ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокуСправа № 912/2244/17
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2244/17

за позовом: Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області, м. Кропивницький

до відповідача: Петрівської виправної колонії (№ 49), с. Новий Стародуб, Петрівський район, Кіровоградська область

про стягнення 39215,50 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №04-10/263 від 24.04.17; ОСОБА_2, довіреність № 04-4/1289 від 15.06.16 ;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність №1804/15 від 07.09.17; ОСОБА_4, довіреність № 1803/15 від 07.09.17.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області звернулася до господарського суду з позовною заявою до Петрівської виправної колонії (№ 49) про відшкодування збитків на загальну суму 39215,50 грн, з яких:

- 23658,34 грн сума збитків, нарахованих за самовільний скид зворотних вод в річку Інгулець без наявності дозволу на спеціальне водокористування в період з 01.01.2015 по 22.12.2015, нарахована згідно формули 17 ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінприроди України від 20.07.2009 № 389 із змінами (далі ОСОБА_1 № 389);

- 15557,16 грн сума збитків, нарахованих внаслідок скиду забруднюючих речовин в річку Інгулець зі зворотними водами з перевищенням ГДС в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, нарахована згідно формули № 12 ОСОБА_1 № 389.

Ухвалою господарського суду від 07.08.2017 поданий позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/2244/17.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги заперечив з наступних підстав.

Факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний обєкт зі зворотними водами не доведений, а розрахунок заявленої до стягнення суми збитків здійснено всупереч положенням ОСОБА_1 № 389, оскільки до нього не включено всіх необхідних показників. Крім того, Державною екологічною інспекцією виявлено ті самі недоліки, які були зафіксовані в попередніх перевірках: використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, за що згідно рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2017 у справі № 912/4548/16 з установи вже стягнуто 169550,61 грн.

Відповідач зазначає, що збитки нараховано позивачем за витратами зворотних вод з 01.01.2015, тоді як згідно наявних доказів факт порушення (перевищення нормативів ГДС) було встановлено 29.03.2017. В період нарахування з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 проби води не відбирались, тоді як використані для розрахунку збитків дані з 2ТП водгосп є недостовірними. Матеріали перевірки та результати відібраних проб в 2017 році не охоплюються періодом нарахування збитків в розмірі 39215,50 грн.

Таким чином, на думку відповідача, позивач не доводить розмір збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний обєкт зі зворотними водами, що було встановлено під час перевірки в 2017 році. Розрахунок збитків в розмірі 39215,50 грн здійснено за обємами зворотних вод, по яким не підтверджено перевищення нормативу ГДС з урахуванням вимог пункту 2.3. Методики № 389. В діях Петрівської виправної колонії (№ 49) відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення.

В доповненнях до заперечень на позовну заяву відповідач зазначив, що випуск зворотних вод здійснюється в накопичувач, відстійник, а не у водний об'єкт.

В судовому засіданні 03.10.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представниками позивача позовні вимоги підтримано повністю; представниками відповідача заперечено у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі звернення фізичної особи від 14.03.2017 з приводу порушень Петрівською виправною колонією (№ 49) норм природоохоронного та екологічного законодавства України позивачем згідно наказу № 166 від 20.03.2017 та направлення № 124/17 від 20.03.2017, з 23.03.2017 по 29.03.2017 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України в частині охорони та раціонального використання водних ресурсів Петрівської виправної колонії (№49) за участю представника відповідача, про що складено відповідний акт, який отримано відповідачем.

В ході перевірки було встановлено, що в період з 01.01.2015 по 22.12.2015 відповідачем здійснювався скид забруднюючих речовин із зворотними водами у річку Інгулець без дозволу на спеціальне водокористування, у звязку з чим загальна сума збитків, заподіяних державі склала 23658,34 грн, розрахунок якої здійснено на підставі формули 17 ОСОБА_1 № 389 .

Також встановлено, що внаслідок неефективної роботи очисних споруд відповідачем в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 було скинуто зворотних вод з перевищенням гранично-допустимих скидів, внаслідок чого загальна сума збитків, заподіяних державі, становить 15557,16 грн, розрахунок якої здійснено на підставі формули 12 ОСОБА_1 № 389.

Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області було предявлено Петрівській виправній колонії (№ 49):

- претензію від 16.05.2017 № 07-8/1008 про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами без наявності дозволу на спеціальне водокористування в період з 01.01.2015 по 22.12.2015 на суму 23658,34 грн;

- претензію від 16.05.2017 № 07-9/1009 про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок скиду забруднюючих речовин в р. Інгулець зі зворотними водами, з перевищенням граничнодопустимого скиду в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 15557,16 грн.

На вказані претензії відповідач надав відповіді, у яких зазначив про відсутність підстав для задоволення претензій та відшкодування шкоди у заявленому розмірі.

У звязку із несплатою відповідачем збитків у сумі 39215,50 грн позивач звернувся із даним позовом до господарського суду.

При вирішення спору господарський суд враховує наступне.

Відповідно ст. 13 Конституції України природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 1 Водного кодексу України визначено, що водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); ліміт скиду забруднюючих речовин - граничний обсяг скиду забруднюючих речовин у поверхневі водні об'єкти, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування; вода зворотна - вода, що повертається за допомогою технічних споруд і засобів з господарської ланки кругообігу води в його природні ланки у вигляді стічної, шахтної, кар'єрної чи дренажної води.

Згідно з пунктом 3 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Згідно з частиною 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Відповідно до частини 1 статті 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення (частина 2 ст. 49 Водного кодексу України в редакції, чинній на момент видачі відповідачеві дозволу).

Статтею 70 Водного кодексу України передбачено, що скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов'язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.

Згідно із ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

З матеріалів справи слідує, що Петрівська виправна колонія № 49 здійснює спеціальне водокористування відповідно до дозволу № 574 від 22.12.2015 (а.с. 27-33). Термін дії попереднього дозволу № 10606 від 10.08.2009 закінчився 13.07.2014. Таким чином, в період з 13.07.2014 по 21.12.2015 дозвіл на спеціальне водокористування у відповідача був відсутній, внаслідок чого позивач на нарахував збитки в розмірі 23658,34 грн, які просить стягнути згідно поданого позову.

Розрахунок збитків здійснено згідно формули 17 ОСОБА_1 №389, яка встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема у разі:

- забруднення водних об'єктів, у тому числі пов'язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об'єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі - забруднюючі речовини) із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів;

- самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Відповідач зазначає, що рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2017 з установи вже стягнуто на користь держави збитки, заподіяні державі внаслідок самовільного використання підземних вод в період з 13.07.2014 по 22.12.2015 у розмірі 169550,61 грн.

Так, згідно рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2017 у справі № 912/4548/16, залишеного без змін постановою ДАГС від 16.05.2017, стягнуто з Петрівської виправної колонії (№49) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області збитки, заподіяні державі внаслідок самовільного використання підземних вод в період з 13.07.2014 по 22.12.2015 у розмірі 169550,61 грн.

Розрахунок збитків здійснено відповідно до п. 9.1 ОСОБА_1 №389 по формулі № 23.

Відповідно до пункту 9.1. Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою (23).

Згідно правової позиції Верховного суду України, за змістом ч. 2 ст. 48, ч. 1 ст. 49, ст. 110 Водного кодексу України забір води без дозволу на спеціальне водокористування є самостійною підставою для нарахування та відшкодування збитків за підпунктами 1.2, 9.1 ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 р. N 389, і не поєднується з іншими діями, зокрема забрудненням підземних вод, за яке також встановлено самостійну відповідальність (постанова Верховного Суду України від 3 вересня 2013 р. у справі N 3-26гс13).

Позивач просить стягнути 23658,34 грн збитків, нарахованих по іншій формулі ОСОБА_1 № 389, а саме № 17, а тому подвійна відповідальність в даному випадку відсутня.

Разом з цим, як слідує з наданого розрахунку, позивач розраховує збитки за період з 01.01.2015 по 22.12.2015, використовуючи при цьому об'єми води згідно показників Звіту відповідача про використання води форми № 2ТП-водгосп за 2015 рік. При цьому, позивач проводить розрахунок збитків на об'єм зворотних вод, які були скинуті за весь 2015 рік (30,1 тис. м. куб) та визначає період нарахування по 22.12.2015, тоді як відповідач з 22.12.2015 вже отримав Дозвіл на спеціальне водокористування № 574 від 22.12.2015.

Тобто, починаючи з 22.12.2015 відсутній самовільний скид зворотних вод без дозволу, а тому проведення розрахунку збитків з урахуванням всього грудня 2015 року є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам ОСОБА_1 № 389.

З урахуванням наведеного та з огляду на неможливість за наявними в матеріалах справи документами провести перерахунок розміру збитків з урахуванням дати фактичного отримання відповідачем дозволу, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення збитків в розмірі 23658,34 грн.

Щодо вимоги про стягнення збитків в розмірі 15557,16 грн, нарахованих внаслідок скиду забруднюючих речовин в р. Інгулець зі зворотними водами з перевищенням ГДС, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з Методикою № 389 наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об'єкт є частина маси фактично скинутої речовини у зворотних водах, що перевищує масу речовини, максимально допустиму для відведення за розрахунковий період. При цьому, наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об'єкт з перевищенням граничнодопустимого скиду (ГДС) вважаються, зокрема, скиди зі зворотними водами забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, або таких, що не підлягають нормуванню згідно із законодавством; скиди забруднюючих речовин внаслідок порушення регламенту санкціонованого скиду зворотних вод з перевищенням за окремими показниками нормативів ГДС регламенту (п. 2.1. Методики № 389).

Тобто, за наведеною методологією необхідною умовою визначення суми збитків є встановлення факту перевищення нормативу гранично допустимого скиду.

Пункт 2.2 ОСОБА_1 № 389 визначає, що факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом.

Таким чином, наведений пункт ОСОБА_1 надає особі, яка здійснює розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об'єкт зі зворотними водами, альтернативне право вибору: здійснювати такий розрахунок за результатами інструментально-лабораторних методів контролю або розрахунковим методом.

З наданого до матеріалів справи розрахунку розміру збитків, заподіяних внаслідок скиду забруднюючих речовин в р. Інгулець зі зворотними водами з перевищенням ГДС слідує, що такий розрахунок проведено розрахунковим методом, що не суперечить ОСОБА_1 № 389.

Вказаний розрахунок проведено за даними статистичної звітності відповідача 2-ТП водгосп за 2016 рік.

Заперечення відповідача з приводу недостовірності зазначених у вказаному звіті даних належними доказами не спростовується. Відповідний звіт заповнювався безпосередньо відповідачем та відповідним чином не спростований. Визначений в розрахунку період нарахування відповідає періоду, коли мало місце перевищення згідно звіту 2-ТП водгосп за 2016 рік.

Доводи відповідача стосовно того, що скид зворотних вод здійснюється у відстійник. який не є водним об'єктом, спростовуються фактом видачі відповідних дозволів на спеціальне водокористування.

Положеннями ч.4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. У відповідності до ч.1 ст. 69 цього ж Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

В даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, яка виявилась у скиді забруднюючих речовин в р. Інгулець зі зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду в період з 01.01. по 31.12.2016 рік; причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди; вина полягає в недотриманні вимог природоохоронного законодавства.

Відповідач під час розгляду справи відсутність своєї вини належними доказами не спростував.

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 15557,16 грн та наявність підстав для їх задоволення. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 15557,16 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків в розмірі 23658,34 грн господарський суд відмовляє за наведених вище підстав.

Одночасно господарський суд враховує, що в природоохоронному законодавстві відсутнє розмежування понять "збитки та "шкода". Так, положення ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачають відшкодування шкоди. Разом з цим, ОСОБА_1 № 389, на підставі якого розраховано розмір суми, що є предметом стягнення у даній справі, використовує поняття "збитки". Отже, в даному випадку збитки є грошовим вираженням майнової шкоди. З підстав викладеного господарський суд вважає за можливе стягнути суму 15557,16 грн як збитки згідно редакції вимог позивача.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

За приписами п. "г" ч. 4, ч. 6 ст. 47 вказаного Закону державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватись тільки для цільового фінансування природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів, в тому числі наукових досліджень з цих питань, ведення державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також заходів для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров'я населення.

Статтею 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2017 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Господарський суд також бере до уваги, що листом № 05-7/516-1648 від 17.03.2017 Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області повідомив Державну екологічну інспекцію у Кіровоградській області, що згідно наказу Державної казначейської служби України від 09.08.2013 № 128 "Про затвердження Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями" кошти, які надійшли за день у регламентований час розподіляються Головними управліннями Казначейства за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами.

Відтак стягнення шкоди за рішенням суду відбувається на спеціальний рахунок, кошти на якому розподіляються Головним управлінням Казначейства за призначенням на відповідні рахунки. Вказаний позивачем в прохальній частині позовної заяви рахунок відноситься до рахунків для зарахування грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Господарський суд не вбачає підстав для втручання у визначений законодавством розподіл коштів.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Петрівської виправної колонії (№49) (28310, Кіровоградська область, Петрівський район, с. Новий Стародуб, вул. Польова, 1, ідентифікаційний код 08563808) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (25022, м. Кропивницький, вул. В.Чміленка, 84/37, ідентифікаційний код 38037110) збитки в сумі 15 557,16 грн зарахувавши кошти на р/р 0387, банк одержувача - ГУДКСУ у Кіровоградській області, УК у Петрівському районі/с. Новий Стародуб, МФО 823016, ЕДРПОУ 37324059, код бюджетної класифікації 24062100.

Наказ видати.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Петрівської виправної колонії (№49) (28310, Кіровоградська область, Петрівський район, с. Новий Стародуб, вул. Польова, 1, ідентифікаційний код 08563808) на користь Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (25022, м. Кропивницький, вул. В.Чміленка, 84/37, ідентифікаційний код 38037110) 634,74 грн судового збору, зарахувавши кошти за наступними реквізитами: р/р 1007 в ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, .

Накази видати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.10.2017.

Суддя В.В.Тимошевська