ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.2017 Справа № 920/472/17

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді Левченка П.І., судді Котельницької В.Л., судді Сопяненко О.Ю. при секретарі судового засідання Молодецькій В.О. розглянув матеріали справи № 920/472/17

за позовом Дочірнього сільськогосподарського підприємства «Родючість», с. Склярівка Сумського району Сумської області,

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми,

про визнання поновленим договору оренди,

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 28.04.2017 № 32-18-0.6-5781/2-17.

В судовому засіданні, розпочатому 14.09.2017 року о 11 год. 50 хв. відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 12 год. 00 хв. 02.10.2017 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просив суд: визнати поновленим договір оренди земель державної власності від 11.12.2010 року (державна реєстрація від 30.12.2010 року № 13, площа 15.7396 га, кадастровий номер :08:001:0063) до 30.12.2022 року; зобовязати відповідача вжити заходів щодо укладення з позивачем додаткової угоди до договору оренди земель державної власності від 11.12.2010 року відповідно до вимог частин восьмої, девятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» на умовах визначених сторонами; зобовязати відповідача укласти (підписати) з позивачем угоду про поновлення договору оренди землі державної власності від 11.12.2010 року зі строком дії до 30.12.2012 року.

Керуючись статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті позивач подав суду заяву про зміну позовних вимог (зміну предмету позову) і просить суд: 1) визнати поновленим вищезгаданий договір оренди земель державної власності від 11.12.2010 року на той самий строк і на тих самих умовах; 2) визнати укладеною додаткову угоду між позивачем та відповідачем на той самий строк і на тих самих умовах, які були зазначені у договорі оренди від 11.12.2010 року. Позивачем також викладено зміст додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 11.12.2010 року (державна реєстрація 30.12.2010 року) про поновлення згаданого договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідач у своїх письмових запереченнях проти позову зазначає, що позивач у листі-повідомленні № 18 від 25.11.2015 року та доданому до нього проекті додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки пропонував змінити умови договору, а саме: поновити договір, термін дії якого був 5 років, на 7 років, а також змінити орендну плату з 3 % від нормативної грошової оцінки на 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому відповідач вважає за можливе розглянути питання продовження терміну дії договору оренди землі лише у разі встановлення орендної плати у розмірі вище 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Дана позиція відповідача (орендодавця) є фактичним волевиявленням відносно зміни умов договору оренди земельної ділянки. Відповідач вважає, що недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору згідно частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» припиняє переважне право орендаря на укладення договору оренди землі.

У доповненнях до письмових заперечень проти позову відповідач зазначає, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером № :08:001:0063 її площа становить 18,1327 га, а згідно договору оренди земельної ділянки від 11.12.2010 року позивачеві була передана в оренду земельна ділянка площею 15.7396 га і саме такого розміру земельну ділянку позивач зазначив у проекті додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки і в позовній заяві. До своїх письмових доповнень до письмових заперечень проти позову відповідач додав копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2010 року між Сумською районною державною адміністрацією (орендодавцем) та позивачем (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,7396 га, кадастровий номер № :08:001:0063 (а.с. 13, 14). Кадастровий номер у договорі не зазначений, але він зазначений у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 18-29).

Згідно пункту 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 221132,17 грн.

Договір укладено було на 5 років (пункт 8 договору).

Згідно пункту 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3316,98 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі на рік, з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2.

Згідно пункту 39 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Невідємними частинами договору є план земельної ділянки (а.с. 16), кадастровий план земельної ділянки :08:001:0063 (а.с. 25), акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 15), акт приймання-передачі обєкта оренди земельної ділянки площею 15,7396 га (а.с. 14).

Договір зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 30.12.2010 року за № 13.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної власності, до повноважень якого належить розпорядження цими землями, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру безпосередньо або через визначені в установленому порядку її територіальні органи. Територіальним органом Держгеокадастру України у Сумській області є Головне управління Держгеокадастру у Сумської області (відповідач), яке є публічним правонаступником орендодавця (орендодавцем) за договором оренди земельної ділянки від 11.12.2010 року, укладеним позивачем з Сумською районною державною адміністрацією.

Керуючись статтею 33 Закону України «Про оренду землі», позивач, який належним чином виконував умови договору, що підтверджується інформаційним листом Сумської районної державної адміністрації від 25.11.2015 року № 1451/07-2999, 26.11.2015 року звернувся до відповідача з листом-повідомленням від 25.11.2015 року № 18 «Про поновлення договору оренди землі» на новий строк, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, копію договору оренди земельної ділянки від 11.12.2010 року № 13, копію листа Сумської районної державної адміністрації та копію довідки Сумської обєднаної державної податкової інспекції про відсутність заборгованості з податків (а.с. 45-48).

У проекті додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки позивач запропонував відповідачеві орендну плату у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки землі, зобовязавшись розробити технічну документацію з нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки площею 15.7396 га (кадастровий номер № :08:001:0063) та після її затвердження у встановленому порядку внести зміни до зазначеного вище договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної додаткової угоди щодо встановлення та сплати орендної плати у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки землі. У тому ж проекті додаткової угоди позивач пропонував відповідачеві поновити договір строком на 7 років (договір було укладено на 5 років).

Позивач стверджує, що у відповіді на свій лист-повідомлення від 25.11.2015 року він від відповідача не отримав і вважав, що договір автоматично поновлено.

Позивач зазначає у позовній заяві, що 11.10.2016 року знову звернувся до відповідача з проханням надати письмову відповідь на лист-повідомлення від 25.11.2015 року, продубльованого 29.11.2015 року.

Позивач у позовні заяві також зазначає, що 28.10.2016 року до нього надійшов лист відповідача № 27-18-0.11-12802/2-16, в якому повідомлялось, що всі листи, які стосуються позивача, вилучені Прокуратурою Сумського району Сумської області та було зазначено, що відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Посилаючись на статтю 33 Закону України «Про оренду землі», а також на рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі «Стретч проти Сполученого Королівства», позивач у позовній заяві просив суд задовольнити його позовні вимоги, оскільки підстав для відмови в переважному праві позивача на поновлення договору у відповідача не було, так як позивач своєчасно (більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору) звернувся до відповідача з листом-повідомленням про намір продовжити дію договору. У позовній заяві позивач посилався також на частину шосту статті 33 Закону України «Про оренду землі» як на підставу своїх позовних вимог.

Після зміни предмету позову, яку прийнято судом, позивач у своїй заяві про зміну позовних вимог в обґрунтування змінених позовних вимог посилається на частину шосту статті 33 Закону України «Про оренду землі», згідно якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади без прийняття рішення органом виконавчої влади.

З огляду на вищевикладене позивач просить суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 11.12.2010 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, і визнати укладеною додаткову угоду до згаданого договору щодо поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача, посилаючись, зокрема, на те, що позивач звертався до відповідача лише з листом-повідомленням та доданим до нього проектом додаткової угоди про поновлення договору, в яких пропонував продовження договору не на той самий строк і не на тих самих умовах, які були передбачені договором, а на змінених умовах щодо строку договору та щодо розміру орендної плати (строк 7 років замість 5 років та 5 % замість 3 % від нормативної грошової оцінки розмір орендної плати). При цьому відповідач стверджує, що надсилав позивачеві простим листом від 24.12.2015 року за № 21-18-7777.14-6539/2-15 лист-повідомлення про прийняте рішення (а.с. 88-89), в якому не погодився з запропонованою позивачем зміною розміру орендної плати з 3 % до 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і висловився за встановлення орендної плати у розмірі вище 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки на узгоджених сторонами умовах не відбулось, а відтак відповідач вважає, що договір оренди земельної ділянки припинив свою дію, згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі», у звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідач також посилається на частину четверту статті 33 Закону України «Про оренду землі», заперечуючи проти позовних вимог. Згідно частини четвертої статті 33 згаданого Закону, при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Оскільки згоди сторін щодо запропонованих позивачем змін до умов договору не було досягнуто і додаткова угода до договору оренди земельної ділянки на узгоджених сторонами умовах не була укладена, то переважне право орендаря на укладення (поновлення) договору оренди землі за процедурою, передбаченою частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», припинилося.

Дослідивши матеріали та обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Суд розглядає змінені позивачем позовні вимоги, оскільки позивач змінив їх до початку розгляду справи по суті і зміна стосується лише предмету позову, а підстави позову, зокрема, посилання на частину шосту статті 33 Закону України «Про оренду землі» є як у позовній заяві, так і у заяві про зміну позовних вимог.

Незважаючи на те, що у частині шостій статті 33 згаданого вище Закону зазначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, суд не може визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 11.12.2010 року на той самий строк і на тих самих умовах, оскільки для того, щоб поновлення договору оренди землі відбулось сторони в обовязковому порядку мають укласти додаткову угоду у місячний термін (частина шоста та частина восьма статті 33 Закону України «Про оренду землі»), яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди. Частиною восьмою статті 33 названого Закону передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Згідно частини тринадцятої статті 33 того ж Закону, відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.05.2015 року у справі № 6-219цс14 та у справі № 6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 року у справі № 6-3цс15 та у справі № 6-4цс15, у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-2027цс15.

Для застосування правової конструкції поновлення договору оренди землі, передбаченої частиною шостою статті 33 вищезгаданого Закону, орендар мав надіслати проект додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі на той самих строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Оскільки про право на пролонгацію договору, згідно частини шостої статті 33 Закону, може бути остаточно відомо лише через місяць після закінчення строку дії договору, надіслати у цьому випадку проект додаткової угоди про продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, орендар (позивач) мав після спливу цього місячного строку. Проте, після закінчення строку дії договору позивач не звертався до відповідача з вимогою (листом-повідомленням та проектом додаткової угоди) продовжити договір, згідно частини шостої статті 33 Закону, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а відтак право позивача на укладення додаткової угоди про поновлення договору на підставі частини шостої статті 33 Закону відповідачем не було порушеним. Така правова позиція відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, викладеній у постанові від 29.06.2017 року у справі № 920/1042/16.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на все вищевикладене та враховуючи, що позивач звертався до відповідача лише з листом-повідомленням № 18 від 25.11.2015 року та доданим до нього проектом додаткової угоди, в яких пропонував відповідачеві поновити договір оренди земельної ділянки на змінених істотних умовах щодо строку дії договору та щодо розміру орендної плати, і сторони не дійшли згоди та не уклали додаткової угоди до договору про його поновлення на запропонованих позивачем змінених умовах, а з пропозицією (вимогою) щодо поновлення договору на підставі частини шостої статті 33 Закону на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, позивач до відповідача не звертався, то позовні вимоги позивача у даній справі задоволенню не підлягають у звязку з їх безпідставністю, необґрунтованістю та неправомірністю.

Згідно статі 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору повністю покладаються на позивача у звязку з відмовою в задоволенні його позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 09 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя П.І. Левченко

Суддя В.Л. Котельницька

Суддя О.Ю. Сопяненко