ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2017 р. Справа № 910/11742/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Перший український експертний центр"

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 739,11грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №32 від 10.05.2017);

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 30.09.2017).

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9 739,11грн у т.ч.:

- 5 799,94грн - основна заборгованість;

- 3486,47грн - збитки від інфляції за період січень 2015 - травень 2017;

- 452,70грн - відстки за період січень 2015 - травень 2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором оренди нежитлових приміщень № 530/07/14 від 29.07.2014 в частині сплати орендної плати.

Відповідач у справі - фізична особа підприємець ОСОБА_1 у своєму відзиві просить суд визнати недійсним повністю пов'язаний з предметом спору договір №503/04/17 від 29.07.2014, який суперечить законодавству та всі додатки до нього. Відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (далі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємець ОСОБА_1 (далі - Орендар) було підписано договір оренди нежитлових приміщень №530/07/14 (далі - договір, а.с. 31-34) за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 (додаток №1, а.с. 35).

Орендодавець передав, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину приміщень, погоджених сторонами додатково в додатку №1 (адреси приміщень) в подальшому іменоване приміщення. Загальна площа приміщення складає 14,00 кв. м. (п.п.1.1, 1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору, приміщення, що передається, надається орендарю для розміщення Автоматів з продажу очищеної питної води.

Відповідно до вимог договору оренди, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п. 5.1 договору розмір орендної плати за 1 кв.м приміщення становить 100,00грн, в т.ч. ПДВ 20%. Загальна орендна плата на місяць згідно даного договору становить 1400,00грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Відповідно п. 5.3 договору, орендна плата нараховується орендарю починаючи з моменту підписання акту приймання передачі до моменту підписання сторонами акту приймання - передачі приміщення з оренди та сплачується орендарем наступним чином: перший платіж, що визначається пропорційно до кількості днів оренди за перший місяць користування сплачується на умовах, згідно до п. 5.2 договру; наступні платежі сплачуються авансом щомісячно до 05 (п'ятого) числа поточного (розрахункового) місяця, тобто до п'ятого числа поточного місяця за поточний оплачуваний місяць орендного користування.

Згідно п.4.1 договору термін дії оренди становить до 01.08.2015.

Додатковою угодою №1 до договору оренди не житлових приміщень №530/07/14 від 29.07.2014, від 17.09.2014, у зв'язку зі зміною переліку адрес оренди приміщення та розміру щомісячної плати, додаток №1 викладено у новій редакції. Всі інші умови договору залишаються без змін (а.с.42).

Додатковою угодою №2 до договору оренди нежитлових приміщень №530/07/14 від 29.07.2014, від 02.02.2015, у зв'язку зі зміною переліку адрес оренди приміщення та розміру щомісячної плати, додаток №1 викладено у новій редакції. Всі інші умови договору залишаються без змін (а.с.48).

Додатковою угодою №3 до договору оренди нежитлових приміщень №503/07/14 від 29.07.2017, від 30.10.2015 у зв'язку зі зміною переліку адрес оренди приміщень та розміру щомісячної плати, додаток №1 до договору № 503/07/14 від 29.07.2014 викладено в новій редакції. Крім того, п. 4.2 договору викладено в новій редакції: "Термін дії договору становить до 31.12.2015 без права його пролонгації та викупу приміщення". Додаткова угода №3 договору № 503/07/14 від 29.07.2014 набирає чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що виникли з 01.10.2015 (ч.3 ст. 631 ЦК України) (а.с.53).

В листопад 2015 року по нарахованій орендній платі у зв'язку з додатковою угодою №3 від 30.10.2015 було проведено коригування нарахованої суми орендної плати.

Відповідач посилається на те, що договір є недійсним, оскільки майно, що передано в оренду є співвласністю мешканців будинку, а саме це є частиною під'їзду, який є місцем загального користування і не є власністю позивача.

Позивач посилається на те, що забудовником йому передано право управління будинком, його обслуговування, а отже він є експлуатуючою організацією.

Також, позивач посилається на те, що Закон України "Про особливості здійснення права власності у бгатоквартирному будинку", де зазначено, що тільки власники квартир є співвласниками майна будинку, набрав чинності з 01.07.2015, про те як договір укладено 29.07.2014 і нарахування здійснювалися по грудень 2015 року.

Суд не може погодитися з такою позицією позивача, виходячи з наступного .

Право співвласності власників квартир багатоквартирних будинків на допоміжні приміщення закріплено ст. 10 Закону України "Про приватизаціююю державного житлового фонду".

Рішенням від 02.03.2004 (справа №1-2/2004) Конституційний суд України зазначив, що допоміжні приміщення передаються у спільну власнісь громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників, вступу до нього.

Відповідно до ст. 113 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників.

Таким чином, будь-який обслуговуючий орган не має права відчужувати або здавати в оренду такі приміщення, яким є під'їзд будинку та позбавляти власників права користування у будь-якому вигляді таким приміщенням без їх згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлен частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В ч. ч. 2.3 ст. 215 ЦК України зазначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже вказаний договрі є недійсним з моменту його укладення , оскільки він суперечить вимогам законодавстів, а саме Закону України "Про приватизацію" нормами ст. 113 ЦК України.

Як визначено ч. 1 ст. 83 ГПК України Господарський суд, приймаючи рішення, має право: визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

В силу, ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсностю.

Отже, на зазначених у позові підставах вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господраського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Визнати недійсним з моменту укладення договорів оренди нежитлових приміщень № 530/07/14 від 29.07.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Повний текст рішення складено 05.10.2017

Суддя С.І. Чонгова