ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Справа № 911/2065/17

За позовом Публічного акціонерного товариства Сумиобленерго

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Ком-Сервіс

про стягнення 2111530,40грн

Суддя Чонгова С.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №10-19/17-Д/01 від 10.01.2017);

від відповідача: ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги б/н від 01.12.2016).

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Сумиобленерго звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Ком-Сервіс про стягення 2211530,40грн у т.ч.:

- 2 172 000,00грн - основна заборгованість;

- 39 530,40грн штраф.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, між Публічним акціонерним товариством Сумиобленерго та Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Ком-Сервіс укладено догорів №1406/3 від 14.06.2016, однак відповідачем на виконання вказаного договору товар не поставлено, кошти сплачені за товар не повернуті.

Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Спец-Ком-Сервіс документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

11.09.2017 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу. Так позивач просить стягнути з відповідачів 2111530,40грн, а саме:

- 2 072 000,00грн основна заборгованість;

- 530,40грн штраф.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду, оскільки, в силу ст.22 ГПК України, право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.06.2016 між сторонами у даній справі Публічним акціонерним товариством «Сумиобленерго» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Ком-Сервіс» (далі - постачальник) укладено договір №1406/3 (далі договір, а.с. 8-12).

Відповідно до умов договору, постачальник зобовязується передати товар у власність замовнику, у відповідності до специфікації, а замовник зобовязується оплатити і прийняти товар в строки передбачені цим договором (п.1.1 договору).

Згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 договору, оплата за цим договором здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника в наступному порядку: оплата вартості товару здійснюється замовником на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування оплати у розмірі 100% від вартості товару на поточний рахунок постачальника протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту підписання даного договору та виставлення рахунку-фактури.

Ціна договору є вартість товару, яка складає 2 172 000,00 (два мільйони сто сімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 362 000,00грн (п.4.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, постачання товару здійснюється на умовах DDP до складу замовника за рахунок постачальника протягом 90 робочих днів з моменту здійснення передоплати вартості товару, вказаної у п.4.1. договору.

Підпунктом 7.1.2. пункту 7.1 договору передбачено, постачальник зобовязаний передати замовнику товар у повній відповідності зі специфікацією (додаток 1), за умовами виконання замовником обовязків передбачених п. 3.1 договору.

Пунктом 8.6 договору передбачено, що постачальник, в разі допущеного з власної вини прострочення передачі товару замовнику, пп. 7.1.2 п. 7.1 договору, сплачує останньому штраф в розмірі 0.01% від ціни договору, за кожен день такого прострочення .

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 30.06.2017, а в частині проведення розрахунків до повного виконання зобовязань сторонами (п. 11.1 договору).

Відповідно до специфікації (додаток №1, а.с.13-14) сторони встановили назву, обсяг та вартість товару, що надається постачальником та підлягає прийманню замовником.

05.08.2016 між сторонами підписано та скріплено печатками додаткову угоду №1 до договору №1406/3 від 14.06.2016, відповідно до якої на підставі.3 ч.5 ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 №1197-VII, сторони погодились покращити якість предмету закупівлі, що не призведе до збільшення суми, вказаної у договорі, у звязку з чим додаток 1 (специфікація) договору, викласти в новій редакції, що додається до додаткової угоди. Інші умови договору залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобовязання за ними. (а.с. 15).

Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору №1406/3 від 14.06.2016 в редакції додаткової угоди №1 від 05.08.2016, а.с.16-17) сторони встановили назву, обсяг та вартість товару, що надається постачальником та підлягає прийманню замовником.

Як встановлено під час розгляду справи позивачем перераховано відповідачу суму у розмірі 2 172 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №170 від 15.06.2016 (а.с.18).

Проте, як зазначено позивачем ним не отримано товар, що мав би поставлятись відповідачем на виконання вищевказаного договору.

Позивач зазначає, що листом №20261004 від 10.04.2017 відповідач повідомив позивача про неможливість виконання умов договору у звязку з виробничо-конструктивними проблемами та запропонував повернути грошові кошти, отримані в якості передоплати, протягом трьох календарних місяців.

В свою чергу, позивач надіслав відповідачу лист №17/5131 від 20.04.2017, в якому повідомив про неможливість надання трьохмісячного строку для повернення грошових коштів та необхідність повернути передоплату у строк до 28.04.2017 (а.с. 20)

Вказаний лист отримано відповідачем 24.04.2017, що підтверджується роздруківкою з системи відстеження поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» (а.с.21).

Крім того, 12.06.2017 позивач звертався до відповідача з претензією (а.с. 22-23), про повернення суми попередньої оплати.

Вказану претензію отримано відповідачем 15.06.2017, що підтверджується роздруківкою з системи відстеження поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» (а.с.24).

Як зазначає позивач в заяві про зменшення позовних вимог, та не заперечується відповідачем, останнім здійснено часткову оплату в рахунок повернення основної суми боргу.

Так за твердженням позивача (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 111 530,40грн (2 072 000,00грн основна заборгованість та 39530,40грн шраф).

При цьому, позивач в судовому засіданні заявив про сплату основної суми боргу відповідачем перед позивачем у повному обсязі, що підтверджується наданої позивачем довідкою (а.с. 56) та наданими відповідачем в матеріали справи платіжними дорученнями (а.с.61, 75, 82).

У відповідності до п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем після подачі позовної заяви сплачено суму основного боргу провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору в частині стягнення 2 072 000,00грн основного боргу.

Таким чином, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобовязання.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 39530,40грн шрафу за період з 26.10.2016 по 25.04.2017.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою відповідно до ст. 549 ЦК України є штраф та пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.6 договору передбачено, що постачальник, в разі допущеного з власної вини прострочення передачі товару замовнику, пп. 7.1.2 п. 7.1 договору, сплачує останньому штраф в розмірі 0,01% від ціни договору, за кожен день такого прострочення .

Таким чином, суд п. 8.6 договору розцінює як сплату пені постачальником в разі допущеного з власної вини прострочення передачі товару замовнику.

Частиною 6 ст. 232 ГПК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вимоги про стягнення пені за період з 26.10.2016 по 25.04.2017 у сумі 39 530,40грн, суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 31 672,96грн.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 2 072 000,00грн основного боргу припинити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Ком-Сервіс» на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» 39 530,40грн пені, 31 672,96грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 06.10.2017.

Суддя С.І. Чонгова