ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"09" жовтня 2017 р.Справа № 922/3399/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши матеріали

позовної заявиПублічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБіБанк" ОСОБА_2, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "ОСОБА_3 Інтернешнл" м. Харків
про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фону гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 06.10.2017 звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "ОСОБА_3 Інтернешнл" м. Харків, звернення стягнення на предмет застави.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ст.4 Закону України "Про судовий збір", в редакції Закону, яка діє з 05.01.2017, тобто на момент подання до суду позову, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України Про судовий збір, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для сплати судового збору при зверненні до суду розміщені на офіційному веб-порталі "Судова влада України" - http://hr.arbitr.gov.ua/sud5023/tax/.

Таким чином, судовий збір за подання даної позовної заяви до господарського суду Харківської області підлягає сплаті на наступні реквізити: р/р № 3003, одержувач коштів - УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова, код одержувача - 37999654, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО - 851011, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Харківської області (назва суду, де розглядається справа).

Одночасно, в окремо наданій заяві про відстрочення сплати судового збору згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", позивач просить суд відстрочити сплату судового збору, посилаючись, зокрема, на важке фінансове становище та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк".

Господарський суд, розглянувши вищевказану заяву позивача, встановив наступне.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до чинної редакції Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору, а отже судовий збір повинен сплачуватися на загальних засадах.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору.

В пунктах 3, 3-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.03.2013 року за №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивач у позовній заяві та у заяві про відстрочення терміну сплати судового збору посилається на важке фінансове становище, відсутність можливості сплатити судовий збір та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Одночасно, у відповідності до частини другої статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За своїм змістом надання розстрочки або відстрочки сплати судового збору, це надання можливості стороні повністю сплатити судовий збір у подальшому, однак, позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували його майнове становище станом на дату подання позову та відповідно доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору, що не дає можливості суду встановити майновий стан.

Крім того, у заяві про відстрочення сплати судового збору не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище позивача зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду справи та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Як вбачається з позовних матеріалів, обґрунтовуючи заяву про відстрочку сплати судового збору, позивач посилається на постанову НБУ №733 від 20.11.2014, якою позивача віднесено до категорії неплатоспроможних, відкликано ліцензію, розпочато ліквідацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" неплатоспроможність банку - це неспроможність банку своєчасно та в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше однієї третини мінімального розміру регулятивного капіталу банку; банківська діяльність - це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Отже, віднесення банку до категорії неплатоспроможних означає, що банк не може своєчасно та в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше однієї третини мінімального розміру регулятивного капіталу банку; а відкликання ліцензії на здійснення банківської діяльності означає, що банк не може здійснювати діяльність щодо залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Проте, господарський суд звертає увагу позивача на те, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних та відкликання ліцензії на здійснення банківської діяльності не свідчить про відсутність у банку коштів на сплату судового збору та про неможливість його сплати.

Враховуючи вищевикладене, постанова НБУ та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на які посилається позивач, не можна вважати належними та допустимими доказами такого майнового стану позивача, який унеможливлює сплату судового збору при поданні позову у встановленому порядку та розмірі.

Також, як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 (№ 28249/95), вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд, враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відмовляє в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з вимогами п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу - без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст. 4, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 32, 33, 43, ст. 57, п.4 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про відстрочку сплати судового збору - відмовити.

Повернути позовну заяву Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, м. Київ та додані до неї документи на 110 аркушах та поштовий конверт - без розгляду.

Суддя ОСОБА_4

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).