ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Справа № 923/707/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія"

до Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів"

про стягнення 983656 грн. 01 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 - представник, довіреність б/н від 06.05.2017;

від відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність від 09.08.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" (відповідач), яким просить стягнути заборгованість за договором поставки № ТА 000049-13 від 23.01.2013 у розмірі 983656 грн. 01 коп., з яких 936451 грн. 76 коп. основного боргу, 25293 грн. 25 коп. пені, 3016 грн. 73 коп. 3% річних, 18894 грн. 27 коп. інфляційних втрат.

02.10.2017 на підставі ст.22 ГПК України позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача:

- заборгованість за поставлений товар - 377 811 грн.76 коп.;

- три відсотки річних - 3 016 грн. 73 коп.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 02.08.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.08.2017. Ухвалою суду від 15.08.2017 розгляд справи відкладався на 19.09.2017 з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав. Розгляд справи розпочатий 19.09.2017 з перервою до 02.10.2017 відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та надав суду заяву про відстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

23 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія» («Постачальник») та Публічним акціонерним товариством «Новокаховський завод плавлених сирів» («Покупець») був укладений Договір поставки №ТА 000049-13.

Відповідно до пункту 1.1. Договору поставки Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупця гофрокартонну продукцію, надалі «Товар», а Покупець зобовязується прийняти та своєчасно оплатити Товар на умовах, визначених цим Договором.

Судом встановлено, що 05.03.2013 між сторонами укладено Додаткову угоду №1/1 до Договору поставки, відповідно до якої змінено пункт 3.2. Договору поставки, щодо порядку сплати вартості придбаного товару.

Порядок сплати вартості придбаного Товару врегульовано розділом №3 «Ціна та умови оплати Товару» Договору поставки. Так пунктом 3.2. Договору поставки (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1/1 від 05.03.2013) встановлено, що Покупець зобовязаний здійснити післяплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару протягом 45 календарних днів з моменту отримання Товару шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок «Постачальника».

Відносини, що виникли між сторонами на підставі Договору поставки, є господарськими зобовязаннями, тому згідно зі ст. 173-175 та ч.1. ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1. ч.2. ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 статті 692 Цивільного кодексу України Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, Позивач свій обовязок по поставці та передачі у власність покупця (Відповідача) Товару виконав в повному обсязі, що підтверджується:

- видатковою накладною №2115 від 15.03.2017, товарно-транспортною накладною №2115 від 15.03.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 112 783,22 гривень;

- видатковою накладною №2150 від 16.03.2017, товарно-транспортною накладною №2150 від 16.03.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 25 211,99 гривень;

- видатковою накладною №2190 від 17.03.2017, товарно-транспортною накладною №2190 від 17.03.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 9 000,00 гривень;

- видатковою накладною №2191 від 17.03.2017, товарно-транспортною накладною №2191 від 17.03.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 16 842,00 гривень;

- видатковою накладною №2355 від 22.03.2017, товарно-транспортною накладною №2355 від 22.03.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 125 410,81 гривень;

- видатковою накладною №2411 від 24.03.2017, товарно-транспортнок накладною №2411 від 24.03.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на сум' 8 640,00 гривень;

- видатковою накладною №3093 від 13.04.2017, товарно-транспортної накладною №3093 від 13.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на сул/ 117 356,16 гривень;

- видатковою накладною №3094 від 13.04.2017, товарно-транспортною накладною №3094 від 13.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 28 400,04 гривень;

- видатковою накладною №3133 від 13.04.2017, товарно-транспортною накладною №3133 від 13.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 93 390,04 гривень;

- видатковою накладною №3285 від 19.04.2017, товарно-транспортною накладною №3285 від 19.04.2017 року відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 28 400,04 гривень;

- видатковою накладною №3286 від 19.04.2017, товарно-транспортною накладною №3286 від 19.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 115 824,85 гривень;

- видатковою накладною №3300 від 20.04.2017, товарно-транспортною накладною №3300 від 20.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 27 990,04 гривень;

- видатковою накладною №3350 від 21.04.2017, товарно-транспортною накладною №3350 від 21.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 81 558,74 гривень;

- видатковою накладною №3469 від 26.04.2017, товарно-транспортною накладною №3469 від 26.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 146 878,94 гривень;

- видатковою накладною №3491 від 26.04.2017, товарно-транспортною накладною №3491 від 26.04.2017 відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 18 765,01 гривень.

Загальна вартість поставленого товару складає 956 451,76 гривень.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки Відповідач зобовязаний здійснити післяплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару протягом 45 (сорока п'яти) календарних днів з моменту отримання Товару, а саме:

- за видатковою накладною № 2115 від 15.03.2017 в строк до 03.05.2017, часткова оплата в розмірі 20 000,00 гривень проведене 13.06.2017;

- за видатковою накладною №2150 від 16.03.2017 в строк до 03.05.2017;

- за видатковою накладною №2190 від 17.03.2016 в строк до 03.05.2017;

- за видатковою накладною №2191 від 17.03.2017 в строк до 03.05.2017;

- за видатковою накладною №2355 від 22.03.2017 в строк до 10.05.2017;

- за видатковою накладною №2411 від 24.03.2017 в строк до 10.05.2017;

- за видатковою накладною №3093 від 13.04.2017 в строк до 29.05.2017;

- за видатковою накладною №3094 від 13.04.2017 в строк до 29.05.2017;

- за видатковою накладною №3133 від 13.04.2017 в строк до 29.05.2017;

- за видатковою накладною №3285 від 19.04.2017 в строк до 05.06.2017;

- за видатковою накладною №3286 від 19.04.2017 в строк до 05.06.2017;

- за видатковою накладною №3300 від 20.04.2017 в строк до 05.06.2017;

- за видатковою накладною №3350 від 21.04.2017 в строк до 05.06.2017;

- за видатковою накладною №3469 від 26.04.2017 в строк до 12.06.2017;

- за видатковою накладною №3491 від 26.04.2017 в строк до 12.06.2017.

Однак, Відповідач в порушення умов Договору поставки не оплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманої продукції.

Станом на 02.10.2017 за Відповідачем обліковується заборгованість за поставлений товар в сумі 377 811 грн. 76 коп.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Окрім того, з метою досудового врегулювання спору між сторонами, Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію від 26.06.2017 року №195 про сплату заборгованості за договором поставки, але станом на дату подачі позовної заяви заборгованість за Договором поставки не погашена.

Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині доведені та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтями 610, 611 ЦК України, передбачено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 3 % річних за весь час прострочення сплати вартості поставленого товару (за період з 04.05.2017 по 04.07.2017) - 3 016,73 гривень та заявив у позові до сплати.

Суд перевірив правильність нарахування та дійшов до висновку про доведеність позовних вимог в цій частині.

Відповідач подав заяву про відстрочку виконання рішення до 01.11.2017.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання (абзац перший підпункту 7.1 пункту 7 із змінами, внесеними згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 р. № 2). Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заявник обґрунтовує необхідність розстрочення виконання рішення суду викликана тим, що на даний момент Відповідач має значну кредиторську заборгованість. Доказами наявності кредиторської заборгованості є численні претензії від контрагентів Відповідача, а також судові справи, що розглядаються Господарським судом Херсонської області, та в яких ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» є Відповідачем, та по одній з яких вже прийнято рішення.

Станом на сьогоднішній день, ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» поетапно погашає свої зобов'язання перед іншими кредиторами, з якими є домовленість про поступову виплату боргу, а ухвалення рішення про погашення боргу єдиноразово призведе до неможливості виконання власних зобов'язань перед іншими контрагентами, що в свою чергу може викликати ряд негативних наслідків: не поставка сировини, з якої виробляється продукція, та як наслідок, неможливість вироблення власної продукції, що призведе до не отримання коштів від реалізації такої продукції, що є єдиною доходною частиною Відповідача, з якої виплачується заробітна плата, податкові зобов'язання, та погашається борг.

Позивач проти відстрочки не заперечує.

При таких обставинах суд задовольняє заяву про відстрочку виконання рішення до 01.11.2017.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції та з урахуванням зменшення позовних вимог, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 5712 грн. 43 коп. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Новокаховський завод плавлених сирів» (74988, Херсонська область, м. Таврійськ, вул. Промислова 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія» (75101, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська 103, ) 377 811 грн.76 коп. основного боргу, 3016 грн. 73 коп. 3% річних та 5712 грн. 43 коп. витрат по сплаті судового збору. Відстрочити виконання рішення суду до 01.11.2017.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.10.2017

Суддя Л.М. Немченко