УХВАЛА

03.10.2017Справа № 910/9633/16

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто»

на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто»

до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс-Авто»

про стягнення 9.073,26 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Прокопенко Т.В., довіреність № 33 від 09.07.2017

від відповідача Дешко В.О., довіреність № 09/05-159 від 18.09.2017

від третьої особи не з'явився

від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 12.07.2016 (суддя Комарова О.С.) в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/9633/16 від 21.09.2016 рішення Господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 12.07.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 у справі № 910/9633/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» суму безпідставно утриманих коштів у розмірі 9.073,26 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» 1.515,80 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, 1.653, 60 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

16.11.2016 на виконання постанови Вищого господарського суду України № 910/9633/16 від 09.11.2016 видано відповідні накази.

09.03.2017 Вищим Господарським судом України винесено додаткову постанову у справі № 910/9633/16 та стягнуто Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» 1.378,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позову.

15.03.2017 на виконання постанови Вищого господарського суду України № 910/9633/16 від 09.03.2017 видано відповідний наказ.

15.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» звернулось до господарського суду зі скаргою № 36 від 14.08.2017 на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, відповідно до якої просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.07.2017;

- зобов'язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 16.11.2016 (про стягнення 3.169,40 грн.).

Розпорядженням В.о. Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 за № 05-23/2411 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ (у зв'язку з відпусткою судді Комарової О.С.), призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.08.2017 визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 18.08.2017 скаргу призначено до розгляду на 03.10.2017.

Відповідачем 07.09.2017 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення, в яких проти задоволення скарги заперечує посилаючись на те, що постановою Національного банку України № 370 від 11.06.2015 відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію боржника - ПАТ «Енергобанк», а тому державний виконавець правомірно у відповідності до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» 31.07.2017 виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання.

Позивач (скаржник) в судовому засіданні 03.10.2017 вимоги скарги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 03.10.2017 проти задоволення скарги заперечував повністю.

Третя особа в судове засідання 03.10.2017 не з'явилась.

Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ в судове засідання 03.10.2017 представника не направив, письмові пояснення щодо викладених у скарзі вимог не подав.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Частиною 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Позивач звернувся до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/9633/16 від 16.11.2016 (про стягнення 3.169,40 грн.).

Повідомленням державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Бондаренко О.С. від 31.07.2017 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Не відповідають дійсності посилання скаржника на те, що положення ч. 4 п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються лише до кредиторів банків (пов'язані договірними відносинами з банком), котрі з тих чи інших причин не були внесені до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Як вбачається з матеріалів справи постановою Національного банку України № 96 від 12.02.2015 Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 12.02.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Енергобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

В подальшому 11.06.2015 Національним банком України винесено постанову № 370 від 11.06.2015, відповідно до якої вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Енергобанк».

Матеріали справи не містять та позивачем не подано доказів того, що постанова Національного банку України № 370 від 11.06.2015 скасована або визнана недійсною, а отже вона є чиною.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржник належними засобами доказування не доведено, що повідомлення від 31.07.2017 винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.07.2017 є правомірним, а повідомлення не підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ задоволенню не підлягає повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Авто» № 36 від 14.08.2017 на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ відмовити повністю.

СуддяВ.В. Сівакова