ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Справа № 922/429/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівПоляк О.І.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову від 11.05.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№922/429/16 господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Теплоенерго"
простягнення коштів
За участю представників сторін:

Від позивача - Демчук О.В. (дов. від 14.04.17)

Від відповідача - Закаблуков А.С. (дов. від 01.01.17)

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про стягнення 9350563,23 грн., з яких: пеня у розмірі 2450450,64 грн., 3% річних у розмірі 414570,48 грн., інфляційні втрати у розмірі 6485542,14 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.02.2017 (суддя Новікова Н.А.) у позові відмовлено. Рішення мотивовано тим, що оскільки у відповідача на час набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" відсутня основна заборгованість за природний газ, то нараховані пеня, інфляційні та річні мають бути списані в силу норми Закону, а отже, відсутні правові підстави для їх стягнення.

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у складі: Хачатряна В.С., Гетьман Р.А., Ільїна О.В. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ст.ст.549-552 Цивільного кодексу України, ст.ст.230-232 Господарського кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.12.2013 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (покупець) укладено договір №1699/14-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п.п. 1.1. договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Згідно із п.1.2. договору в редакції додаткової угоди №2 від 25.04.2014, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 5.2. договору в редакції додаткової угоди №1 від 31.01.2014 передбачено, що ціна за 1000 куб.м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., а всього з ПДВ - 1309,20 грн.

У період з січня 2014 року по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу, а останній прийняв, природний газ на загальну суму 22141974,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані обома сторонами, а саме від 31.01.2014; 31.01.2014; 28.02.2014; 28.02.2014; 31.03.2014; 31.03.2014; 30.04.2014; 30.04.2014; 31.10.2014; 30.11.2014; 31.12.2014.

Відповідач, у свою чергу, здійснив оплату газу в повному обсязі, однак з порушенням умов п. 6.1. договору.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі 2450450,64 грн. за період з 15.02.2014 по 25.05.2015, інфляційних втрат у розмірі 6485542,14 грн. за період лютий-грудень 2014, січень-квітень 2015та 3% річних у розмірі 414570,48 грн. за період з 15.02.2014 по 25.05.2015 за зобов'язаннями щодо сплати спожитого об'єму природного газу у січні - квітні, жовтні-грудні 2014р.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що частина розрахунків (в загальній сумі 17452584,36 грн.) з позивачем за період заявлений у позові за договором №1699/14-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 05.12.2013, на яку позивачем нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати, були проведені на підставі: договору №382/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"); договору №382/30 від 24.09.2014 на суму 2598394,36 грн.; спільних протокольних рішень: №1988 від 15.10.2014 на суму 300134,00 грн.; №2167 від 17.11.2014 на суму 404755,00 грн.; №2364 від 15.12.2014 на суму 544796,00 грн.; №77 від 20.01.2015 на суму 2538295,00 грн.; №280 від 16.02.2015 на суму 4530497,00 грн.; №533 від 17.03.2015 на суму 3515842,00 грн.; №807 від 16.04.2015 на суму 3692984,00 грн., що також підтверджується випискою операцій по договору за період з 01.01.2014 по 30.11.2015.

Відповідно до п. 2.5 вищезазначених спільних протокольних рішень сторони дійшли згоди про те, що відповідач (сторона 3) перераховує позивачу (стороні) кошти у встановленому розмірі за природний газ 2014 року згідно з договором від 05.12.2013 №1699/14-ТЕ-32, в тому числі ПДВ.

Механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 за №20.

Взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою КМУ №20 від 11.01.2005, визначені Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим Наказом Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України" Державне Казначейство України №55/57/43 від 03.02.2009, який був чинним станом на час отримання субвенцій за протокольними рішеннями (п.1. Порядку).

У пунктах 2, 3 вищенаведених спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок проведення взаєморозрахунків та зобов'язання сторін, зокрема визначили, що сторони зобов'язуються перерахувати кошти наступній стороні, а остання сторона - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

За змістом п.п. 2 п. 10 договору про організацію взаєморозрахунків №382/30 від 24.09.2014 сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору з купівлі-продажу природного газу №1699/14-ТЕ-32 від 05.12.2013 року, а у п. 15 договору про організацію взаєморозрахунків №382/30 від 24.09.2014 року визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків та спільні протокольні рішення сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за отриманий природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу №1699/14-ТЕ-32 від 05.12.2013.

Судами встановлено, що позивачем не доведено та не обґрунтовано, що погашення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №1699/14-ТЕ-32 від 05.12.2013 відбувалось поза межами порядку і строків укладених між сторонами спільних протокольних рішень.

Таким чином, суди дійшли обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог у частині нарахування пені, річних та інфляційних на зобов'язання по оплаті вартості спожитого газу на загальну суму 17452584,36 грн.

Щодо нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму коштів у розмірі 4689390,25 грн. за порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 05.12.2013 колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом пункту 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Водночас, колегія суддів зазначає, що 30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), відноситься, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та також заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно із ст. 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області є підприємством, яке здійснює господарську діяльність із централізованого постачання природного газу, тобто на нього поширюється дія вказаного Закону.

Згідно з частиною третьою статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Судами встановлено, що станом на день набрання чинності вказаного закону, у відповідача була відсутня заборгованість за спожитий газ, з якої виходив позивач, нараховуючи штрафні санкції на суму 4689390,25 грн., тому касаційна інстанція визнає правильним правовий висновок, що нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних не підлягають задоволенню.

Доводи скарги про необхідність врахування обставин формування реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості та включення до такого реєстру відповідача, відхиляються, оскільки на правильність висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій такі обставини значення не мають. Судова колегія зазначає, що запроваджені Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем та їх реалізація не перебувають в залежності від обставин формування реєстру та участь відповідача у визначеній процедурі списання.

Враховуючи викладене, постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення господарського суду першої інстанції про відмову в позові, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову від 11.05.2017 Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/429/16 господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Поляк

М. Данилова