ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.09.2017 Справа № 920/646/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельної виробничо-комерційної компанії «Федорченко», м. Суми,

до відповідача Прокуратури Сумської області, м. Суми,

про стягнення 2 040 190 грн. 49 коп.

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 14.06.2016 № 09/818-д)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 31.07.2017 № 05/2-612вих17)

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2040190 грн. 49 коп. збитків; а також 30603 грн. судового збору.

Відповідач проти позову заперечував, про що подав заперечення на позовну заяву № 05/2-611 від 31.07.2017 на обґрунтування своєї позиції у справі.

Протягом судового розгляду справи сторонами надавались додаткові документи та пояснення на підтвердження їх позицій з предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» (далі - ТОВ «БВКК «Федорченко») (Сторона 1) та Прокуратурою Сумської області (Сторона 2) укладено договір інвестування (далі - Договір), відповідно до умов якого сторони домовились спільними зусиллями, шляхом виконання всіх необхідних практичних та юридичних дій, здійснити будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 41 в м. Суми (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.7. згаданого Договору, Прокуратура Сумської області зобов'язувалась передати позивачу будівельний майданчик - земельну ділянку по вул.Прокоф'єва, 41 в м. Суми площею 0,5000 га.

Після завершення будівництва позивач згідно умов п. 1.5 договору мав отримати у власність збудований об'єкт з правом передачі в іпотеку майнових прав на нерухомість, що будується, а відповідач отримував у власність чотири двокімнатних та одну однокімнатну квартиру у житловому будинку по вул. Ковпака, 41-А в м.Суми, номери та площа яких визначені згідно Додатку № 1 до договору, а також дві однокімнатні квартири у житловому(их) будинку(ах), збудованих позивачем, параметри яких додатково погоджуються сторонами шляхом підписання додаткових угод до цього договору (п.п. 4.1.2 п. 4.1 Договору).

Також у пункті 4.2 договору сторони домовились про передачу позивачем до комунальної власності територіальної громади міста Суми трьох однокімнатних квартир, адреса, номери та площа яких додатково погоджується сторонами, шляхом підписання додаткових угод до договору.

Однак, у зв'язку з тим, що земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул. Прокоф'єва, 41 не була надана Прокуратурі Сумської області в постійне користування, позивач листом № 09/1724 від 21.12.2012 звернувся до відповідача фактично з пропозицією припинити договір інвестування в будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків по вул. Прокофєва, 41 у м. Суми від 01.10.2012. Відповідачем зазначена пропозиція була отримана 21.12.2012 та прийнята без зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 604 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється за домовленістю сторін.

Отже, суд зазначає, що обов'язки сторін щодо виконання зобов'язань за договором від 01.10.2012 були припинені 21.12.2012.

У подальшому, 01.08.2013 між сторонами у справі укладено договір співробітництва щодо будівництва багатоквартирних житлових будинків по вул. Жукова, 6/3 та по вул. Реміснича, 31/1 в місті Суми (далі - договір співробітництва), а також додаткові угоди від 29.08.2013 та 18.09.2013 до даного договору, якими викладено п. 1.5 розділу 1 та п. 3.5 розділу 3 Договору у нових редакціях, всі інші умови угоди залишено без змін.

Так, відповідно до п. 1.1 договору співробітництва сторони домовились спільними зусиллями, шляхом виконання всіх необхідних практичних та юридично значимих дій здійснити будівництво багатоквартирних житлових будинків по вул. Жукова, 6/3 та по вул. Реміснича, 31/1 в місті Суми.

При цьому, у відповідності до п. 1.5 договору співробітництва у редакції додаткової угоди №2 відповідач доручив позивачеві збудувати об'єкти на вказаних в п. 1.3. цього договору земельних ділянках, для чого передав йому всі функції та права замовника будівництва об'єктів відповідно до вимог чинного законодавства України та уповноважив вчиняти від свого імені всі необхідні правочини, підписувати всі необхідні документи (в тому числі декларацію про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність Об'єктів до експлуатації), затверджувати проекти будівництва, проектно-кошторисну документацію та інші необхідні для здійснення будівництва об'єктів документи, подавати заяви до відповідних органів влади, підприємств, установ, організацій (в тому числі декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єктів до експлуатації), отримувати дозволи та інші документи, оформлювати за собою чи за третіми особами (інвесторами у будівництво об'єктів) право власності на збудовані об'єкти (квартири в збудованих об'єктах) з правом передачі в іпотеку майнових прав на нерухомість, що будується, - з метою залучення інвестицій від фізичних та юридичних осіб, а також здійснювати всі інші дії, необхідні для виконання цього договору.

Пунктом 4.1.2. договору співробітництва узгоджено, що сторона 1 (позивач) на час укладення договору в рахунок виконання зобовязань за цим договором на момент його укладення сторонами передала до комунальної власності чотири двокімнатні та дві однокімнатні квартири, - згідно відповідних Актів приймання-передачі; а після реєстрації декларації про початок будівельних робіт з будівництва об'єктів, передає до комунальної власності однокімнатну квартиру №137 за адресою: м. Суми, вул. Новомістенська,1/2 (загальна площа квартири 38,86 м2, житлова площа 17,90м2) згідно відповідного Акту приймання-передачі.

У відповідності до п. 3.8 договору співробітництва відповідач гарантував, що на день укладення цього договору земельна ділянка, призначена для будівництва об'єкта, знаходиться у його законному володінні та користуванні, право на неї не відчужене, не перебуває під забороною (арештом) та заставою, включаючи податкову заставу, судового спору та прав третіх осіб на вказану земельну ділянку та/або на об'єкт, що перешкоджають виконанню цього договору, не існує. У випадку виникнення претензій третіх осіб щодо використання земельної ділянки та будівництва на ній об'єкту, відповідач самостійно вирішує питання задоволення таких претензій.

Судом встановлено, що на виконання своїх договірних зобов'язань Прокуратурою Сумської області для здійснення будівництва багатоповерхових житлових будинків, згідно Актів приймання-передачі від 01.08.2013, були передані ТОВ «БФКК «Федорченко» будівельні майданчики, які розташовані на земельних ділянках площею 0,2775 га за адресою: м. Суми, вул. Реміснича, 31/1 та площею 0,2642 га за адресою: м. Суми, вул. Жукова, 6/3, що належать відповідачу на праві постійного користування, що посвідчується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16-17.07.2013.

У подальшому, Прокуратурою Сумської області разом із ТОВ «БВКК «Федорченко» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 06.09.2013 внесені декларації про початок виконання підготовчих робіт, а 11.10.2013 - про початок виконання будівельних робіт по вищевказаних земельних ділянках.

Як зазначав позивач, з двох земельних ділянок, переданих позивачу для будівництва згідно умов договору співробітництва, придатною для будівництва виявилась лише одна, по вул. Реміснича, 31/1 м. Суми площею 0,2775 га, на якій і було збудовано житловий будинок, який 12.05.2015 прийнято в експлуатацію згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Земельна ділянка по вул. Жукова, 6/3 не була забудована позивачем з причин, незалежних від нього, а саме: масові протести мешканців сусідніх з будівельним майданчиком будинків.

Будівництво житлового будинку на земельній ділянці за адресою: м. Суми, вул. Жукова, 6/3 розпочате не було.

Позивач вважає, що такі масові протести є претензіями третіх осіб щодо будівництва багатоповерхового житлового будинку, а відповідач, у порушення взятих на себе зобовязань, претензій третіх осіб щодо будівництва об'єкту на земельній ділянці по вул. Жукова, 6/3 в м. Суми не вирішив, що унеможливило подальше будівництво.

11.12.2013 ТОВ «БВКК «Федорченко» одноособово звернулось до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області з заявою №05/1996 щодо скасування зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих та будівельних робіт. При цьому, причиною такого скасування позивач визначив стислу існуючу забудову земельної ділянки у м. Суми по вул. Жукова у районі житлового будинку № 6 та негативне ставлення і масові протести мешканців цього будинку до будівництва нового багатоповерхового житлового будинку по вул. Жукова, 6/3.

Таким чином, на думку позивача, неправомірними діями відповідача йому було завдано збитків на загальну суму 2040190,49 грн., які складаються з:

- 1313315,65 грн. сума збитків, які позивач поніс за договором від 01.10.2012 у вигляді вартості зайво переданого до комунальної власності житла (квартири по вул. Ковпака, 41-А в м. Суми: № 2, однокімнатна, загальною площею 39,9 м2; № 53, двокімнатна, загальною площею 57,3 м2; № 89, двокімнатна, загальною площею 58,22 м2; № 133, двокімнатна, загальною площею 58,6 м2; № 138, двокімнатна, загальною площею 59,08 м2; квартиру по вул. Інтернаціоналістів, 51-Б № 4, однокімнатну, загальною площею 42,1 м2);

- витрат, пов'язаних з початком будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Жукова, 6/3 в м. Суми, зокрема: оплата виконання інженерно-геологічних робіт - 11826,60 грн.; виконання проектних робіт - 640000,00 грн.; виконання будівельних робіт - 75048,24 грн. (загальна сума витрат, понесених позивачем з початком будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Жукова, 6/1 в м. Суми становить 726874,84 грн.).

Суд зазначає, що згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права та законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як визначено статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, з аналізу ст.ст. 224, 225 ГК України та ст. 614 ЦК України випливає, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі №17/192, від 07.10.2015 у справі №916/3371/14.

Отже, для вирішення спору в межах даної справи вирішальне значення має встановлення наявності або відсутності у діях відповідача вищевказаних елементів складу цивільного правопорушення та, відповідно, підстав для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

При цьому, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювана збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Нормами ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Тобто, збитки повинні мати реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Факт передачі ТОВ «БВКК «Федорченко» до комунальної власності Сумської міської ради шести квартир - №№2,53,89,133,138 у будинку №41-А по вул. Ковпака та №4 у будинку №51-Б по вул. Інтернаціоналістів у м. Суми за актами приймання-передачі №168-2/12/12 та №168-3/12/12 від 25.12.2012 до укладення договору співробітництва від 01.08.2013, не покладає на відповідача обовязку відшкодувати позивачеві вартість переданих ним до комунальної власності квартир, оскільки матеріали справи не містять, а сторонами у ході судового розгляду не подано жодних доказів на підтвердження реєстрації права власності, володіння чи користування на вищевказані квартири за відповідачем.

До того ж, умови договору співробітництва від 01.08.2013 не містять положень щодо пропорційного співвідношення зобов'язань сторін (у площі квадратних метрів збутого, переданого житла чи відсотковому, грошовому значенні), що спростовує твердження позивача у позові про виконання відповідачем своїх зобов'язань на 51%.

Безпідставним також суд вважає зазначення позивачем ринкової вартості квартир у вищезазначених житлових будинках у сумі 3074774 грн., оскільки в актах приймання-передачі цих квартир вказана їх вартість на момент передачі, яка у загальній сумі склала 1273223 грн.

Також необґрунтованими суд вважає покладання позивачем на відповідача здійснення додаткових витрат, пов'язаних з початком будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Жукова, 6/3 в м. Суми у загальній вартості 726874,84 грн.

Пунктом 1.6 договору співробітництва щодо будівництва багатоповерхових житлових будинків по вул. Жукова, 6/3 та по вул. Реміснича, 31/1 в місті Суми передбачено, що ТОВ «БВКК «Федорченко» здійснює капітальне будівництво обєктів власними коштами або залученими силами за власний рахунок.

Відповідно до п. 2.1 договору співробітництва від 01.08.2013 позивач здійснює фінансування за рахунок власних і залучених коштів всіх сукупних витрат, повязаних з проектуванням, будівництвом, введенням в експлуатацію обєктів та виконання функцій замовника будівництва.

Згідно з умовами п.п. 3.1, 3.2 даного договору позивач власними силами розробляє та затверджує в установленому порядку проекти будівництва обєктів, схеми генерального плану, проектно-кошторисну та іншу необхідну для будівництва обєктів документацію; за власний рахунок виконує всі роботи з будівництва обєктів, за потреби залучає до виконання будівельних робіт субпідрядні та інші організації.

Відтак, здійснені третіми особами роботи (проектні та будівельні роботи) на суму 715048,24 грн., та витрати, здійснені ТОВ «БВКК «Федорченко» за виконання інженерно-геологічних робіт в сумі 11826,60 грн., не є збитками (додатковими витратами), які у відповідності до ст. ст. 224, 225 ГПК України підлягають відшкодуванню заподіювачем таких збитків. До того ж, позивачем надані докази оплати лише інженерно-геологічних робіт у сумі 11826,60 грн., наданих згідно договору № 553-13 від 26.11.2013 (платіжне доручення № 7199 від 04.12.2013).

Твердження позивача щодо наявності вини відповідача у невирішенні претензій третіх осіб щодо будівництва багатоповерхового житлового будинку по вул. Жукова, 6/3 у м. Суми також суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб'єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом. Претензія підписується повноважною особою заявника претензії або його представником та надсилається адресатові рекомендованим або цінним листом або вручається адресатові під розписку.

Претензія розглядається в місячний строк з дня її одержання, якщо інший строк не встановлено цим Кодексом або іншими законодавчими актами. Обґрунтовані вимоги заявника одержувач претензії зобов'язаний задовольнити.

У порушення вищевказаних норм, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність на час існування договірних відносин між сторонами будь-яких претензій третіх осіб щодо будівництва об'єкту на вищевказаній земельній ділянці чи направлення до ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» третіми особами відповідних претензій, позивачем не надано та до матеріалів справи не долучено.

Окрім цього відповідно до вимог ч. 2 ст. 205 ГК України у разі неможливості виконання зобов'язання повністю або частково зобов'язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків.

Разом з цим, позивачем не надано суду доказів направлення ним до моменту припинення будівництва будь-яких повідомлень, звернень, клопотань до відповідача з питань вирішення претензій третіх осіб щодо використання земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Жукова, 6/3 та будівництва на ній об'єктів.

Натомість, матеріали справи містять докази звернення саме позивача листом від 11.12.2013 за №05/1996 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області щодо скасування зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, а також припинення розпочатого будівництва об'єкту, що не заперечується позивачем.

Таким чином, припинення та відмова ТОВ «БВКК «Федорченко» в 2013 році від будівництва багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку по вул. Жукова, 6/3 у м. Суми не пов'язане з невиконанням позивачем взятих зобов'язань за договором та не перебуває у прямому причинному зв'язку з волевиявленням сторони.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 4.1.2 договору співробітництва від 01.08.2013 позивач зобов'язувався після реєстрації декларацій про початок будівельних робіт з будівництва об'єктів, передати до комунальної власності однокімнатну квартиру №137 за адресою: м. Суми, вул. Новомістенська,1/2 (загальною площею квартири 38,86м2), згідно відповідного акту приймання-передачі, однак сам неналежним чином виконав вищевказане зобов'язання за договором, зокрема матеріали справи не містять належних та допустимих доказів та документів (акт приймання-передачі) щодо передачі до комунальної власності квартири №137.

Згідно із вимогами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 названого Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача є безпідставними та необгрунтованими, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові - відмовити.

Повне рішення складено 03.10.2017.

Суддя В.Л.Котельницька