РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017Справа №910/10194/17
За позовом Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Юрекслайн" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 101167,20 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Петрик О.В.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2017 року Український союз об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) звернувся в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання умов укладеного між ним та відповідачем договору доручення № 340 від 3 жовтня 2016 р. він перерахував відповідачу 84220 грн. в рахунок оплати послуг за договором, сплатив 10433,48 грн. судового збору за подачу до суду позовної заяви від свого імені.

Листом № 032 від 13 лютого 2017 р. відповідач повідомив його про розірвання спірного договору у зв'язку з порушенням ним умов в частині наданні інформації необхідної для виконання договору.

Посилаючись на те, що після припинення договору доручення до того, як доручення було виконане відповідач одержані кошти за вирахуванням плати пропорційно виконаній роботі не повернув, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 83653,48 грн. боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 5219,97 грн., три проценти річних з простроченої суми 1234,49 грн., пеню 11059,26 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на порушення позивачем умов договору щодо надання інформації, необхідної для виконання доручення.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 3 жовтня 2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір доручення № 340, згідно з умовами якого відповідач (повірений) від імені і за рахунок позивача (довірителя) зобов'язався здійснити в інтересах останнього, необхідний комплекс юридичних дій, пов'язаних з процедурою юридичного оформлення правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомості орієнтованою площею 904 м2 по вул. Ямській, 72-а у м. Києві та подальшим супроводженням внесення інформації по цьому об'єкту до реєстру прав на нерухоме майно, а позивач - сплатити відповідачу винагороду на умовах договору.

Згідно умов п. 4.2 договору повірений зобов'язується виконати доручення довірителя протягом 3 місяців з моменту отримання оплати за послуги та отримання необхідних для виконання доручення документів.

Відповідно до умов п. 5.1 договору доручення вважається виконаним в момент одержання довірителем правовстановлюючого документу на об'єкт, вказаний в п. 1.1 цього договору. Факт виконання доручення підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється сторонами за актом прийому-передачі робіт, протягом 2 робочих днів з моменту повідомлення повіреним довірителя про готовність до передавання робіт.

Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини з договору доручення, врегульовані гл. 68 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору.

Листом № 032 від 13 лютого 2017 р. відповідач повідомив позивача про розірвання спірного договору у зв'язку з порушенням останнім його умов в частині наданні інформації необхідної для виконання договору.

Позивач листом № 01/1-49 від 5 липня 2017 р. заявив відповідачу про припинення дії договору у зв'язку з невиконанням останнім доручення у передбачений договором строк.

Таким чином, спірний договір між сторонами є припиненим.

Правові наслідки припинення договору доручення визначені ст. 1009 ЦК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1009 ЦК України якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі.

Зібраними у справі доказами стверджується факт припинення спірного договору до того, як доручення було повністю виконане повіреним.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 1009, 1212 ЦК України у позивача виник обов'язок відшкодувати відповідачу витрати, пов'язані з виконанням доручення, а також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі, а у відповідача - повернути позивачу грошові кошти, одержані ним безпідставно.

Поясненнями представника позивача, наявними у справі платіжними дорученнями № 136 від 3 жовтня 2016 р., квитанціями до прибуткового касового ордера №№ 18 від 3 жовтня 2016 р., 38 від 22 листопада 2016 р., банківськими виписками з рахунку позивача за період з 1 жовтня по 21 листопада 2016 року стверджується факт перерахування позивачем на користь відповідача 84220 грн. в рахунок оплати за спірним договором.

Поясненнями представника позивача, листами відповідача № 032 та б/н від 13 лютого 2017 р., позивача №№ 01/1-20 від 28 лютого 2017 р., 01/1-35 від 12 травня 2017р. стверджується факт часткового виконання відповідачем послуг за договором, а саме, здійснення інвентаризації об'єкта, підготовка позовної заяви, юридичні консультації.

За умовами договору сторони досягли згоди щодо розміру винагороди за виконання всього доручення, яке повинен був виконати відповідач.

Ціна конкретного виду робіт, яку фактично виконав відповідач погоджена ними не була та не може бути визначена виходячи з умов договору.

Враховуючи наведене при визначенні розміру плати за фактично виконану відповідачем роботу суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 632 ЦК України виходить із звичайних цін на аналогічні роботи.

Поясненнями позивача, відомостями з мережі Інтернет на сайтах http://КВТІ.СОМ.UA, www.ukr.-bti.com.ua, http://vsi.ua/contacts.htmlr, http://tuexpert.com.ua, http://jc-varta.com.ua, http://lawukraine.com.ua. загальна вартість робіт з інвентаризації об'єкта нерухомості, підготовки позовної заяви, юридичних консультацій становить 11000 грн.

Доказів виконання відповідачем робіт у більшому обсязі, а також несення ним витрат, пов'язаних з виконанням доручення, суду не надано.

Тому з часу припинення спірного 13 лютого 2017 р. відповідач повинен був повернути позивачу отриману від нього грошову суму у розмірі, що перевищує плату за фактичну виконану ним роботу.

За таких обставин з відповідача на користь позивача ст.ст. 1009, 1212 ЦК України підлягає стягненню 73220 грн. боргу (84220-11000).

Вимоги про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання підлягають частковому задоволенню з урахуванням фактичного розміру прострочених сум та періоду прострочення, яке до 13 лютого 2017 р. не існувало.

Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2966,52 збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 553,66 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Вимоги про стягнення 11059,26 грн. пені задоволенню не підлягають, оскільки до часу відмови відповідача від виконання доручення прострочення ним допущене не було.

Доводи відповідача, обґрунтовані порушенням позивачем обов'язку передати необхідну для виконання доручення інформації, суперечать зібраним у справі доказам, умовам укладеного між ними договору та встановленим обставинам.

Зокрема, саме відповідач у межах надання юридичних консультацій повинен був з'ясувати обсяг документів, необхідних для формування правової позиції позивача, проаналізувати їх зміст, повідомити про можливість досягнення мети доручення.

При цьому, як вбачається з тексту позовної заяви, підготовленої від імені позивача відповідачем, останній був обізнаний про права на об'єкт нерухомості по вул. Ямській, 72-а у м. Києві, вказував на правовстановлюючі документи, з посиланням на які згодом відмовився від виконання доручення.

Тому підстави вважати, що неможливість виконання доручення стала наслідком порушення договору з боку позивача, відсутні.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по оплаті судового збору у розмірі 10433,48 грн. за подачу в суд позовної заяви до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, правовою підставою яких не є відшкодування збитків, завданих відмовою повіреного від договору задоволенню не підлягають.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Юрекслайн" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 121, оф. 152, код 40298129) на користь Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) (04107, м. Київ, вул. Пугачова, 17, код 00017437) 73220 грн. боргу, 2966,52 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 553,66 грн. три проценти річних з простроченої суми, 1213,68 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар