ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 905/360/17
Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого: суддів:Студенця В.І., Палія В.В., Селіваненка В.П.
за участю представників сторінвід позивача - не з'явився, від відповідача - не з'явився,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ"
на постанову від Донецького апеляційного господарського суду 03.05.2017
та на рішення відГосподарського суду Донецької області 04.04.2017
у справі№ 905/360/17
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ"
простягнення штрафу у розмірі 64 930,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця") звернулося до Господарського суду Донецької області до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" (далі - ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ") про стягнення 64 930,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.02.2017 порушено провадження у справі №905/360/17 за позовом ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" про стягнення 64 930,00 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Мальцев М.Ю.) від 04.04.2017 позов задоволено; стягнуто з ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 64 930,00 грн штрафу та 1600,00 грн судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Марченко О.А.- головуючий суддя, судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.) від 30.05.2017 рішення Господарського суду Донецької області від 04.04.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та рішенням Господарського суду Донецької області від 04.04.2017, ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України та норми процесуального права - ст.ст. 32, 43 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.09.2017 касаційну скаргу ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 04.10.2017.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ (вантажовідправник) здійснило відправлення вагонів, зокрема, №60679685, 67657718 за залізничною накладною №51892776 вугілля кам"яне марки Г-газовий. Вантаж розміщено й закріплено, на адресу ДТЕК "Запоріжська ТЕС" (вантажоодержувач). За накладною №51892776 вага у напіввагоні: №60679685 нетто 70000 кг (тара - 23000кг); №67657718 нетто 69000 кг (тара 22600кг).

На станції Енергодар Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА №015153/986 від 25.10.2016 щодо невідповідності маси вантажу зазначеної у перевізному документі з масою вантажу фактично завантаженої.

В комерційному акті в розділі Д зазначено, що 25.10.2016 було здійснено контрольне маси вантажу вугілля кам"яного в вагонах №60679685 та №67657718. Переважування здійснював прийомоздавач вантажу Запорізької ТЕС Богданова Н.Г на ББГ 100Т тензометричних вагонних вагах вантажоотримувача в присутності комерційного агенту Олексюк №0213 перевірені згідно технічного паспорту 14/09-2016. Вагони за документом значиться навал, вугілля кам'яне марки Г-газовий Г(Гз) 0-100. Навантаження на рівні борту, відмітка у графі №7. Вантаж маркований. Вагон №60679685 по документу Нт: 70000кг, Тр:23000кг. При переважуванні виявилось Бр:94600кг, Тр: 23000кг з брусу вагону, Нт:68600кг, що менше документу на 1400кг. Вагон №67657718 по документу Нт: 69000кг, Тр:22600кг. При переважуванні виявилось Бр:90600кг, Тр: 22600кг з брусу вагону, Нт:68000кг, що менше документу на 1000кг. Вагони в технічному та комерційному відношенні справні. Навантаження навалом на рівні борту, вантаж маркований однією прокольною смугою, без виїмок та поглиблень. Двері люку закриті. Течі вантажу немає. Відсутній вантаж в вагонах вміститися міг. Дана телеграма за штатом не обліковується.

У зв'язку з неправильним зазначенням у накладній маси вантажу, позивачем на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України було нараховано відповідачу штраф у розмірі 64930,00 грн, стягнення якого є предметом спору у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом РА "№015153/986 від 25.10.2016, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано доказів, які свідчили намагання оскаржити відомості викладені в комерційному акті, а вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь яких заперечень.

Отже, місцевий господарський суд встановивши, що обставинами справи підтверджується наявність самого факту невідповідностей в накладній фактичним даним, дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, погодився з його висновком про обґрунтованість заявленого позову.

При цьому, судом апеляційної інстанції відхилено доводи ПАТ "ДТЕК "Добропільска ЦЗФ" стосовно підписання комерційного акту неуповноваженими особами з підстав того, що комерційний акт РА №015153/986 від 25.10.2016 підписаний начальником станції, прийомоздавальником та одержувачем, а відповідно до штатного розпису станції Енергодар посада начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальника платформи), не передбачена. У зв'язку з чим судом апеляційної інстанції зазначено, що комерційний акт підписаний належними, уповноваженими на те особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст. 118 Статуту залізниць України)

Оскільки провізна плата за перевезення вантажу, як встановлено господарськими судами, у вагоні №60679685 складає 6493,00 грн, а у вагоні №67657718 - 6493,00 грн, то позивач просив стягнути її з відповідача у п'ятикратному розмірі в сумі 64 930,00 грн.

У ст. 6 Статуту залізниць України передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера).

У разі завантаження вагонів (контейнерів) понад їх вантажопідйомність організація, яка провадила навантаження (відправник, залізниця, порт), зобов'язана вивантажити надлишок.

У ст. 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема таких обставин як невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Відповідно до п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Згідно з п.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

В п. 16 Правил складання актів передбачено, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що комерційний акт РА №015153/986 від 25.10.2016, який складений за результатами перевірки маси вантажу у вагонах на станції Енергодар Придніпровської залізниці та яким засвідчено невідповідність маси вантажу зазначеної у накладній фактичній масі вантажу підписаний належними, уповноваженими на те особами, у відповідності до п. 10 Правил складання актів, у зв'язку з чим колегію суддів відхиляються доводи ПАТ "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" викладені у касаційні скарзі про підписання комерційного акту неупоноваженими особами та не у відповідності до Правил складання актів, оскільки такі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції відповідно до ст. 1117 ГПК України не має право додаткового перевіряти докази.

У п. 6 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 № 04-5/601 (із змінами і доповненнями) зазначено, що стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Враховуючи те, що в залізничній накладній на перевезення, як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем неправильно зазначено масу вантажу і вказана обставина, згідно із ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для стягнення з вантажовідправника штрафу, то колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи ПАТ "ДТЕК "Добропільска ЦЗФ" викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та передусім зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами попередніх інстанцій на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦФЗ" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2017 та рішення Господарського суду Донецької області від 04.04.2017 у справі № 905/360/17 - без змін.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Палій В.В.

Селіваненко В.П.