РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017Справа №910/14272/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов'язання виконати умови договору

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Гарлицька М.А. (директор)

Гершман Л.В. (довіреність)

від відповідача: Литвяк А.В. (довіреність)

Тимошенко В.Ю. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідача) в якому просить суд зобов'язати ПАТ "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" виконати умови договору № 07/16/11/01-р від 11.07.2016 про надання послуг з організації перевезень вантажів напіввагонами, а саме надати ТОВ "Вантажна транспортна компанія" напіввагони у кількості 1090 та надати послуги з організації перевезень загальним обсягом 397796 вагонодіб протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №07/16/11/01-р про надання послуг від 11.07.2016 в частині виконання заявок позивача на подачу вагонів під навантаження вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 за вказаним вище позовом порушено провадження у справі № 910/14272/17 та призначено її до розгляду на 14.09.2017.

07.09.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли: додаткові пояснення до позову, заява про долучення документів до матеріалів справи.

12.09.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву, заява про долучення до матеріалів справи документів. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на закінчення строку дії договору; наявність заборони на перевезення вантажів встановлених рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" та рішенням ПАТ "Українська залізниця" №Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2017 розгляд справи №910/14272/17 відкладено на 21.09.2017.

18.09.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи пояснень та документів по справі.

19.09.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення до позову.

В судовому засіданні 21.09.2017, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 28.09.2017.

26.09.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення до позову.

27.09.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи пояснень та розрахунку за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів.

Представники позивача в судовому засіданні 28.09.2017 підтримали заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача в судовому засіданні 28.09.2017 проти позовних вимог заперечили.

В судовому засіданні 28.09.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" звернулось до Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з листом № 01/07-07 від 07.07.2016 щодо можливості укладання договору щодо надання послуг з організації перевезень вантажів в напіввагонах у кількості 1 200 одиниць терміном щонайменше 1 (один) рік.

11.07.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (виконавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (замовник, позивач) укладено договір №07/16/11/01-р про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника надає послуги з організації перевезень вантажів піввагонами, власності виконавця (далі - вагони).

Відповідно до п. 1.2. договору, кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення, дата та станція повернення вагону після здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів.

Послуги надаються тільки для перевезення вантажів, дозволених до перевезення у піввагонах згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень вантажів) та угод про залізничні міжнародні сполучення (п. 1.3. договору).

Послуги надаються на території України (крім станцій АР Крим), країн СНД та Балтії, при цьому одна зі станцій (навантаження або вивантаження) повинна знаходитись в межах України. Станцією закінчення здійснення перевезення (надання послуг) не може бути станція, яка знаходиться в межах тимчасово окупованих територій, що визначені чинним законодавством України; територій Донецької. Луганської областей в географічних межах цих адміністративно-територіальних одиниць (п. 1.4. договору).

У відповідності до п. п. 2.1.1. п. 2.1. договору, протягом строку дії цього договору виконавець зобов'язаний розглядати письмові заявки замовника на перевезення. У випадку непогодження заявок надавати замовнику відповідь протягом 3-х робочих діб з моменту отримання заявки.

Згідно із умовами п.п. 2.1.2 п. 2.1. даного договору, на виконавця також покладено обов'язок складати акти наданих послуг (додаток №3) з нарахування сум платежів згідно із умовами п. 3.6. розділу 3 цього договору та надавати їх для оформлення замовнику не пізніше 7-го числа місяця наступного за звітним.

В п.п. 2.2.1., 2.2.3. п. 2.2. договору сторони погодили, що замовник зобов'язаний належним чином оформляти та узгоджувани із регіональними філіями ПАТ "Укрзалізниця" заявки і плани на перевезення вантажів у вагонах виконавця; завчасно, за 7 днів до дати подачі вагонів, відправляти виконавцю заявку відповідно до місячного плану перевезень, узгодженого з залізницею (дирекцією залізничних перевезень) по факсу , та/або електронною поштою (додаток №4) у відношенні перевезення, яке планується.

В пункті 3.1. договору сторони погодили, що розрахунок ставки за кожен вагон визначається Протоколом договірної ціни, який є невід'ємною частиною договору (додаток 1) за кожну добу.

У відповідності до Протоколу №1 узгодження договірної ціни до договору про надання послуг, сторони дійшли згоди встановити ставку за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг у розмірі 200,00 грн. Місячна вартість надання послуг перераховується на підставі актів подачі/повернення вагонів.

Відповідно до п. 3.3. договору, період надання послуг починається з дати підписання Акту подачі/повернення вагонів.

Пунктом 3.2. договору у редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016, оплата за надання виконавцем послуги у поточному періоді (календарному місяці) здійснюється замовником згідно з умовами даного договору відповідно до кількості вагонів, якими надається послуга, на підставі Актів подачі/повернення вагонів (додаток 2).

Відповідно до п. 3.5. договору у редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016, оплата послуг виконавця здійснюється замовником в національній валюті України шляхом 100 відсоткової передоплати вартості послуг за поточний період (календарний місяць) надання послуг протягом перших 5-ти календарних днів місяця, в якому будуть надаватись послуги, згідно з реквізитами, вказаними у розділі 12 цього договору.

Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов даного договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата, згідно з Актами подачі/повернення вагонів і ставкою, визначеною Протоколом узгодження договірної ціни, що діє на дату здійснення передоплати.

Згідно із п. 3.6. договору, щомісячна вартість послуг визначається з розрахунку ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг (додаток 3), згідно з протоколами узгодження договірної ціни (додаток 1) та нараховується на підставі Актів подачі/повернення вагонів.

Сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання обома сторонами та діє 1 рік,а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного здійснення розрахунків. Строк дії договору може змінюватись за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 10.1. договору).

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що у період з липня 2016 року по липень 2017 року щомісяця на електронну адресу відповідача зазначену у договорі, позивач направляв на погодження наступні заявки: № 114/07-06 від 11.07.2016 про надання у липні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 135/17-006 від 27.07.2016 про надання у серпні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 149/08-006 від 30.08.2016 про надання у вересні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 126/09-004 від 27.09.2016 про надання у жовтні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 163/10-16 від 27.10.2016 про надання у листопаді 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 156/1116 від 28.11.2016 про надання у грудні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць, № 485/1216 від 27.12.2016 про надання у січні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 329/0117 від 27.01.2017 про надання у лютому 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №121/0217 від 27.02.2017 про надання у березні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №131/0317 від 29.03.2017 про надання у квітні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №152/0417 від 27.04.2017 про надання у травні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №172/0517 від 26.05.2017 про надання у червні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №312/0617 від 27.06.2017 про надання у липні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць.

Про отримання відповідачем зазначених заявок свідчать відповідні відмітки про отримання, що містяться на зворотному боці копій заявок, які надані позивачем в матеріали справи згідно із супровідним листом від 05.09.2017. Факт отримання вказаних заявок відповідачем не заперечується.

За розрахунком позивача, відповідачем за період з липня 2016 року по липень 2017 року фактично було надано послуги в обсязі 40204 вагоно-доби.

Оскільки, як стверджує позивач плановий (заявлений) обсяг надання послуг становив 438 000 вагоно-діб (1200 вагонів х 365 діб), а відповідачем було надано послуги в обсязі 40204 вагоно-доби, то загальний обсяг невиконаного відповідачем зобов'язання становить 397 796 вагоно-доби (438 000 вагоно-діб - 40204 - вагоно-доби).

Враховуючи те, що загальний обсяг невиконаного відповідачем зобов'язання становить 397796 вагоно-доби, за розрахунком позивача, кількість вагонів, яка буде достатньою для того, щоб виконати вказане зобов'язання протягом 1 року (365 днів): становитиме 1090 (397 796 вагоно-діб / 365 днів).

У зв'язку із тим, що відповідачем не було надано послуг з організації перевезень в обсязі, визначеному в заявках позивача, та з урахуванням того, що зобов'язання позивача перед контрагентами було відстрочено строком на один рік, позивачем заявлено вимоги про зобов'язання ПАТ "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" виконати умови договору № 07/16/11/01-р від 11.07.2016 про надання послуг з організації перевезень вантажів напіввагонами, а саме надати ТОВ "Вантажна транспортна компанія" напіввагони у кількості 1090 та надати послуги з організації перевезень загальним обсягом 397796 вагонодіб протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено судом, між сторонами укладено договір №07/16/11/01-р про надання послуг від 11.07.2016, за умовами якого відповідач зобов'язався надавати позивачу послуги з організації перевезень вантажів піввагонами, власності відповідача.

У відповідності до п. 10.1. договору, сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання обома сторонами та діє 1 рік, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного здійснення розрахунків. Строк дії договору може змінюватись за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткових угод про продовження строку дії договору, а тому, укладений між сторонами договір №07/16/11/01-р про надання послуг, із п. 10.1. договору, діяв у період з 11.07.2016 по 11.07.2017 та в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного здійснення розрахунків.

У відповідності до умов договору позивач зобов'язався належним чином оформляти та узгоджувати із регіональними філіями ПАТ "Укрзалізниця" заявки і плани на перевезення вантажів у вагонах відповідача (п.п. 2.2.1), а відповідач взяв на себе зобов'язання, протягом строку дії цього договору, розглядати письмові заявки позивача на перевезення (п.п. 2.1.1).

В матеріалах справи наявні заявки позивача, що надавались відповідачу на погодження у період з липня 2016 року по липень 2017 року, а саме: № 114/07-06 від 11.07.2016 про надання у липні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 135/17-006 від 27.07.2016 про надання у серпні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 149/08-006 від 30.08.2016 про надання у вересні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 126/09-004 від 27.09.2016 про надання у жовтні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 163/10-16 від 27.10.2016 про надання у листопаді 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 156/1116 від 28.11.2016 про надання у грудні 2016 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць, № 485/1216 від 27.12.2016 про надання у січні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; № 329/0117 від 27.01.2017 про надання у лютому 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №121/0217 від 27.02.2017 про надання у березні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №131/0317 від 29.03.2017 про надання у квітні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №152/0417 від 27.04.2017 про надання у травні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №172/0517 від 26.05.2017 про надання у червні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць; №312/0617 від 27.06.2017 про надання у липні 2017 року вагонів загальною кількістю 1200 одиниць.

Факт отримання вказаних заявок відповідачем не заперечується.

В матеріалах справи відсутні докази непогодження відповідачем заявок позивача протягом 3-х робочих діб з моменту їх отримання, як це передбачено п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору, у зв'язку із чим, вказані заявки вважаються такими, що погоджені відповідачем.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що у період з липня 2016 року по липень 2017 року відповідачем було надано послуги на загальну суму 96548960,00 грн.

Так, згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.07.2016 відповідач у липні 2016 року надав позивачу послуги на суму 243120,00 грн. (кількість вагонів 131);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.08.2016 відповідач у серпні 2016 року надав позивачу послуги на суму 982080,00 грн. (кількість вагонів 132);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 30.09.2016 відповідач у вересні 2016 року надав позивачу послуги на суму 964320,00 грн. (кількість вагонів 136);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.10.2016 відповідач у жовтні 2016 року надав позивачу послуги на суму 1013760,00 грн. (кількість вагонів 138);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.11.2016 відповідач у листопаді 2016 року надав позивачу послуги на суму 1029120,00 грн. (кількість вагонів 154);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.12.2016 відповідач у грудні 2016 року надав позивачу послуги на суму 1236240,00 грн. (кількість вагонів 177);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.01.2017 відповідач у січні 2017 року надав позивачу послуги на суму 1351440,00 грн. (кількість вагонів 183);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 28.02.2017 відповідач у лютому 2017 року надав позивачу послуги на суму 1229760,00 грн. (кількість вагонів 183);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.03.2017 відповідач у березні 2017 року надав позивачу послуги на суму 1361520,00 грн. (кількість вагонів 183);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 30.04.2017 відповідач у квітні 2017 року надав позивачу послуги на суму 482400,00 грн. (кількість вагонів 67);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.05.2017 відповідач у травні 2017 року надав позивачу послуги на суму 498480,00 грн. (кількість вагонів 67);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 30.06.2017 відповідач у червні 2017 року надав позивачу послуги на суму 482400,00 грн. (кількість вагонів 67);

згідно із актом наданих послуг з організації вантажів від 31.07.2017 відповідач у липні 2017 року надав позивачу послуги на суму 385440,00 грн. (кількість вагонів 64).

Також згідно із актом коригування від 30.04.2017 сторонами здійснено коригування наданих послуг з організації вантажів у березні 2017 року на суму -863040,00 грн. (кількість вагонів -116);

згідно із актом коригування від 16.05.2017 сторонами здійснено коригування наданих послуг з організації вантажів у лютому 2017 року на суму -399840,00 грн. (кількість вагонів -116);

згідно із актом коригування від 31.07.2017 сторонами здійснено коригування наданих послуг з організації вантажів у лютому-червні 2017 року на суму -348240,00 грн. (кількість вагонів -14).

У відповідності до банківських виписок, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивач сплатив на користь відповідача 6249280,00 грн. та у період з 01.01.2017 по 01.08.2017 - 3188684,91 грн., всього: 9437964,91 грн.

Згідно із розрахунком позивача, відповідачем за період з липня 2016 року по липень 2017 року фактично було надано послуги в обсязі 40204 вагоно-доби.

Так, позивач стверджує, що плановий (заявлений) обсяг надання послуг становив 438 000 вагоно-діб (1200 вагонів х 365 діб), а відповідачем було надано послуги в обсязі 40204 вагоно-доби, а тому загальний обсяг невиконаного відповідачем зобов'язання за розрахунком позивача становить 397 796 вагоно-доби (438 000 вагоно-діб - 40204 вагоно-доби).

Згідно із розрахунком відповідача, наданий останнім обсяг послуг за період з липня 2016 року по липень 2017 року становить 40204 вагоно-доби.

Проаналізувавши останній розрахунок позивача, доданий до письмових пояснень від 25.09.2017 судом встановлено, що даний розрахунок містить помилки щодо розрахунків наданих відповідачем послуг у період з лютого 2017 року по липень 2017 року, з урахуванням здійсненого сторонами коригування наданих послуг з організації вантажів у лютому-червні 2017 року.

Як зазначено судом вище, відповідно до акту коригування від 31.07.2017 сторонами здійснено коригування наданих послуг з організації вантажів у лютому-червні 2017 року на суму -348240,00 грн. (кількість вагонів -14).

Загальна кількість вагонів, що підлягала коригуванню у вказаний період становила 14 одиниць. Втім, як вбачається із розрахунку позивача, у період з лютого по травень 2017 року позивачем визначено до коригування по 14 вагонів кожного місяця; у черні 2017 року визначено до коригування вагони у кількості 3 одиниці; у розрахунку за травень 2017 року визначено загальну кількість вагонів 64 одиниці, в той час як 67 (всього надано вагонів) -14 (кількість вагонів, що визначені позивачем за результатами коригування) становить 53 одиниці вагонів; кількість діб, що визначена в акті коригування від 31.07.2017 співвідноситься лише з розрахунком за лютий 2017 року; за період з березня по червень 2017 року в частині коригування кількість діб, що визначена позивачем не підтверджена жодними первинними документами.

З урахуванням наведеного, розрахунок позивача щодо наданих позивачем послуг та обсягу невиконаного відповідачем зобов'язання в частині вагоно-діб є необґрунтованим.

Також заявляючи дані вимоги позивач просить суд зобов'язати відповідача надати ТОВ "Вантажна транспортна компанія" напіввагони у кількості 1090.

Заявлена кількість одиниць напіввагонів визначена позивачем за розрахунком 397796 вагоно-діб / 365 днів, що приблизно становить 1090 одиниць напіввагонів.

Вказаний розрахунок є приблизним, не підтверджений жодними доказами та ґрунтується виключно на припущеннях позивача, а умовами договору не визначено порядку та формули розрахунку вагоно-діб та напіввагонів. У зв'язку із чим, даний розрахунок не може бути прийнятий судом до уваги.

Окрім того, сам позивач у своїх поясненнях від 25.09.2017 зазначає про "мінливість показників", які були покладені позивачем в основу розрахунків заявлених вимог.

Судом також враховано, що в письмових поясненнях від 18.09.2017 позивачем наведено розрахунок наданих послуг та вагонів, який містив інші вихідні дані, у порівнянні з останнім розрахунком (долучений до письмових пояснень від 25.09.2017), в той час як загальна сума наданих вагоно-діб залишалась тією ж, що свідчить про необґрунтоване та суперечливе коригування позивачем розрахунку загальної суми обсягу наданих послуг.

З приводу заявлених позивачем вимог в частині строку надання напіввагонів у кількості 1090 та послуг з організації перевезень загальним обсягом 397796 вагонодіб, а саме протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів, то суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаного вище строку, позивач посилається на те, що зобов'язання позивача перед його контрагентами були відстрочені строком на один рік. При цьому, зобов'язання відповідача надати послуги протягом року з дати подачі вагонів, на думку позивача, є найбільш "оптимальним".

Як встановлено судом вище, сторонами не було погоджено жодних строків виконання заявок позивача, як і не було погоджено строків надання напіввагонів та послуг з організації перевезень за вказаним вище договором №07/16/11/01-р про надання послуг від 11.07.2016.

Умов щодо надання напіввагонів та послуг з організації перевезень саме протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів, укладений сторонами договір не містить.

За таких обставин, з урахуванням обґрунтувань позивача, суд вважає, що встановлення позивачем строку для надання напіввагонів та послуг з організації перевезень протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів є безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Позивачем, в порушення приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено визначеного обсягу невиконаного відповідачем зобов'язання, не надано обґрунтованого розрахунку заявлених до виконання послуг та кількості вагонів.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положення п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору та аналіз загального змісту укладеного між сторонами договору свідчить, що його умови не містять ні граничного строку, протягом якого мають бути виконані заявки позивача, ані граничної дати, з настанням якої відповідач мав би виконати такі заявки.

З огляду на наведене, умовами вказаного договору сторони не визначили конкретної дати чи строку, з настанням якого у відповідача виникає обов'язок з виконання заявок позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів звернення позивача до відповідача з вимогами про виконання поданих відповідачу у період з липня 2016 року по липень 2017 року заявок, матеріали справи не містять та позивачем під час розгляду справи не надано.

При цьому, визначені у п.п. 2.2.1 п. 2.2. договору умови, що позивач зобов'язаний завчасно, за 7 днів до дати подачі вагонів, відправляти відповідачу заявку, визначають лише бажаний строк подачі заявок до початку подачі вагонів та не являються безпосередньо строком виконання виставленої позивачем заявки. Окрім того, доказів наявності між сторонами погодженого місячного плану перевезень ні позивачем, ні відповідачем в матеріали справи не надано.

Визначений у п. п. 2.1.1. п. 2.1. договору строк для надання відповіді та непогодження відповідачем заявок (протягом 3-х робочих діб з моменту отримання заявки) також не може розцінюватись як строк виконання таких заявок, оскільки є виключно певним періодом, протягом якого відповідач може погодити або надати заперечення на подані позивачем заявки.

Посилання позивача на те, що відповідний строк був вказаний безпосередньо у самих заявках, визнаються судом помилковими, оскільки зі змісту заявок, наявних в матеріалах справи вбачається, що у них вказано лише період (місяці) протягом якого позивач просить надавати відповідні послуги з організації перевезень вантажів піввагонами відповідача.

Водночас, відповідач заперечуючи позовні вимоги посилається на закінчення строку дії договору, у зв'язку із чим вимоги позивача про виконання умов договору в натурі є безпідставними.

За змістом статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Окрім того, в пункті 6.2. договору сторони погодили, що обов'язки, які виникли на момент розірвання чи закінчення дії цього договору, повинні бути виконані сторонами у повному обсязі.

За таких обставин, наведені вище заперечення відповідача визнаються судом необґрунтованими.

Крім того, відповідно до п. 3.2., п. 3.5. договору №07/16/11/01-р про надання послуг від 11.07.2016, у редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2016, сторони погодили, що оплата за надання виконавцем послуги у поточному періоді (календарному місяці) здійснюється позивачем згідно з умовами даного договору відповідно до кількості вагонів, якими надається послуга, на підставі Актів подачі/повернення вагонів шляхом 100 відсоткової передоплати вартості послуг за поточний період (календарний місяць) надання послуг протягом перших 5-ти календарних днів місяця, в якому будуть надаватись послуги. Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов даного договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата.

Тобто, умовами договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах передоплати.

Однак, матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем передоплати вартості послуг, про надання яких заявлено позивачем у даному позові.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що оскільки умовами договору сторони не погодили конкретного строку виконання заявок позивача, а в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з вимогою до відповідача про виконання відповідних заявок, то строк виконання заявок позивача наданих у період з липня 2016 року по липень 2017 року відповідачем не порушений.

Наведене вище свідчить про передчасність заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 1 ГПК України).

Отже, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Однак, як встановлено судом, відповідач не допустив порушення строку виконання заявок позивача, що свідчить про відсутність факту порушення відповідного права позивача, у зв'язку із чим, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Приписами ч. 1 ст. 4-7 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що у відповідності до рішення Ради національної безпеки і оборони України, ПАТ "Українська залізниця" видано конвенційну заборону на перевезення вантажів та порожніх вагонів з 16.03.2017.

Згідно із рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" введеного в дію Указом Президента України № 62/2017 від 15.03.2017, Кабінету Міністрів України невідкладно вжити заходів щодо: припинення переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, крім вантажів, що мають гуманітарний характер і надаються українськими та міжнародними гуманітарними організаціями.

У відповідності до інформації, що розміщена на офіційному сайті ПАТ "Українська залізниця" за посиланням https://www.uz.gov.ua/konv_zaborona/ShowPage.php, розпорядженнями ПАТ "Українська залізниця" вих. №Ц-1/2-2/156 від 15.03.2017, вих. №Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017 запроваджено з 16.03.2017 тимчасові обмеження на перевезення всіх вантажів порожніх вагонів з/на станції, що знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не у повному обсязі їх повноваження.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з липня 2016 року по березень 2017 року позивачем надавались заявки на надання вагонів для перевезення продукції за напрямками перевезення в яких визначені станції відправлення/призначення, визначені у вказаних конвенційних заборонах ПАТ "Українська залізниця".

Так, у заявках позивача визначені наступні станції відправлення, що ввійшли до переліку станцій на яких встановлені обмеження на перевезення: Карахаш, Софіно-Брідська (заявки за лютий-березень 2017 року), Постникове (заявки за липень 2016-березень 2017 року), Нижньокринка (заявки за липень-серпень 2016 року, листопад 2016 року - березень 2017 року), Кипуча, Сентянівка (заявка за лютий 2017 року), Янівський (РЗД) (заявки за грудень 2016 року - лютий 2017 року), Бункерна (заявки за серпень 2016 року - січень 2017 року), Торез (заявки за липень 2016 року - січень 2017 року), Браунівка (заявки за листопад 2016 року), Ханженкове (заявка за липень 2016 року).

Також, згідно в заявках позивача визначені наступні станції призначення, що ввійшли до переліку станцій на яких встановлені обмеження на перевезення: Ясиноватая, Бункерна (заявка за листопад 2016 року), Нижньокринка (заявка за серпень 2016 року).

Також відповідачем було надано в матеріали справи повідомлення від 11.02.2017 №Д-2001/393 щодо обмеження перевезень на певних станціях Донецької області (станції призначення), в тому числі, Ясиноватая, Бункерна, Нижньокринка.

Представник позивача в судовому засіданні 28.09.2017 підтвердив, що в заявках були вказані станції, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції (території Донецької, Луганської областей).

Окрім того, судом враховано, що у пункті 1.4. договору сторони погодили, що станцією закінчення здійснення перевезення (надання послуг) не може бути станція, яка знаходиться в межах тимчасово окупованих територій, що визначені чинним законодавством України; територій Донецької, Луганської областей в географічних межах цих адміністративно-територіальних одиниць.

При цьому, посилання позивача на те, що відповідні обмеження на перевезення не можуть бути прийняті до уваги під час вирішення даного спору, оскільки невиконання відповідачем договору мало місце до впровадження ПАТ "Українська залізниця" обмежень, за висновками суду є безпідставними, оскільки як вже було встановлено, сторони не погодили конкретних строків виконання заявок позивача, а тому у відповідача був відсутній обов'язок здійснити надання заявлених позивачем послуг до запровадження обмежень з перевезення.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, обставини наведені позивачем в підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість заявленого позивачем позову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов'язання ПАТ "Українська залізниця" в особі Філії "Дарницький вагоноремонтний завод" виконати умови договору № 07/16/11/01-р від 11.07.2016 про надання послуг з організації перевезень вантажів напіввагонами, а саме надати ТОВ "Вантажна транспортна компанія" напіввагони у кількості 1090 та надати послуги з організації перевезень загальним обсягом 397796 вагонодіб протягом 1 (одного) року з дати підписання актів подачі/повернення вагонів.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2017.

Суддя С.О. Турчин