ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Справа № 914/728/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Львівської обласної клінічної лікарні

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2017

у справі №914/728/17

за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал»

до Львівської обласної клінічної лікарні

про стягнення додаткової сплати за скид стічних вод з перевищенням допустимих забруднень в розмірі 45 673,25 грн.,

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_2,

- від відповідача ОСОБА_3

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України сторонам розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.06.2017 у справі №914/728/17 (суддя Горецька З.В.) задоволено позов Львівського міського комунального підприємства (надалі ЛМКП) «Львівводоканал», стягнуто з Львівської обласної клінічної лікарні: 1) на користь позивача 37 798,55 грн. додаткової плати внаслідок перевищення норм якісних показників стічних вод; 2) в дохід міського бюджету м.Львова 7 874,70 грн. нарахування за скид понаднормативних забруднень.

При вирішенні спору, суд першої інстанції встановив, що між сторонами у справі існували договірні відносини щодо подачі води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі м. Львова. На підставі результатів вимірювань проби стічних вод відповідача, відібраної 12.05.2014, позивач виявив у стоках відповідача перевищення гранично допустимої концентрації фосфатів, що є порушенням п.3 ч.1 ст.44 Водного кодексу України, положень Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та умов укладеного між сторонами договору. Зважаючи на це, відповідно до положень Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 №292 (надалі місцеві Правила), Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 та п.4.8 договору відповідачу було нараховано додаткову плату у розмірі 45 673,25 грн. При прийнятті рішення місцевим господарським судом, серед іншого, було встановлено відсутність порушень порядку відбору позивачем проб та оформлення результатів досліджень, а також відсутність інформації про оскарження відповідачем правомірності акту відбору проб, результатів досліджень чи здійснених позивачем розрахунків, що і стало підставою задоволення позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач у справі оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись, зокрема, на те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку наступному:

1) доданий до позовної заяви фіскальний чек №1195 від 27.10.2014 не може вважатися належним доказом направлення відповідачу претензії №5531 від 24.10.2014, оскільки без опису вкладення до поштового відправлення встановленої форми неможливо повязати фіскальний чек і факт направлення претензії;

2) в акті звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 01.06.2017 відсутня інформація про наявність заборгованості відповідача за понаднормове забруднення стічних вод.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив, зокрема, наступне:

1) претензія №5531 від 24.10.2014 була направлена відповідачу разом з оригіналами рахунківП1 та П2 в порядку, встановленому ст.6 ГПК України, тобто рекомендованим листом;

2) відповідно до п.9.2.2 місцевих Правил заборгованість за понаднормове забруднення стічних вод не є безспірною заборгованістю, оскільки питання про її стягнення вирішується в судовому порядку, у звязку з чим позивач не відображав її в актах звірки взаєморозрахунків.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

03.11.2014 між ЛМКП «Львівводоканал» та Львівською обласною клінічною лікарнею (абонентом) було укладено договір №102449-к на закупівлю послуг з водовідведення за державні кошти (а.с. 12-13), відповідно до якого ЛМКП «Львівводоканал» надає послуги з водовідведення, а абонент зобовязується користуватися послугами: здійснювати забір води з водопроводу, скидати стічні води у каналізацію і сплачувати вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України, зокрема: Законом України «Про питну воду і питне водопостачання», Законом України «Про здійснення державних закупівель», Законом України «Про Національну комісію регулювання ринку комунальних послуг України», Бюджетним кодексом України, Цивільним кодексом України, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст і селищ України (надалі державні Правила) та Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова.

Відповідно до положень договору ЛМКП «Львіводоканал» зобовязався, зокрема, згідно з технічними умовами приєднати абонента до міської мережі водопроводу та каналізації (п.2.1.1 договору), а абонент зобовязався у встановленому порядку отримати дозвіл на скид стічних вод (п.2.2.1 договору) та не перевищувати встановлені ліміти водоспоживання, водовідведення та допустимі концентрації забруднювальних речовин в контрольних колодязях та на каналізаційних випусках абонента (п.2.2.7).

Відповідно до п.4.8 договору, скидання абонентом стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій на його каналізаційному випуску оплачується з відповідним підвищеним коефіцієнтом. Визначення допустимих концентрацій і нарахування додаткової плати за послуги водовідведення проводиться ЛМКП «Львіводоканал» відповідно до Правил приймання (місцевих та державних Правил).

01.04.2014 директором ЛМКП «Львіввоводоканал» було затверджено тимчасовий ліміт №2103 на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації (а.с. 15). У вказаному ліміті, зокрема, передбачено, що допустима концентрація фосфатів у стічних водах підприємства становить 10 г/куб.м.

12.05.2014 ЛМКП «Львіввоводоканал» провело відбір разової контрольної вибіркової проби стічних вод Львівської обласної клінічної лікарні для проведення головного і контрольного хімічних аналізів, про що складено акт №60301 (а.с. 16). У вказаному акті зазначено обєкт на якому здійснювався відбір (лікарня, вул.Некрасова, 4/6), місце відбору проб (контрольний колодязь №9), час відбору проб (13:25 год), температуру стічних вод (10єС), відмітку про наявність ідентифікаційної таблички контрольного колодязя (наявна), обєм ємності (1,5 л) та номер пломби на ємності (ЛВК-1Г), відмітку про вручення проби для проведення контрольного аналізу абонентові. Акт підписали чотири представники ЛМКП «Львіввоводоканал» та представник від Львівської обласної клінічної лікарні інженер ОСОБА_4

З результату №308 вимірювань хіміко-бактеорологічної лабораторії ЛМКП «Львіводоканал», розпочатих 12.05.2014 та оформлених 22.05.2014, які проводилися за актом про відбір вибіркової проби №60301 від 12.05.2014 (а.с. 17), вбачається, що абонент перевищив у стоках максимально дозволені значення ДК фосфатів, які виявлені в концентрації 35 г/куб.м. Коефіцієнт такого перевищення складає: Кп = 2,5.

На підставі виявленого перевищення допустимої концентрації забруднювальної речовини, позивачем здійснено розрахунок величини додаткової плати №5531/36 від 05.06.2014 (а.с. 19), яка складає 45673,25 грн., а також складено претензію №5531 від 24.10.2014 (а.с.20) про сплату вказаної суми із наступним розподілом: 37798,55 грн. на користь ЛМКП «Львіводоканал», а 7874,70 грн. до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що вказану претензію було надіслано на адресу відповідача 27.10.2014 (а.с. 23).

Надіслану позивачем претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення, жодних дій, спрямованих на оплату боргу та врегулювання спору не вчинив, що стало підставою звернення ЛМКП «Львівводоканал» до Господарського суду Львівської області із позовом у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.44 Водного кодексу України, водокористувачі зобовязані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Водного кодексу України було розроблено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (державні Правила), які поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Пунктом 1.5 державних Правил визначено, що на підставі цих правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (надалі Інструкція), водоканали розробляють місцеві Правила, у яких встановлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію. Місцеві правила приймання згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоровя України (п. 1.6. правил).

Пунктом 2.4 державних Правил передбачено, що підприємства зобовязані, зокрема, виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил, дотримуватись установлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства, оплачувати рахунки за скид понаднормових забруднень при порушенні встановлених показників.

Таким чином, питання приймання стічних вод у систему міської каналізації м. Львова регулюється місцевими Правилами, державними Правилами, Інструкцією, Правилами охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами та іншими чинними нормативними актами, які регулюють питання приймання стічних вод у систему каналізації.

Пунктом 1.2 Інструкції передбачено, що вона встановлює єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Розділом 2 Інструкції передбачено нормативи плати за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів, зокрема, п.2.3 передбачено, що нормативи плати за скид понаднормативних забруднень у системи каналізації населених пунктів установлюються в місцевих Правилах приймання на рівні виробничої собівартості очищення 1 куб.м стічних вод з умістом забруднень у межах установлених в місцевих Правилах приймання допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Відповідне відсилання до місцевих Правил міститься також і в п.3.6 договору.

Згідно п.8.2 місцевих Правил, при перевищенні вмісту забруднювальних речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у міську каналізацію, порівняно з встановленими Правилами, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид наднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб.м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп),який встановлюється як частка від тарифу за послуги водовідведення: Нпі = Чт х Ті, де Чт частка собівартості очищення стічних вод у виробничій собівартості послуг водовідведення; Ті тариф встановлений за послуги водовідведення. Відповідно до п.8.2.1 місцевих Правил, для розрахунку плати підприємства за скид нормативно забруднених стічних вод (п.8.4.5 даних Правил) застосовується показник частки від тарифу за послуги водовідведення: Чт = 1.

Як вбачається з розрахунку №5531/36 від 05.06.2014, нормативною базою для його проведення визначено Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України, Інструкцію, місцеві та державні Правила, а також укладений між сторонами договір №102449-к та акт відбору проб №60301 від 12.05.2014.

На підставі аналізу наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що позивач провів нарахування додаткової плати за скид наднормативно забруднених стічних вод із застосуванням методології розрахунків, встановленої місцевими Правилами, зокрема за формулою згідно пунктів 8.4.3, 8.4.4 місцевих Правил та на підставі порядку, визначеного п.8.4.5 місцевих Правил.

Так, згідно п.8.4.3 місцевих Правил, у випадку порушення цих Правил стосовно вимог до складу і властивостей стічних вод підприємств, що скидаються в міську каналізацію, підприємства-порушники сплачують додаткову плату як водоканалу за водовідведення (обчислену за підвищеним коефіцієнтом кратності), так і на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовища (п.п. 8.4.5, 8.4.9). При цьому тарифи і обєми визначаються згідно з груповим рахунком за послуги водопостачання і водовідведення за розрахунковий період, в якому було виявлене порушення. Розрахунковий коефіцієнт кратності визначається за формулою, яка наведена в п.8.4.3 місцевих Правил. Відповідно до пункту 8.4.4 місцевих Правил, коефіцієнт кратності (Кк) для розрахунку з урахуванням наднормативного скиду кількох речовин та інших порушень не може бути більшим за 10. Коефіцієнт кратності при перевищенні фактичної концентрації над допустимою лише однієї речовини не може перевищувати 5.

Таким чином, за виявлені перевищення допустимих концентрацій забруднювальних речовин у стічних водах, ЛМКП «Львівводоканал» відповідно до п.п. 4.2.2.4, 8.4.3, 9.2.2 Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова та п. 3.6 договору, правомірно нарахував відповідачу додаткову плату у розмірі 45673,25 грн., з яких: додаткова плата, що перераховується підприємством на рахунок водоканалу 37798,55 грн.; додаткова плата, що перераховується підприємством на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовища 7874,70 грн.

Розрахунок додаткової плати № 5531/36 від 05.06.2014 відповідає вимогам Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, яка була чинною на момент нарахування, а також розділу 8 місцевих Правил.

Судова колегія відхиляє доводи скаржника про те, що поштова квитанція №1925 від 27.10.2014 (а.с. 23) є неналежним доказом направлення позивачем претензії №5521 від 24.10.2014.

Відповідно до ст. 6 ГПК України (порядок предявлення претензії), претензія підписується повноважною особою підприємства, організації або їх представником та надсилається адресатові рекомендованим або цінним листом чи вручається під розписку.

Виходячи з наведеного, поштова квитанція №1925 від 27.10.2014, у якій зазначено про те, що поштове відправлення згідно неї було відправлено рекомендованою кореспонденцією, а одержувачем її є Львівська обласна клінічна лікарня, є належним та допустимим доказом дотримання позивачем вимог ст.6 ГПК України. Скаржник не довів, що у рекомендованому відправленні містився інший документ.

Стосовно тверджень скаржника про те, що в акті звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 01.06.2017 відсутня інформація про наявність заборгованості відповідача за понаднормове забруднення стічних вод, суд зазначає, що акт звірки не є первинним документом, на підставі якого можна зробити висновок про наявність чи відсутність певної заборгованості.

Судова колегія наголошує, що доводи скаржника є формальними за своєю суттю, а також на тому, що скаржник не заперечує самого факту забруднення ним стічних вод та не наводить жодного факту порушення позивачем норм чинного законодавства при здійсненні відбору проб, складенні акту відбору проб, проведенні вимірювань та здійсненні розрахунку із посиланням на положення договору, місцевих чи державних Правил.

Відповідно до п.п. 3.1.4, 3.1.5, 3.2.4 місцевих Правил водоканалу надано право: контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод свого абонента; нараховувати додаткову плату із застосуванням коефіцієнта кратності, у випадку перевищення встановлених показників обєму та якості стічних вод, скид без дозволу, невиконання вимог акту тощо; у будь-який час самостійно або за участю представника абонента (попередивши підприємство) відбирати проби стічних вод.

Пунктом 7.2.18.3 місцевих Правил передбачено, що проба для контрольного аналізу не передається підприємству лише у випадку відмови підприємства виділити представника підприємства для відбору проби, відмови представника підприємства від підпису акту про відбір проби або незгоди підприємства з порядком застосування результатів арбітражного аналізу проби.

Взірцева форма акту про відбір проби є додатком 10.12 до Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, які затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 №292, і позивач здійснював відбір проб відповідно до взірцевої форми акту та положень місцевих правил. Таким чином, на думку суду, позивачем не було порушено порядку відбору проб та оформлення результатів досліджень.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2017 у справі №914/728/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Львівської обласної клінічної лікарні без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Л.С. Данко

суддя Т.С. Костів