школи за адресою: смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33, є Солонянська селищна рада, тому, на думку відповідача, спірне нерухоме майно не може бути повернуто Солонянській районній раді.

В додаткових поясненнях на заяву позивача про зміну підстави позовних вимог відповідач-1 зазначає, що сторонами дотримано порядок укладення договорів оренди спірного майна, визначений статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", порядок приймання-передачі орендованого майна та узгоджено всі істотні умови договору. Як зазначає позивач, орендар належно виконує умови даного договору, своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату, комунальні платежі, здійснив страхування орендованого майна, утримує приміщення в належному стані, що, на думку відповідача-1, жодним чином не суперечить інтересам держави, органів місцевого самоврядування, навчального закладу.

Крім того, відповідач-1 зазначив, що відповідно до ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування", Бюджетного кодексу України Солонянська районна рада не має можливості відшкодувати судові витрати, оскільки кошти на оплату судового збору в кошторисі районної ради на 2017 рік не передбачені.

Прокурор не погоджується з запереченнями відповідача-1, викладеними у відзиві на позовну заяву, з наступних підстав.

По-перше, він зазначає, що на початку поточного року Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 Дніпропетровської області під час вивчення стану додержання вимог законодавства у сфері державної та комунальної власності встановлено факт передачі приміщення Солонянської СЗОШ №1 І-ІІІ ступеня загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33, з порушенням вимог діючого законодавства України. Про факти укладення договорів оренди приміщень навчальних закладів повідомлено Селищною головою Копейко М.М. 30.01.2017 на виконання запиту прокурора. Рішення Солонянської районної ради "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" прийнято 04.12.2014, про що повідомлено Солонянську районну прокуратуру, тому, за твердженням прокурора, позовна давність згідно зі ст. 257 ЦК України встановлюється у три роки та закінчується 04.12.2017.

По друге, прокурор зазначає, що 24.03.2017 Солонянською селищною радою як новим власником майна укладено додаткову угоду до договору в зв'язку зі зміною власника. Таким чином, станом на 23.08.2017 договір, укладений між Солонянською районною радою та Приватним підприємством "НІКС" не розірвано, тобто договір є діючим.

По-третє, прокурор стверджує, що передача в оренду приміщень навчальних закладів дозволяється лише у разі їх використання за цільовим призначенням. Як ввважає прокурор, положення ч. 2 ст. 8 постанови Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватись навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної власності" мають застосовуватись лише у контексті норм ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", який має вищу юридичну силу.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача-1, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

За положенням ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно п. 19 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання щодо передачі в оренду об'єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об'єктів у встановленому законом порядку, вирішуються районними і обласними радами виключно на пленарних засіданнях.

Відповідно ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування (ст. 61 Закону України "Про освіту").

Відповідно ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності; майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Частиною 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансується з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Державними санітарними правилами і нормами влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затвердженими постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001 року, дія яких розповсюджується на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, ІІ, ІІІ ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості, встановлено, що у будівлях загальноосвітніх шкіл передбачаються такі функціональні групи приміщень: класні кімнати, навчальні кабінети, лабораторії з лаборантськими, кабінети трудового навчання та профорієнтації, продовженого дня, фізкультурно-спортивні, приміщення харчоблоку, медичні, актовий зал, бібліотека, адміністративні, допоміжні приміщення - вестибюль, рекреації, гардероби, санітарні вузли з технічними приміщеннями тощо (п. 3.2); організація харчування дітей у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється у відповідності з інструкціями Міністерства охорони здоров'я України, затвердженими згідно з чинним законодавством, а медичні працівники школи (при їх відсутності - особи, яких затверджено наказом керівника навчального закладу) здійснюють щоденний контроль за якістю продуктів, що надходять до їдальні, умовами їх зберігання, дотриманням термінів реалізації і технології виготовлення страв, санітарно-протиепідемічним режимом харчоблоку, фактичним виконанням меню (п. 3.8); здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється (п. 3.19).

Отже, передача в оренду приміщення навчального закладу дозволяється лише у випадках, якщо об'єкт оренди використовується за цільовим призначенням - для навчально-виховного процесу.

Навчально-виховний процес - система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо) (п. 1.2. Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затверджено наказом Міністерства освіти і науки від 01.08.2001 №563).

На момент вчинення спірного договору майно, що передане в оренду, перебувало на балансі відділу освіти Солонянської районної державної адміністрації і відповідно до ст. 63 Закону України "Про освіту" не може використовуватися не за призначенням, а може бути передане в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Проте відповідачем орендоване приміщення використовувалось не з метою проведення освітньої діяльності, тому при наданні спірного майна в оренду порушено вимоги ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Враховуючи, що об'єкти освіти, навчальні заклади, засновані на комунальній власності, джерелами фінансування яких є кошти місцевих/державних бюджетів, не підлягають приватизації і використання їх не за призначенням, тобто не для навчального та наукового процесу, суперечить вимогам чинного законодавства, тоді як приміщення школи було надано в оренду для здійснення підприємницької діяльності відповідача-2 і ця діяльність не пов'язана з навчально-виховним процесом, укладення між Солонянською районною радою (орендодавцем) та ПП "НІКС" (орендарем) договору оренди нерухомого майна відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 63 Закону України "Про освіту", що є підставою для визнання спірного правочину згідно ст.203 Цивільного кодексу України, ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним в судовому порядку.

При цьому, невикористання школою спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірною передачі такого приміщення в оренду з іншою, ніж пов'язаною з навчально-виховним процесом метою, оскільки чинним законодавством встановлена заборона використання цього приміщення з іншою метою.

За положеннями ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Рішення Солонянської районної ради №279-36/VI від 04.12.2014 "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району", на підставі якого передано спірне приміщення в оренду, в частині передачі в оренду Приватному підприємству "НІКС" нерухомого майна приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи № 1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33, суперечить нормам законодавства, тому підлягає визнанню незаконним.

Відповідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Із правової природи договору оренди нерухомого майна вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди у разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, оскільки використання майна безповоротне і відновити первісне положення сторін практично неможливо.

Згідно з ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 236 Цивільного кодексу України, виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди у разі його недійсності унеможливлює проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір судом має бути визнано недійсним і припинено лише на майбутнє, а не з моменту укладення (постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі №3-195гс15).

У зв'язку із визнанням недійсним договору оренди нежитлового приміщення на Приватного підприємства "НІКС" покладається обов'язок повернути приміщення.

Вищевикладене спростовує заперечення відповідача-1, викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях на заяву позивача про зміну підстави позовних вимог.

Господарський суд також враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Забороняючи "використання не за призначенням" (ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту"), законодавство не містить чіткого зазначення, яке використання може кваліфікуватися таким, що буде суперечити призначенню. З огляду на викладене суд вважає, що законна мета норми ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту"- не допустити такого використання об'єкту освіти, яке за зовнішніх, об'єктивних, явних і видимих ознак буде суперечити призначенню такого об'єкту з огляду на освітній, навчально-виховний, навчально-виробничий, науковий характер діяльності закладу освіти.

Судом встановлено, що орендар не є закладом освіти, не має ліцензії на надання освітніх послуг, тому не може здійснювати навчально-виховну діяльність та надавати такі послуги.

При цьому невикористання навчальним закладом спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірності договору, оскільки заборона використання такого приміщення з іншою метою встановлена на законодавчому рівні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 23.02.2017 у справі №922/2687/15, від 23.03.2017 у справі №913/731/16, від 12.04.2017 у справі №922/2759/16.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій Солонянської районної ради, судові витрати по справі покладаються на відповідача-1 у повному обсязі.

Господарський суд не бере до уваги доводи відповідача-1 щодо неможливості відшкодувати судові витрати, викладені в додаткових поясненнях на заяву позивача про зміну підстави позовних вимог, оскільки відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 21, 203, 215, 626 Цивільного кодексу України, ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 18, 61, 63 Закону України "Про освіту", ст.ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконним рішення Солонянської районної ради № 279-36/VІ від 04.12.2014 "Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району" в частині передачі в оренду приватному підприємству "НІКС" нерухомого майна приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1 І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, 33.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33, укладений 19.06.2015 між Солонянською районною радою (52400, Дніпропетровська область, смт. Солоне, вул. Задернюка, буд. 3, ) та Приватним підприємством "НІКС" (52400, Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченко, буд. 33, ).

Зобов'язати Приватне підприємство "НІКС" (52400, Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченко, буд. 33, ) повернути за актом приймання-передачі Солонянській районній раді (52400, Дніпропетровська область, смт. Солоне, вул. Задернюка, буд. 3, ) приміщення Солонянської середньої загальноосвітньої школи №1, І-ІІІ ступеня, загальною площею 49,57 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт. Солоне, вул. Шевченка, буд. 33.

Стягнути з Солонянської районної ради (52400, Дніпропетровська область, смт. Солоне, вул. Задернюка, буд. 3, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 4 800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень 00 коп).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.10.2017

Суддя Н.Е. Петренко