ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2017 Справа № 904/8165/17

За позовом Богуславського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київської області, м. Богуслав

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПЛЮС", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 15 331,56грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Богуславський районний територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (далі - Позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПЛЮС" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 15 331,56 грн., з яких: сума попередньої оплати у розмірі 12 900,00 грн., пеня у розмірі 2185,58 грн., три відсотки річних у розмірі 245,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку Відповідача зобовязань за договором поставки №154 від 15.12.16 щодо здійснення поставки попередньо оплаченого товару.

Позивач явку повноважного представника не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, витребуваних доказів не надав. Про слухання справи Відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33).

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 05.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2016 між Богуславським районним територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (далі - Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ПЛЮС" (далі Відповідач, Постачальник) укладено договір поставки № 154.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Найменування товару: згідно накладних на товар (п. 1.2. договору).

Одиниця вимірювання: літр (п. 1.3. договору).

Кількість: згідно накладних на товар (п. 1.4. договору).

Пунктом 1.5 договору, сторонами погоджено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими (скретч-картами) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Згідно з п. 3.1 договору, ціна 1 літра товару: 21,50 грн.

Загальна сума договору становить 12 900,00 грн. в тому числі ПДВ 2 150,00 грн. (пунктом 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, погоджено умови оплати: покупець зобовязаний сплатити вартість товару протягом одного банківського дня з моменту оформлення Постачальником видаткової накладної.

Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунку (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.4 договору, визначено, що після оплати товару, на протязі 5-ти робочих днів Постачальник зобов'язаний передати покупцю, а Покупець зобов'язаний прийняти отримати від Постачальника довірчі документи (талони пластикові, паперові або скретч-картки) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару.

Відповідно до п. 5.1 договору, сторонами погоджено строк поставки товару - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Згідно з п. 10.2 договору, даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо кожна зі сторін письмово, не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах.

На виконання зазначених умов договору, після оформлення відповідачем видаткових накладних №0083/0000371 від 15.12.16, №0083/0000370 від 15.12.16, Позивач здійснив попередню оплату на суму 12 900,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 614 від 21.12.2016 на суму 8 600,00 грн., № 611 від 20.12.16 у розмірі 4 300,00 грн. (а.с. 23,24), проте, Відповідачем порушено зобовязання щодо передачі довірчих документів та ПММ, відповідно до погоджених сторонами умов поставки.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за період 01.12.16 по 27.01.17, згідно з яким відповідач визнав заборгованість у розмірі 12 900,00 грн.

27.01.2017 року Позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №30 про повернення кошти в сумі 12 900,00 грн.

На час розгляду справи доказів виконання Відповідачем зобов'язань по договору шляхом фактичної передачі позивачеві товару, або доказів повернення грошових коштів в суму 12 900,00 грн., суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, положення якої застосовуються до договорів поставки в силу приписів ч. 2 ст. 712 цього кодексу, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми передньої оплати.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини щодо невиконання Відповідачем обовязку з поставки попередньо оплаченого Позивачем товару, останній набув право вимоги повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що Позивач обґрунтовано звернувся з вимогою про повернення попередньої оплати у сумі 12 900,00 грн.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до п. 7.2 договору, сторонами погоджено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання за договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов'язання за кожний день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення пеню, яка розрахована за загальний період прострочення з 21.12.16 по 10.08.17 та становить суму 2 185,58 грн.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування пені та встановлено, що позивачем не вірно визначено період прострочення.

Так, враховуючи умови п. 4.4 договору, які визначають строку поставки товару (протягом п'яти робочих днів з моменту оплати), та враховуючи дату здійснення фактичної оплати, період прострочення виконання зобов'язання, слід обраховувати починаючи з 29.12.2016. Таким чином, виходячи з умов договору, пеня має бути розрахована за період з 29.12.2016 по 10.08.2017, та складатиме суму у розмірі 2 114,46 грн.

Щодо вимог Позивача в частині стягнення трьох відсотків річних, які розраховані на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України, обов'язок щодо сплати трьох процентів річних, виникає лише в разі порушення боржником грошового зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов'язання можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад, обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу тощо). Правила зазначеної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі.

Зважаючи на те, що заявлені Позивачем до стягнення відсотки річні, обґрунтовані саме нормою ст. 625 ЦК України, яка підлягає застосуванню лише у разі порушення грошового зобов'язання, при цьому у спірних правовідносинах відповідач має обов'язок щодо поставки товару, позов в частині стягнення вказаних нарахувань задоволенню не підлягає (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягненням на користь Позивача суми попередньої оплати у розмірі 12 900,00 грн. та пені у розмірі 2 114,46 грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" (49051, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40-А, ) на користь Богуславського районного територіального центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київської області (09700, Київська область, м. Богуслав, вул. Франка, буд. 16, ) суму попередньої оплати у розмірі 12 900,00 грн., пеня у розмірі 2114,46 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 566,91 грн., видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.10.2017

Суддя ОСОБА_2