Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" жовтня 2017 р. Справа № 906/709/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №1537 від 25.01.17)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 4424 від 09.10.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Житомир)

до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації (м. Олевськ Житомирської області)

про стягнення 128 664,62 грн

Позивач ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" звернувся з позовом до суду до відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення на його користь 128 664,62 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилався на те, що Житомирська філія ПАТ "Укртелеком" (надалі за текстом - філія) надає телекомунікаційні послуги категоріям споживачів, визначених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та соціальний статус", Законом України "Про охорону дитинства", згідно яких встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

Позивач доводить, що згідно п.п. "б" п. 4 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. за №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання бюджетних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, відповідно до якого головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг, а згідно п. 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Позивач вказує, що фактично надано телекомунікаційні послуги споживачам пільгової категорії у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., що підтверджується актами звіряння розрахунків та листами, тому у відповідача існує обов'язок щодо їх відшкодування.

Оскільки, відповідач не відшкодував позивачу понесені ним витрати за вказаний період в досудовому порядку, тому у відповідача виникла заборгованість, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

22.09.17 до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач позовні вимоги не визнає, зокрема, з тих мотивів, що на рахунок ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації у 2016 кошти з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надані послуги зв'язку не надходили. Відповідач надав свій розрахунок відшкодування на суму 128 447,71 грн. В позові просить відмовити.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Оскільки на підставі ч. 3 ст. 4-3 ГПК України господарський суд створив сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України, в засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" є надавачем послуг у сфері проводового електрозв'язку за КВЕД 61.10.

На підставі Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", Законом України "Про охорону дитинства" встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами, які включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Законом України "Про телекомунікації" від 18.11.2003р. за №1280-IV визначено повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов'язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 (далі - Постанова № 295), та ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У період з 01.01.16р. по 31.12.2016р. позивачем понесені витрати по наданню пільг за телекомунікаційні послуги споживачам в Олевському району на загальну суму 128 664,62 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період січень 2016 - грудень 2016,актами звіряння розрахунків.(а.с.30-53)

Як свідчать матеріали справи, позивач листом від 06.06.2016р. за №04/02/310,надісланому відповідачу, як головному розпоряднику коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення просив забезпечити неухильне дотримання вимог Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою КМУ від 04.03.2002р. №256 та Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою КМУ від 29.01.2003р. за №117 щодо прийняття від Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" щомісячних звітів за формою "2 пільга" (а.с.25,26)

Крім того, за листом з вих. № 04-01-01/112 від 16.06.2016, надісланого відповідачу, як головному розпоряднику коштів, позивач пропонував відповідачу провести звірку кількості пільговиків, які мають право на пільги з послуг зв'язку, за категоріями за період січня-травня 2016 року (помісячно), одночасно позивач надіслав на електронну адресу відповідача копії розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період січня-травня 2016 року (а.с. 22,23).

Листом за №04/02/342 від 18.07.2016р. позивач надіслав на електронну адресу відповідача копії розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з надання пільг за червень 2016 року і просив звірити інформацію, зазначену в них, щодо кількості пільговиків за категоріями з інформацією, яка міститься в Реєстрі, та повідомити про наявність/відсутність розбіжностей (а.с. 27,28).

Як свідчать матеріали справи, позивач листом від 08.08.2016р. за №04/02/370 надісланому відповідачу, як головному розпоряднику коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення направив розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою "2- пільги" за липень 2016 на суму 10 401,83 грн,просив надати протокол розбіжностей, при їх наявності стосовно конкретного пільговика та розміру пільг, посилаючись на п.п.10,11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою КМУ від 29.01.2003р. за №117.

Листом від 08.08.2016р. за №04/02/370 позивач також просив начальника управління праці та соціального захисту населення Олевської РДА надати акти звіряння розрахунків за надані пільговикам у липні 2016 року послуги згідно з формою "3-пільга" до 20.08.16р. (а.с. 20,21)).

Як свідчать матеріали справи, позивач надсилав відповідачу листи з розрахунками видатків за 2016р за формою "3- пільга", про що свідчить копії опису вкладення в цінний листи (а.с. 10-24).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем понесені витрати на надання пільг на послуги зв'язку зазначеній категорії пільговиків на загальну суму 128 664,62 грн, на підтвердження чого позивачем подано зведений розрахунок заборгованості за вказані місяці і помісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, що вказує на належне виконання зобов'язань з боку позивача.

Матеріали справи не містять доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем.

Вирішуючи спір між сторонами, що виник у зв'язку з несплатою відповідачем, як головним розпорядником коштів, послуг зв'язку окремим пільговим категоріям споживачів за минулий 2016 рік, суд виходить з того, що пільга з оплати послуг зв'язку є державною соціальною гарантією, надання якої передбачено ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації".

Позивач як оператор телекомунікацій надає послуги зв'язку споживачам на підставі публічного договору.

Проаналізувавши правовідносини, які виникли між сторонами суд дійшов висновку, що між ними склались правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 "Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики).

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурних підрозділів з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

Відповідно до п. 3 вказаного Положення, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи);

- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги;

- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, тощо.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Згідно ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту підпункту "б" пункту 4 частини 1 ст. 89 та ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України (в редакції чинній до 31.12.2016р.), випливає, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок № 256), згідно з п. 2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, зокрема, щодо пільг з послуг зв'язку. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (п. 5 Порядку № 256).

Відповідно до п. 6 Порядку № 256, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів. Форма реєстрів встановлюється Мінфіном за поданням Казначейства.

ОСОБА_3 Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами.

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (п. 8 Порядку № 256).

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг протягом 2016 року, мало здійснюватися позивачу за рахунок державних субвенцій місцевому бюджету на підставі підписаних актів звіряння розрахунків за надані підприємством - надавачем послуги, на підставі яких готуються реєстри нарахованих сум державних субвенцій.

Щодо правових підстав для здійснення відшкодування витрат на послуги зв'язку для пільгових категорій з огляду відсутності у Законі України "Про державний бюджет України на 2016 рік" видатків у вигляді субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг.

Господарський суд при прийнятті рішення у даній справі виходить з того, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

Пунктом 11 частини першої статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що предметом регулювання закону про Державний бюджет України є додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

Конституційний суд України у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), звернув увагу на те, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України та Бюджетному кодексі України, тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

У рішенні від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) Конституційний Суд України вказав, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадяни. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання.

Основний закон України закріпив за кожним право на власність (стаття 41). Правовий режим власності та правові засади і гарантії підприємництва визначаються виключно законами України (пункти 7, 8 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 зазначив, що конституційні права, передбачені частиною першою статті 41, належать юридичним особам (частина третя статті 79 ГК України, стаття 1 Закону).

З аналізу чинних норм законодавства випливає, що відсутність в Державному бюджеті України на 2016 рік коштів на надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку за умови чинності ч.5 ст. 102 БК України до 31.12.2016р. , не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов'язань по їх відшкодуванню та свідчить про недобросовісність держави у відносинах виконання цього обов'язку перед підприємствами - надавачами відповідних послуг зв'язку по їх компенсуванню без внесення відповідних змін до закону про Держбюджет в частині виділення додаткових коштів на покриття вказаних витрат.

Суд також вказує на неможливість скасування чи обмеження права юридичної особи на отримання компенсації за надані послуги зв'язку пільговим категоріям осіб, встановлених законом, посилаючись на неспроможність її фінансового забезпечення у 2016 році через відсутність субвенції з Державного бюджету України (правова позиція викладена з урахуванням постанови ВСУ від 10.05.2016 у справі № 0870/5751/12, № в реєстрі 58029234).

Поряд з викладеним суд вказує, що відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України на 2016 рік не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг, оскільки наявність у відповідача обов'язку з відшкодування витрат за надані пільговим категоріям громадян послуги не залежить від строків або обсягів бюджетних асигнувань, які є лише засобом реалізації державних програм, а також відкритих в органах Казначейства на їх виконання рахунків.

Вказане підтверджено також ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 (Заява № 70297/01), де зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, при розгляді даної справи суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00), де Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення Суду). У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими, та ЗУ "Про Державний бюджет на відповідний рік", де положення останнього, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії).

Враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини є однією з основ правозастосування, отже рішення цього Суду застосовуються як джерело права під час вирішення спору у цій справі.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача з приводу наявності розбіжності заборгованості за спірний період за надані телекомунікаційні послуги, яка становить 128447,71 грн. проти заявленої позивачем на суму 128 664,62 грн. з огляду на те, що ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області не довело суду той факт, що він звертався до позивача з приводу наявності розбіжностей, згідно з даними про пільговиків, які містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає позов позивача заявленим у відповідності до вимог чинного законодавства та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 128 664,62 грн боргу в рахунок відшкодування пільг за послуги зв'язку.

Судовий збір, згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (11002, Житомирська область, м. Олевськ, вул.Привокзальна,5, код 03192610) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т.Шевченка,18, код 21560766) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул. Київська, буд. 20, ):

-128 664,62 грн компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам;

-1 929,97 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.10.17

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати: 2 прим.

1 - до справи

2- поз-чу