ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017р. Справа № 914/1523/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Івентс-Л», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕНІКС-КАПІТАЛ», м.Львів

про стягнення 200 000 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 -представник

від відповідача: ОСОБА_2 представник

Суддя Березяк Н.Є

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Івентс-Л» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕНІКС-КАПІТАЛ» про стягнення 200 000 грн. заборгованості за договором про надання рекламних послуг.

Ухвалою суду від 26.07.2017 р. порушено провадження у справ та призначено розгляд справи на 11.09.2017 р.

Розгляд справи відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалі суду.

Ухвалою суду 02.10.2017 р. продовжено строк розгляду на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та наданих поясненнях. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що відповідачем не оплачено вартість наданих по договору послуг в розмірі 200000,00 грн., що підтверджені підписаним Актом №ОУ-0000023 здачі-приймання робіт від 30.12.2016 року., які просить стягнути з відповідача

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував з підстав зазначених у відзиві (вх. 30355/17) та наданих поясненнях. Свої заперечення обґрунтовував зокрема тим, що згідно укладеного між сторонами договору позивач надав рекламні послуги на суму 1 701 342,19 грн. , які повністю оплачені відповідачем в сумі 1 701 342,19 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними документами.

В судовому засіданні 09.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

11 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Івентс-Л» (надалі Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕНІКС-КАПІТАЛ» (надалі Замовник) укладено договір №11/07 про надання рекламних послуг.

Згідно п. 1.1 даного договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання провести рекламну компанію, виготовити і розмістити рекламні матеріали замовника, що стосується ТРК «VICTORIA GARDENS» (надалі послуги), в обємі та на умовах, передбачених цим договором і відповідними додатками до нього, а замовник зобовязується оплатити вищевказані послуги.

Відповідно до п. 2.2 договору, послуги, надані виконавцем, приймаються замовником по кожному окремому додатку до цього договору шляхом підписання акту передачі-приймання наданих послуг (надалі акт). Замовник протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання акта зобовязаний повернути виконавцю підписаний акт або направити письмову мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення акта протягом вказаного періоду або не направлення мотивованої відмови у зазначений строк акт вважається підписаним замовником.

Згідно п. 3.5 договору, замовник зобовязується здійснювати оплату за наданні послуги в порядку та в строки, передбаченні цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 договору, вартість договору складається із вартості його додатків, а оплата вартості договору здійснюється замовником окремо по кожному додатку в обумовленні у ньому строки.

Як стверджує позивач, в грудні 2016 року ним надані послуги з розміщення макету ТРК «Вікторія Гарденс» на суму 200000,00 грн., що підтверджується Актом № ОУ-0000023 здачі приймання (надання послуг), який підписаний і завірений печатками сторін, які залишились не оплачені відповідачем.

23.05.2017 року позивач звертався до відповідача з вимогою оплатити в найкоротший строк наданні послуги на загальну суму 200 000,00 грн., яке, як стверджує позивач, залишено без відповіді та задоволення, що й стало підставою звернення позивача про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення .

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак правовідносини Сторін регулюються Главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 602 ЦК України Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно із ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання укладеного між сторонами договору, відповідно до підписаних сторонами та завірених печатками сторін актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000021, №ОУ-0000022, №ОУ-000031, №ОУ-0000004, №ОУ-0000026, №ОУ-55, №ОУ-56, №ОУ-0000028, №ОУ-57, №ОУ-0000029, №ОУ-0000027, №ОУ-0000025, №ОУ-000030, №ОУ-0000023, долучених до матеріалів справи, позивачем згідно із Договором №11/07 від 11.07.2016 виконано роботи на загальну суму 1 701 342,19 грн.

Згідно із платіжними дорученнями, наданими відповідачем : №324 від 15.07.2016, №345 від 21.07.2016, №372 від 29.07.2016, №439 від 19.08.2016, №448 від 25.08.2016, №483 від 19.08.2016, №484 від 19.08.2016, №544 від 07.10.2016, №3 від 11.10.2016, №25 від 17.10.2016, №73 від 24.10.2016, №102 від 27.10.2016, №152 від 03.11.2017 , №193 від 10.11.2016, №226 від 16.11.2017, №265 від 25.11.2016, №322 від 06.12.2016, №321 від 06.12.2016, сплачено згідно із рахунками позивача кошти на загальну суму 1 701 342,19 грн.

Як стверджує Позивач, Відповідач не оплатив згідно із Договором №11/07 від 11.07.2016 надані Позивачем в грудні 2016 року послуги з розміщення макету ТРК «VICTORIA GARDENS» на площинах, факт виконання яких підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000023 на суму 200 000,00 грн.

В обґрунтування своїх доводів Позивачем долучено до справи копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000023, підписаного уповноваженими представниками Сторін.

Доводи позивача необґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено в судовому засіданні, роботи по наданню рекламних послуг, оформлені одним актом №ОУ-0000023 від 30.12.2016 на суму 200 000,00 грн. оплачені у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення №73 на суму 155 000,00 грн., №265 на суму 27 000,00 грн. та №321 на суму 18 000,00 грн., всього на загальну суму 200 000,00 грн.

Не заслуговують на увагу суду посилання позивача на ті обставини, що оплачені відповідачем зазначеними вище платіжними дорученнями кошти за надані рекламні послуги по інших актах. В ході розгляду справи по суті суд зобовязував позивача для підтвердження факту виконання вказаних робіт надати суду підписані обома сторонами Договору акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на суму 155 000,00 грн., 27 000,00 грн. 18 000,00 грн., або докази скерування таких актів на зазначені суми відповідачу.

В обґрунтування своїх доводів позивачем долучено до матеріалів справи Акт № ОУ-0000024 від 31.10.2016 року на суму 155000,00 грн., Акт № ОУ-58 від 30.11.2016 року на суму 27000,00 грн. та Акт № ОУ-59 на суму 18000,00 грн. від 30.11.2016 року , які не підписані та не завірені печатками зі сторони Замовника та не містять посилання на Договір № 11/07 від 11.07.2016 року, а відтак не можуть бути належними і допустимими доказами надання таких послуг по зазначеному Договору.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачем не надано суду Додатків до договору, якими сторони узгоджували порядок та строки розміщення рекламних матеріалів та вартість і порядок оплати наданих послуг.

Як вже зазначалося раніше, відповідно до п.4.1 Договору, вартість договору складається з вартості його Додатків, які згідно з п.2.1 Договору є його невідємною частиною.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на виконання умов Договору №11/07 від 11.07.2016 скеровано Відповідачу рахунки на загальну суму 1 701 342,19 грн., а саме: рахунок від 15.07.2016 №СФ-0000002 на суму 113 120,70 грн., рахунок від 20.07.2016 №СФ-0000003 на суму 27 139,04 грн., рахунок від 27.07.2016 №СФ-0000005 на суму 203 892,15 грн., рахунок від 19.08.2016 №СФ-0000006 на суму 10 129,35 грн., рахунок від 23.08.2016 №СФ-0000007 на суму 117 810,00 грн., рахунок від 09.09.2016 №СФ-0000008 на суму 126 749,70 грн., рахунок від 15.09.2016 №СФ-0000009 на суму 40 425,00 грн., рахунок від 06.10.2016 №СФ-0000010 на суму 32 340,00 грн., рахунок від 10.10.2016 №СФ-0000011 на суму 14 784,00 грн., рахунок від 13.10.2016 №СФ-0000012 на суму 156 618,00 грн., рахунок від 21.10.2016 №СФ-0000013 на суму 155 000,00 грн., рахунок від 26.10.2016 №СФ-0000014 на суму 142 065,00 грн., рахунок від 31.10.2016 №СФ-0000015 на суму 160 500,00 грн., рахунок від 03.11.2016 №СФ-0000016 на суму 40 425,00 грн., рахунок від 16.11.2016 №СФ-0000018 на суму 144 000,00 грн., рахунок від 25.11.2016 №СФ-0000020 на суму 27 000,00 грн., рахунок від 02.12.2016 №СФ-0000021 на суму 18 000,00 грн., рахунок від 05.12.2016 №СФ-0000022 на суму 171 344,25 грн.

Зазначені рахунки оплачено Позивачем згідно із платіжними дорученнями №324 від 15.07.2016 на суму 113 120,70 грн., №345 від 21.07.2016 на суму 27 139,04 грн., №372 від 29.07.2016 на суму 203 892,15 грн., №439 від 19.08.2016 на суму 10 129,35 грн., №448 від 25.08.2016 на суму 117 810,00 грн., оплачено, що підтверджується платіжним дорученням №484 від 19.08.2016 на суму 126 749,70 грн., №483 від 19.08.2016 на суму 40 425,00 грн., №544 від 07.10.2016 на суму 32 340,00 грн., №3 від 11.10.2016 на суму 14 784,00 грн., №25 від 17.10.2016 на суму 156 618,00 грн., №73 від 24.10.2016 на суму 155 000,00 грн., №102 від 27.10.2016 на суму 142 065,00 грн., №152 від 03.11.2016 на суму 160 500,00 грн., №193 від 10.11.2016 на суму 40 425,00 грн., №226 від 16.11.2016 на суму 144 000,00 грн., №265 від 25.11.2016 на суму 27 000,00 грн., №321 від 06.12.2016 на суму 18 000,00 грн. №322 від 06.12.2016 на суму 171 344,25 грн.

Окремого рахунку для оплати послуг, вказаних у акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) ОУ-0000023 послуг від 30.12.2016 на суму на 200 000,00 грн., позивачем до матеріалів справи не долучено, доказів про скерування такого рахунку відповідачу не надано.

Таким чином, що підтверджується матеріалами справи, відповідно до підписаних та завірених печатками сторін актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), позивачем на виконання умов Договору №11/07 від 11.07.2016 виконано роботи на суму 1 701 342,19 грн., а відповідачем, згідно із рахунками-фактурами позивача, на виконання умов Договору №11/07 від 11.07.2016 сплачено 1 701 342,19 грн.

Не є належними і допустимими подані позивачем в обґрунтування позовних вимог додаткові докази, а саме документи, які підтверджують замовлення ним у третіх осіб рекламних послуг для відповідача, оскільки такі документи не містять даних, які б у своїй сукупності підтверджували факт надання рекламних послуг, що стосуються ТРК «VICTORIA GARDENS», в період дії Договору №11/07 від 11.07.2016 та у звязку із необхідністю його виконання. Положеннями статті 602 ЦК України на Виконавця покладено обовязок особистого надання послуг, крім випадків, встановлених договором.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.10.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.