КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа№ 910/3703/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання - Кулачок О.А.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 03.10.2017 по справі №910/3703/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017

у справі № 910/3703/17 (суддя Мудрий С.М.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ"

до 1.Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат", 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія"

про визнання незаконними та скасування рішень

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради "Результат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія"

про стягнення 14 999 930,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" про:

- визнання незаконним та скасування рішення №33257359 від 28.12.2016 державного реєстратора комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, номер запису про право власності 18418013 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" щодо наступного нерухомого майна:

№Назва об'єкту Загальна площа (кв.м.)Реєстраційний номер об'єкта нерухомості
1.Нежитлова будівля (майстерня ТП)401,101

- визнання незаконним та скасування рішення № 33258536 від 28.12.2016 державного реєстратора комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, номер запису про право власності 18418686 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" щодо наступного нерухомого майна:

№Назва об'єкту Загальна площа (кв.м.)Реєстраційний номер об'єкта нерухомості
1.Нежитлове приміщення (частина складу готової продукції)5412,101

- визнання незаконним та скасування рішення №33257777 від 28.12.2016 державного реєстратора комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, номер запису про право власності 18418686 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" щодо наступного нерухомого майна:

№Назва об'єкту Загальна площа (кв.м.)Реєстраційний номер об'єкта нерухомості
1.Будівля виробничого комплексу №28401,101

- визнання незаконним та скасування рішення №33257777 від 28.12.2016 державного реєстратора комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, номер запису про право власності 18418457 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" щодо наступного нерухомого майна:

№Назва об'єкту (комплекс об'єктів, який складається)Загальна площа (1 439,5 кв.м.)Реєстраційний номер об'єкта нерухомості
1.Побутових приміщень, Ж449,2 01
2.Компресорної, З277,6
3.БРВ №2 з побутовими приміщеннями, И342,2
4.БРВ, Н8120,7
5.Тір, П182,1
6.Гаражні бокси, Р67,7

- визнання незаконним та скасування рішення №33258079 від 28.12.2016 державного реєстратора комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, номер запису про право власності 18418621 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" щодо наступного нерухомого майна:

№Назва об'єкту Загальна площа (кв.м.)Реєстраційний номер об'єкта нерухомості
1.Прохідна з автовагами 25,101

- визнання незаконним та скасування рішення №33258304 від 28.12.2016 державного реєстратора комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Дмитренко Анастасії Володимирівни, номер запису про право власності 18418250 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" щодо наступного нерухомого майна:

№Назва об'єкту Загальна площа (кв.м.)Реєстраційний номер об'єкта нерухомості
1.Нежитлова будівля (їдальня)998,01

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" 14 999 930,94 грн, з яких: заборгованість за кредитом у період з 01.07.2016 по 27.03.2017 в розмірі 10 699 773,47 грн; заборгованість за відсотками у період з 01.07.2016 по 27.03.2017 в розмірі 2 869 842,43 грн; інфляційні втрати за порушення термінів погашення кредиту за період з 01.01.2016 по 16.01.2017 в розмірі 1 430 318,04 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі №910/3703/17 первісні та зустрічні позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішення суду першої інстанції від 29.05.2017, ТОВ «ОНВІ» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати в частині задоволення зустрічного позову та в цій частині прийняти нове, яким відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" подано письмові пояснення по справі.

Інші учасники судового процесу не скористалися своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.2 ст.96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

02.10.2017 ТОВ «ОНВІ» через канцелярію суду подано клопотання про призначення у даній справі судово-економічної експертизи.

Крім того, 03.10.2017 представником ТОВ «ОНВІ» Тітовніним О.В. через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю взяти участь у даному судовому засіданні. Розглянувши в судовому засіданні дане клопотання, вислухавши думку представника ТОВ «ОНВІ» та ПАТ "Українська інноваційна компанія", судова колегія дійшла до висновку, що останнє не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до п.3.9.2 постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Проте, ТОВ «ОНВІ» відповідно до вимог ст.ст.32-34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, хоча в процесі розгляду судом першої інстанції даної справи інтереси ТОВ «ОНВІ» представляли два його представника, а саме Козлов А.І. та Тітовнін О.В.

Також, представником ТОВ «ОНВІ» Тітовніним О.В. не обґрунтовано подане клопотання належними та допустимими доказами неможливість бути присутнім в судовому засіданні. При цьому, дане клопотання було подане 03.10.2017 безпосередньо Тітовніним О.В.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що в разі неможливості забезпечити явку іншого представника в судове засідання, представництво інтересів ТОВ «ОНВІ» міг здійснювати безпосередньо керівник останнього у відповідності до ст.28 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення суду доказів та те, що неявка зазначеного вище представника не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника ТОВ «ОНВІ».

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Стосовно первісних позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень, судова колегія зазначає наступне.

ТОВ «ОНВІ» в первісній позовній заяві зазначає, що випадково дізналося про перереєстрацію прав власності кількох об'єктів нерухомого майна за ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж", яку вчинено Державним реєстратором філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" у місті Житомирі Дмитренко Анастасію Володимирівною.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що підставою виникнення права власності на нерухоме майно ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" є договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, серія та номер 12924, виданий 21.12.2016; договір про відступлення права вимоги, серія та номер 21/12/16-1, виданий 21.12.2016; кредитний договір, серія № 0310, виданий 27.09.2010; додаткові угоди до кредитного договору №1-28, виданий 21.12.2015; вимога, серійний номер - 340, виданий 03.12.2015 та відповідь на вимогу, серійний номер - 354, виданий 08.12.2015; іпотечний договір номер 1, виданий 27.09.2010, та розрахунок заборгованості, виданий 21.12.2016.

При цьому, будь-яких повідомлень про відступлення прав вимог за кредитним договором №0310 від 27.09.2010 та відступлення права вимоги за іпотечним договором №1 від 27.09.2010, ТОВ "ОНВІ" не отримувало.

Підставами для скасування рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" у місті Житомирі Дмитренко Анастасії Володимирівни на думку ТОВ "ОНВІ", є:

- 28.12.2016 Корольовським районним судом м.Житомира у справі №296/10806/16-ц прийнято ухвалу щодо забезпечення позову ТОВ "ОНВІ" в частині заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій пов'язаних з переходом права власності на нерухоме майно, яке належить ТОВ "ОНВІ", що є предметом договорів іпотеки, укладених між ТОВ "ОНВІ" та ПАТ "Укрінбанк". В цей же день зазначена ухвала направлена Корольовським районним судом м. Житомира на виконання до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Сєтака Віктора Ярославовича, яким у базі даних про реєстрацію заяв і запитів зареєстровано заяву за реєстраційним №20413162 (тип заяви: рішення суду про заборону здійснення реєстраційних дій).

- розглядаючи надані ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" документи щодо проведення державної реєстрації нерухомого майна державний реєстратор не виконав вимог ст.35 Закону України "Про іпотеку", зокрема, не пересвідчився про наявність звернення іпотекодержателя з вимогою про невиконання основного зобов'язання та не звернув уваги на відповідь ТОВ "ОНВІ" від 08 грудня 2015 року за №354, яка стосується пропозиції підприємства щодо зміни розмірів сум в графіку повернення кредиту по кредитному договору № 0310 від 27 вересня 2010 року. В подальшому, результатом розгляду цієї пропозиції сторони кредитного договору №0310 від 27 вересня 2010 року уклали додатковий договір № 28 від 21 грудня 2015 року про зміну графіку погашення кредитної лінії, який також був наданий ТОВ "ОНВІ" державному реєстратору філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" у місті Житомирі Дмитренко Анастасії Володимирівни для прийняття рішення щодо перереєстрації права власності на нерухоме майно ТОВ "ОНВІ".

- ні ПАТ "Укрінбанк", ні ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" в порушення ст.ст. 516, 517, 518 Цивільного кодексу України, ст.24 Закону України "Про іпотеку", п.8.2 кредитного договору №0310 від 27.09.2010 письмово не повідомили ТОВ "ОНВІ" про зміну кредитора, що як наслідок позбавило останнє висувати проти вимог нового кредитора заперечення.

Як свідчать матеріали справи, 27.09.2010 між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" (позичальник) укладено кредитний договір №0310 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії.

Того ж дня, між сторонами укладено іпотечний договір №1 від 27.09.2010, відповідно до умов якого забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №0310 від 27 вересня 2010 року та додаткових угод до нього.

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення виконання передбачених кредитним договором зобов'язань передає в іпотеку комплекс об'єктів нерухомого майна, за адресою м. Житомир, вул. Корольова, 150-а.

21.12.2016 між ПАТ "Укрінком", як первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж", як новим кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги №21/12/16-1, відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за договором кредиту №0310 від 27.09.2010 зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них тощо, що є його невід'ємною частиною (далі - договір кредиту або кредитний договір), який укладений між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОНВІ", , місцезнаходження: м. Житомир, вул. Корольова, 150-а (далі - боржник).

В той же день, між первісним кредитором та новим кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №1 від 27.09.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстрований в реєстрі за №3873/100. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за №12924.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" подано пакет документів до Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (частина складу готової продукції) - 5412,20 кв.м. (номер реєстраційної справи 01); нежитлова будівля (їдальня) - 998,10 кв.м. (номер реєстраційної справи: 01); комплекс (побутові приміщення - 449,20 кв.м., компресорна - 277,6 кв.м. БРВ №2 з побутовими приміщеннями - 342,2 кв.м., БРВ №1 - 120,7 кв.м., тір - 182,10 кв.м., гаражні бокси - 67,70 кв.м.) - всього 1439,50 кв.м. (номер реєстраційної справи: 01); нежитлова будівля (майстерня ТП) - 401,20 кв.м (номер реєстраційної справи: 01), прохідна з авто вагами - 25,30 кв.м. (номер реєстраційної справи: 01); будівля виробничого корпусу № 2 - 8401,30 кв.м. (номер реєстраційної справи 01).

Вище зазначене майно знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Корольова, 150а.

Як стверджує ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж", ним подано заяви про державну реєстрацію речового права разом з такими документами: наказ №3 від 14.11.2016 (про призначення директором Дунаева K.M.); договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №12924 від 21.12.2016; договір про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016 з актом прийому - передачі прав та документів згідно договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016; додаток №1 від 21.12.2016 до договору про відступлення права вимоги №21/12/2016 від 21.12.2016; розрахунок заборгованості №б/н від 21.12.2016; додаткові угоди до кредитного договору з 1 по 28; вимога вих. № 340 від 03.12.2015; відповідь на вимогу вих.№354 від 08.12.2015; іпотечний договір №1 від 27.09.2010 та кредитний договір №0310 від 27.09.2010.

На підставі вищезазначених документів, державним реєстратором філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" - Дмитренко Анастасією Володимирівною прийнято відповідні рішення №33258536 дата - 28.12.2016; №33258304 дата - 28.12.2016; №33257777 дата - 28.12.2016; №33257359 дата - 28.12.2016; №33258079 дата - 28.12.2016; № 33257711 дата - 28.12.2016 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за заявником - ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж".

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав тощо регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

В силу положень статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Згідно із ч.2 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Частиною 2 пункту 61 Порядку передбачено, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

В позовній заяві ТОВ «ОНВІ» зазначає, що 28 грудня 2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. на підставі ухвали Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/10806/16-ц було зареєстровано заяву з реєстраційним № 20413162.

Проте, доказів про реєстрацію 28.12.2016 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. ухвали Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/10806/16-ц про заборону вчинення реєстраційних дій матеріали справи не містять.

Відповідно до п.12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що державним реєстратором філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" - Дмитренко Анастасією Володимирівною було здійснено пошуки в базі даних по кожній зареєстрованій заяві (відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав) згідно яких, заява за реєстраційним номером 20413162 (тип заяви: рішення суду про заборону здійснення реєстраційних дій) на яку посилається позивач, відсутня.

Пунктом 61 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 4.2.1 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором та/або умов цього договору іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю, боржнику письмову вимогу (повідомлення) про усунення останнім порушень у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у різі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до п.6.2 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає добровільну передачу іпотеко держателю предмета іпотеки власність в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Згідно з п.6.3 іпотечного договору, вимоги іпотекодержателя можуть бути задоволені шляхом прийняття іпотекодержателем, у разі згоди останнього та направлення іпотекодавцю письмового повідомлення про прийняття предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором. застереження, наведене у цьому пункті, та докази направлення письмового повідомлення іпотекодавцю (штемпель поштового відділення зв'язку тощо) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

В матеріалах справи наявний лист ПАТ "Укрінбанк" до ТОВ "ОНВІ" щодо прострочення заборгованості перед "Укрінбанк" вих. №340 від 03.12.2015, в якому зазначено, що станом на 03.12.2015 загальна суму заборгованості відповідно до умов кредитного договору №0310 від 27.09.2010 становить 12 207 131,09 грн. у зв'язку з чим, необхідно протягом десяти робочих днів з дня отримання цього повідомлення, вжити дієвих заходів по усуненню допущених порушень кредитного договору, а саме: сплатити прострочену заборгованість та нараховану пеню у загальному розмірі 1 981 631,09 грн. в разі невиконання вказаних вимог у зазначений строк, банк попереджає про дострокове припинення дії кредитного договору з вимогою дострокового погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, в тому числі в примусовому порядку та/або за рахунок реалізації предмету застави/стягнення заборгованості з поручителя. Відповідно до умов іпотечного договору та Закону України "Про іпотеку", у випадку невиконання вищезазначених вимог банку протягом тридцяти робочих днів, цей лист вважається попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із достроковим припинення дії кредитного договору.

У відповідь листом №354 від 08.12.2015 ТОВ «ОНВІ» звернулося до ПАТ "Укрінбанк", в якому просило у зв'язку з непередбачуваними обставинами переглянути умови погашення кредитних зобов'язань товариства.

У зв'язку з вищезазначеним між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ «ОНВІ» було укладено додатковий договір №28 від 21.12.2015 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №0310 від 27.09.2010, в якому змінено графік погашення кредитної лінії.

Частиною 2 статті 518 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

У відповідності до ст.519 Цивільного кодексу України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Пунктом 4.2.5 іпотечного договору №1 від 27.09.2010 передбачено, що іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити іпотекодавця (боржника) про відступлення прав за цим договором і права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до п.2.2.2 договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та п.5.3.2 договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016 первісний кредитор зобов'язаний письмово повідомити боржника/іпотекодавця, шляхом направлення на їх адреси відповідно цінного листа з описом вкладення про здійснення відступлення новому кредитору права вимоги зобов'язань за кредитним договором та договорами забезпечення не пізніше 5 робочих днів після дати підписання сторонами акту прийому-передачі прав та документів.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача за первісним позовом про відступлення прав вимоги за договором кредиту №0310 від 27.09.2010 зі всіма додатками та іпотечного договору №1 від 27.09.2010.

Таким чином, лист №340 від 03.12.2015 надісланий ПАТ "Укрінбанк" до ТОВ "ОНВІ" не є вимогою про усунення порушень та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в розумінні статті 35 Закону України "Про іпотеку" на момент проведення державним реєстратор реєстраційних дій, оскільки він направлений ПАТ "Укрінбанк" та в результаті його направлення між ПАТ "Укрінбанк" до ТОВ "ОНВІ" укладено додатковий договір №28 від 21.12.2015 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №0310 від 27.09.2010 про зміну погашення кредитної лінії.

Враховуючи вищевстановлене та оскільки, на момент проведення державної реєстрації нерухомого майна відсутнє звернення іпотекодержателя з вимогою про виконання основного зобов'язання, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача за первісним позовом (ТОВ «ОНВІ») щодо визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора філії Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" - Дмитренко Анастасією Володимирівною № 33257359, №33258536, №33257777, №33258079, №33258304 від 28.12.2016 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ «ОНВІ» 14 999 930,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 10 699 773,47 грн; заборгованість за відсотками в розмірі 2 869 842,43 грн; інфляційні втрати за порушення термінів погашення кредиту в розмірі 1 430 318,04 грн., судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено вище, 27.09.2010 між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк", правонаступником якого є ПАТ "Українська інноваційна компанія", як кредитором, та ТОВ "ОНВІ", як позичальником, був укладений кредитний договір №0310 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на термін по 10 вересня 2013 року.

У відповідності до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові договори до кредитного договору №0310 від 27.09.2010 року, якими змінювалися умови останнього.

Так, додатковим договором №28 від 21.12.2015 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №0310 від 27.09.2010 пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції: відповідно до положень та умов цього договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 15 000 000,00 грн на термін по 10 вересня 2016 року. Ліміт кредитної лінії станом на 21 грудня 2015 року становить 9 962 500,00 грн.

Відповідно до додаткового договору №27 від 29.05.2015 підпункт 3.4.1 п. 3.4 кредитного договору №0310 від 27.09.2010 викладено в наступній редакції: позичальник сплачує кредитору проценти в розмірі 27,0% річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця. Проценти за кредитом нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості з дати її виникнення. Будь-який наступний період нарахування процентів в подальшому є період з першого по останній календарний день поточного місяця та до повного погашення заборгованості за кредитом.

При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання повернення кредиту.

Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту з 01 (першого) по 10 (десяте) число (включно) кожного наступного місяцем, за місяцем нарахування процентів одночасно з остаточним повернення кредиту.

Згідно із п.3.5.1 кредитного договору в редакції додаткового договору №27 від 29.05.2015, граничним терміном повернення кредиту є 10 вересня 2016 року. У випадку якщо розмір заборгованості позичальника за кредитом перевищує розмір ліміту кредитної лінії згідно з графіком, встановленим в п.3.1, така різниця вважається простроченою заборгованістю з дня виникнення.

21.12.2016 між ПАТ "Укрінком", як первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж", як новим кредитором, був укладений договір про відступлення права вимоги №21/12/16-1, відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за договором кредиту №0310 від 27,09.2010 зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них тощо, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.1.2 договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016 року право вимоги за кредитним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи:

- право вимоги основної суми заборгованості за кредитним договором;

- право вимоги суми нарахованих процентів за кредитним договором, строк платежу яких настав на дату укладання цього договору.

- процентів, неустойки, штрафів, пені

- тощо.

Згідно із п.1.3 договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016 загальна сума заборгованості боржника за договором кредиту станом на дату укладення цього договору становить 14 964 134,12 грн, в т.ч. по кредиту складає 10 699 773,47 грн, за простроченими процентами складає 2 102 334,92 грн, пеня за погашення термінів погашення кредиту та процентів по ньому 2 162 025,73 грн.

Пунктом 1.4 договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016 передбачено, що новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх без виключення зобов'язань за кредитним договором, які існували та існують на момент укладення цього договору. При цьому, новий кредитор також набуває статусу заставодержателя (їпотекодержателя) за всіма зобов'язаннями, що забезпечують виконання боржником його зобов'язань за кредитним договором в разі їх наявності,

21.12.2016 року між первісним кредитором та новим кредитором було укладено додаток №1 до договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1, відповідно до пункту 1 якого сторони передбачили, що оплата ціни відступлення права вимоги за договором становить 14 964 134,12 грн та здійснюється на умовах відстрочення платежу. Новий кредитор оплачує ціну відступлення права вимоги протягом 2 (двох) років з моменту підписання цього договору та акта приймання-передачі документів та права вимоги.

Права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами цього договору та акту прийому-передачі прав та документів, що є невід'ємною частиною договору (п.3.1 договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 від 21.12.2016).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1, 21.12.2016 між сторонами було укладено акт прийому-передачі прав та документів.

Як встановлено судовою колегією при укладенні договору про відступлення права вимоги №21/12/16-1 сторони керувалися положеннями статей 512-519 Цивільного кодексу України.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ТОВ «ОНВІ» про відступлення прав вимоги. В той же час, кредитний договір не містить застережень щодо необхідності обов'язкової згоди боржника на заміну кредитора.

Згідно із ст.ст.514, 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 року по справі №922/2668/14.

Як свідчать матеріали справ, в порушення умов договору та норм чинного законодавства України, ТОВ «ОНВІ» не виконало взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 27.03.2017 у останнього виникла прострочена заборгованість по кредиту за період з 01.07.2016 по 27.03.2017 на суму 10 699 773,47 грн та по відсотках за період з 01.07.2016 по 23.03.2017 в розмірі 2 869 842,43 грн.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

ТОВ «ОНВІ» відповідно до вимог ст.ст.32-34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності вказаної вище заборгованості.

З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги в частині стягнення заборгованість по кредиту в розмірі 10 699 773,47 грн та по відсотках в розмірі 2 869 842,43 грн, судовою колегією визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ «ОНВІ» індексу інфляції за порушення термінів погашення кредиту за період з 01.01.2016 по 16.01.2017 в розмірі 1 430 318,04 грн., судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила ст. 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

З огляду на вищезазначені правові норми боржник не звільняється від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Враховуючи встановлене вище прострочення ТОВ «ОНВІ» грошового зобов'язання, приписи вказаних правових норм та перевіривши розрахунок, з останнього судом першої інстанції правомірно стягнуто інфляційні витрати в розмірі 1 430 318,04 грн.

Стосовно поданого через канцелярію суду ТОВ «ОНВІ» клопотання про призначення у даній справі судово-економічної експертизи, судова колегія зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас, згідно із ч.1 ст.41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Як роз'яснено у п.п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Як вбачається зі змісту зазначено вище клопотання, необхідність призначення у даній справі судово-економічної експертизи фактично зводиться для перевірки обґрунтованості заявленої до стягнення з ТОВ «ОНВІ» грошової суми та дослідження правильності обчисленого розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Проте, судова колегія не може погодитися з даними доводами, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.55 ГПК України ціну позову вказує позивач, у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею. Обґрунтування, правомірність та правильність розрахунків перевіряє суд, як складову ціни позову, визначену позивачем при зверненні до суду, в тому числі і розрахунки штрафних санкцій, що узгоджується з вимогами ст.55 ГПК України.

Отже, поставлені перед експертом питання не вимагають спеціальних досліджень, а їх вирішення віднесено до компетенції суду, в зв'язку з чим клопотання про призначення експертизи не підлягає задоволенню.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи було порушено норми процесуального права, оскільки залишено без задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Верховним Судом України справи №21-3926а16 за заявою Національного банку України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року у справі №826/1162/16, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки, по-перше, у відповідності до положень ч.2 ст.104 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення; по-друге, у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України рішення адміністративного суду у справі №826/1162/16 набрали законної сили; по-третє, як вбачається з єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду України від 06.04.2017 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень.

Також, судова колегія враховує та звертає увагу ТОВ «ОНВІ» на те, що останнє не позбавлене права після вирішення Верховним Судом України справи №21-3926а16 (826/1162/16) звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Інші доводи, наведені ТОВ «ОНВІ» в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст.104 ГПК України з наведених в апеляційній скарзі обставин.

Крім того, судова колегія звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32-34, 41, 43, 49, 79, 86, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/3703/17 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі №910/3703/17 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/3703/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна