КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 910/19399/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: Абдулаєв А.І. - представник за довіреністю від 05.07.2017 р.;

від відповідача 3: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві

на рішення господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року

у справі № 910/19399/16 (суддя Карабань Я. А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

до 1)Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві

2) Автогосподарство ГУ МВС України в місті Києві

3) Дніпровське районне управління ГУ МВС України в м. Києві

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Головне управління Національної поліції у м. Києві

про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6 683,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Автогосподарства ГУ МВС України м. Києва про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6 683,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2016 р. замінено неналежного відповідача - автогосподарство ГУ МВС України м. Києва на належного - Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року у справі № 910/19339/16 позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" задоволено повністю, стягнуто з Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" суму страхового відшкодування в розмірі 6 683 гривні 29 копійок.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року, головне управління Національної поліції у м. Києві звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду міста Києва від 26.12.2016 р. у справі № 910/19399/16 скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

06.04.2017 року головне управління Національної поліції у м. Києві вдруге звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням суду першої інстанції фактично вирішено питання про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, зокрема, головного управління Національної поліції у м. Києві, оскільки Дніпровське управління головного управління Національної поліції у м. Києві не має статусу юридичної особи та входить до структури (є структурним підрозділом) головного управління Національної поліції у м. Києві. Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції передчасно і помилково замінив відповідача - автогосподарство Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на Дніпровське управління головного управління Національної поліції у м. Києві в порушення ч. 3 ст. 21 ГПК України без згоди позивача. Також вказав, що в матеріалах справи відсутні належні докази розміру завданої ДТП збитків (висновки судових експертів, автотоварознавчих досліджень тощо).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві по справі № 910/19399/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 23.05.2017 року.

16.05.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судове засідання 23.05.2017 року представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.05.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Крім того, представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги, розгляд справи відкладено до 20.06.2017 року.

Представник позивача у судове засідання 20.06.2017 року не з'явився, однак, через загальний відділ документообігу подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.06.2017 року надав на вимогу ухвали суду витяги з ЄДРПОУ, відповідно до яких вбачається, що Автогосподарство ГУ МВС України в місті Києві та Дніпровське районне управління ГУ МВС України в місті Києві не ліквідовані, а знаходяться в стані припинення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 року залучено до участі у справі у якості співвідповідачів - Автогосподарство ГУ МВС України в м. Києві та Дніпровське районне управління ГУ МВС України в м. Києві, на підставі п. 4 ст. 65 ГПК України витребувано у сторін витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованого транспортного засобу ГАЗ 33021 д.н. НОМЕР_3, № кузова 1780 та його власників та відкладено розгляд справи до 11.07.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 року враховуючи перебування у відпустці судді Пономаренка Є. Ю., який не є головуючим суддею, справу № 910/19399/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 11.07.2017 року, справу № 910/19399/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Руденко М. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Руденко М. А.

У судове засідання 11.07.2017 року представники позивача, відповідача 1 та відповідача 3 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник апелянта у судовому засіданні 11.07.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представником відповідача 2 у судовому засіданні 11.07.2017 року надані пояснення по суті спору, якими останній підтримав позицію апелянта.

Крім того, представник апелянта та відповідача 2 подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги та відкладено до 12.09.2017 року.

12.09.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судове засідання 12.09.2017 року представники позивача, відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник апелянта у судовому засіданні 12.09.2017 року підтримав свою правову позицію.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Головне управління Національної поліції у м. Києві та відкладено розгляд справи відкладено до 26.09.2017 року.

Представник позивача у судове засідання 26.09.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 1 у судове засідання 26.09.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 2 у судове засідання 26.09.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 3 у судове засідання 26.09.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи у судовому засіданні 26.09.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.11.2013 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Вусо" (страховик, позивач) та громадянином ОСОБА_6 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-04 (договір), відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (ТЗ) GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (п.п. 1.2., 1.2.1 договору).

Договір набуває чинності з моменту внесення страхового платежу на поточний рахунок страховика і діє до 27.11.2014 р. (п. 3.5 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 4.1. договору).

22.08.2014 р. у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, під керуванням останнього та транспортного засобу ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить автогосподарству ГУ МВС України м. Києва, під керуванням ОСОБА_8, що підтверджується довідкою № 9427732 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.09.2014 р. у справі № 755/23274/14-п ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

27.08.2014 р. ОСОБА_6 подав до ПАТ «СК «Вусо» заяву про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої ОСОБА_6 повідомив позивача про те, що 22.08.2014 р. за адресою м. Київ, просп. Гагаріна внаслідок ДТП сталось пошкодження застрахованого транспортного засобу GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

01.09.2014 р. представниками позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що було складено протокол.

09.09.2014 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Автокрай-Україна" виставлено ОСОБА_6 рахунок-фактуру № J, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 6 683,29 грн. з ПДВ.

Згідно звіту № 6022-70 від 18.09.2014 р. сума матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 6 683,29 грн.

11.11.2014 р. ПАТ «СК «Вусо» було складено страховий № 4443-02 від 11.11.2014 р., відповідно до якого позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 22.08.2014 р., страховим випадком та прийняв рішення про виплату ТОВ "Автокрай-Україна" страхового відшкодування за договором у розмірі 6 683,29 грн.

На підставі страхового акту № 4443-02 від 11.11.2014 р. на рахунок ТОВ "Автокрай-Україна" було перераховано 6 683,29 грн., що підтверджується довідкою-підтверженням виплати страхового відшкодування.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав для відшкодування винною особою витрат в сумі 6 683,29 грн., які понесені позивачем, в межах виплаченої суми.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу GEELY EMGRAND 8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № 1-04.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором страхування транспортного засобу позивач, у зв'язку із настанням страхового випадку, на виконання умов договору, виплатив страхове відшкодування в розмірі 6 683,29 грн.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві суми страхового відшкодування, вказав на доведеність позовних вимог стосовного Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляну на наступне.

Як встановлено колегією суддів, при вирішенні спору по суті, судом першої інстанції ухвалою господарського суду міста Києва від 29.11.2016 р. було здійснено заміну відповідача - з автогосподарства ГУ МВС України м. Києва на Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві.

Проте, зазначена заміна була здійснена судом першої інстанції з порушенням ч. 2 ст. 24 ГПК України, оскільки така зміна можлива лише за згодою позивача.

Матеріали справи не містять письмової згоди позивача на зміну відповідача чи заяву про уточнення позовних вимог щодо заміненого судом першої інстанції відповідача - Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві.

Крім того, при заміні неналежного відповідача на належного судом першої інстанції було порушено ст.ст. 1, 21 ГПК України, оскільки Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві не є юридичною особою.

Колегія суддів, встановивши неправомірність здійсненої судом першої інстанції заміни відповідача - з автогосподарства ГУ МВС України м. Києва на Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 р. на підставі ч. 1 ст. 24 ГПК України залучило до участі у справі в якості відповідача 2 - Автогосподарство ГУ МВС України в місті Києві.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття, зокрема, перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 29.12.2005 р. № 744 "Про реєстрацію та розстановку транспортних засобів" автомобіль марки ГАЗ-3301, кузов № НОМЕР_2 зареєстровано та закріплено за Дніпровським РУ МВС України в м. Києві.

Згідно з наказом Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 19.08.2014 р. № 363 "Про закріплення службового автотранспорту за працівниками районного управління", службовий автомобіль Газель д.н.з. НОМЕР_3 закріплено за міліціонером-водієм конвойного відділення Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8.

Таким чином, транспортний засіб ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить автогосподарству ГУ МВС України м. Києва, на час вчинення ДТП було закріплено за Дніпровським районним управлінням ГУ МВС України.

Крім того, на час вчинення ДТП ОСОБА_8 перебував трудових (службових) відносинах з Дніпровським районним управлінням ГУ МВС України та за ним був закріплений службовий автомобіль ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Встановивши вищевказані обставини, судом апеляційної інстанції ухвалою від 20.06.2017 р було залучено до участі у справі у якості відповідача 3 - Дніпровське районне управління ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Виходячи з приписів статті 104 Цивільного кодексу України, до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи її цивільна правосуб'єктність не припиняється.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 р. № 730 постановлено утворити, серед іншого, як юридичну особу публічного права Головне управління Національної поліції у м. Києві та ліквідувати як юридичну особу публічного права, серед іншого, Дніпровське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 06.11.2015 р. Дніпровське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві перебуває в стані припинення своєї діяльності. Станом на теперішній час процедура ліквідації юридичної особи триває. Даних про юридичних осіб-правонаступників з Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містить.

07.11.2015 р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до "Положення про Національну поліцію України", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2015 р. за №877, Національна поліція України є окремою юридичною особою публічного права, а її територіальні органи є новоствореними юридичними особами публічного права.

Даним законом та постановами КМ України правонаступництва між територіальними органами МВС України, апаратом МВС України, а також центральним органом Національної поліції України та його територіальними органами, не передбачено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки ні законом України «Про Національну поліцію», ні постановами Кабінету Міністрів України не передбачено правонаступництва між територіальними органами МВС України, апаратом МВС України, центральним органом Національної поліції України та його територіальними органами, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не міститься запису про юридичних осіб - правонаступників Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, та до моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, як юридичної особи, його цивільна правосуб'єктність не припинилась, у зв'язку з чим саме відповідач 3 повинен нести обов'язок відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України з відшкодування шкоди, завданої її працівником під час виконання ним трудових (службових) обов'язків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП відповідальна за заподіяння збитки особа перебувала у трудових відносинах з Дніпровським районним управлінням ГУ МВС України та виконувала свої службові обов'язки, а тому саме Дніпровське районне управління ГУ МВС України повинно відшкодовувати шкоду, завдану його працівником під час здійснення ним його службових обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вимога позивача про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 6 683,29 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом стягнення з Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, як з особи, яка відповідає за шкоду, завдану її працівником при виконанні ним своїх службових обов'язків.

Оскільки судом було встановлено, що саме Дніпровське районне управління ГУ МВС України в м. Києві є відповідальною особою за шкоду, завдану ОСОБА_8 під час виконання ним своїх трудових (службових) відносин, а службовий автомобіль ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, наказом № 744 від 29.12.2005 р. був зареєстрований та закріплений за Дніпровським районним управлінням ГУ МВС України в м. Києві, а тому в позовних вимогах до автогосподарства ГУ МВС України м. Києва слід відмовити.

Стосовно позовних вимог до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 ГПК України відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як вбачається з положення про Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 214 від 18.03.2016 р., Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві є відокремленим структурним підрозділом Головного управління поліції у м. Києві та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції міста Києва.

Відповідно до ст. 95 ЦК України юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Як вбачається з положення про Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, останнє не наділене правом представляти інтереси Головного управління Національної поліції у м. Києві, як юридичної особи, в судах господарської юрисдикції та бути позивачем та відповідачем у справі.

Таким чином, оскільки Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не є юридичною особою та не наділено правом відповідно до свого положення представляти інтереси Головного управління Національної поліції у м. Києві в судах господарської юрисдикції, а тому воно не може бути стороною у справі.

Приймаючи вищевикладене до уваги, даний спір в частині позовних вимог до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі належить припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Стосовно тверджень апелянта, що в матеріалах справи відсутні належні докази розміру завданої ДТП збитків (висновки судових експертів, автотоварознавчих досліджень тощо), колегія суддів зазначає наступне.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 4, 16, 17, 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Позивачем, в якості підтвердження своїх позовних вимог, були надані суду, зокрема: страховий акт № 4443-02 від 11.11.2014 р., рахунок-фактуру № J від 09.09.2014 р., виставленого ТОВ "Автокрай-Україна", яке надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, звіт № 6022-70 від 18.09.2014 р., протокол огляду пошкодженого ТЗ від 01.09.2014 р., що є достатніми доказами для визначення фактичного розміру по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, рішення господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у м. Києві підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача 3.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 80, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року у справі № 910/19399/16 скасувати.

3. Позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" до Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві задовольнити повністю.

4. Стягнути з Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві (02100, м. Київ, вул. Червоноткацька, 2; ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ) суму страхового відшкодування в розмірі 6 683,29 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 378,00 грн.

5. Провадження у справі в частині позовних вимог до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в місті припинити.

6. В позовних вимогах до Автогосподарства ГУ МВС України в місті Києві відмовити.

7. Стягнути з Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві (02100, м. Київ, вул. Червоноткацька, 2; ) на користь Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15; ) судовий збір за подання апеляційної у сумі 1 515,80 грн.

8. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

9. Матеріали справи № 910/19399/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова