ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р.Справа № 922/2560/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", м. Рівне
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісгоспром", м. Харків
про стягнення 46771,11 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", м. Рівне (позивач) 01.08.2017 звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісгоспром", м. Харків, про стягнення 46771,11 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків за договором про постачання електричної енергії №270021403 від 31.05.2016, в частині своєчасної та повної оплати використаної електричної енергії, з урахуванням чого позивачем заявлено до стягнення: заборгованість зі спожитої активної електроенергії в розмірі 31728,48 грн.; заборгованість за перевищення договірних величин споживання в розмірі 2062,29 грн., пеню в розмірі 7766,68 грн., 3 % річних в розмірі 939,52 грн., індекс інфляції в розмірі 4274,14 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/2560/17 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 04.09.2017 о 12:50.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 04.09.2017 розгляд справи відкладено на 18.09.2017 о 10:30год.; від 18.09.2017 розгляд справи відкладено на 25.09.2017 о 10:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

Позивач у судове засідання 25.09.2017 не з'явився.

Відповідач в призначене судове засідання 25.09.2017 не з'явився, ухвала суду від 04.09.2017, яку було направлено відповідачеві рекомендованим листом за його поштовою адресою, повернулась до господарського суду з довідкою Укрпошти: "повернуто за закінченням терміну зберігання".

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

31.05.2016 між позивачем (Постачальник) відповідачем (Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 270021403 (далі-Договір) (т.с.І а.с. 12-14), відповідно до умов п. 1 якого, Постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 400 кВт (згідно додатку №6), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов договору.

Судом встановлено, що станом на дату розгляду даної справи Договір є чинним, оскільки у відповідності до умов п. 9.4, автоматично пролонговується кожного року у разі відсутності заяв сторін про його припинення. В матеріалах справи відсутні будь - які заяви сторін про його припинення.

Відповідно до п.2.1, п. 2.2.2, п.2.3.3, Постачальник зобовязувся постачати електроенергію на обєкти відповідача, а останній - зобовязався своєчасно та в повному обсязі оплачувати використану електроенергію. Взяті на себе зобовязання згідно з укладеним Договором позивачем виконало в повному обсязі. Однак, Відповідач не здійснив оплату за спожиту активну енергію, внаслідок чого порушив договірні зобовязання.

Так, умовами п. 2.3.3. Договору сторонами погоджено, що споживач зобовязаний здійснювати оплату вартості електричної енергії згідно з умовами Додатку № 4 «Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків»

Згідно з п. 3.1 Додатку № 4 до Договору споживач здійснює попередню оплату електричної енергії не пізніше 3-х банківських днів до початку розрахункового періоду у розмірі повної вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії у відповідному періоді.

У відповідності до умов п. 1. п. 1 Додатку №4 до Договору розрахунковий період вважається період з 20 календарного числа попереднього місяця до такого ж календарного числа поточного місяця.

За умовами визначеного Додатком № 4 до Договору п. 2 покази засобів обліку відповідно до Переліку обєктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються споживачем 20 числа кожного місяця та вибірково контролюються постачальником електричної енергії.

Після зняття показів засобів обліку Споживач оформляє Звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та 20 числа надає Постачальнику нарочним, але не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію, який має бути оплачений не пізніше дати остаточного розрахунку. Дата остаточного розрахунку 25 числа поточного місяця.

Однак, всупереч умовам Договору відповідачем свої зобовязання щодо оплати спожитої електричної енергії своєчасно та у повному обсязі порушено, внаслідок чого у останнього станом на 31.01.2017 утворилась заборгованість з оплати спожитої електричної енергії в сумі 6 455,65 грн. що підтверджуються наявними в матеріалах справи: рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_1 за вересень 2016 року від 20.09.2016, рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_2 за жовтень 2016 року від 24.10.2016 , рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_3 за листопад 2016 року від 30.11.2016 , рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_4 за грудень 2016 року від 21.12.2016, рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_5 за січень 2017 року від 24.01.2017.

Так, пунктом 4.2.2 Договору сторонами визначено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт.год і більше.

Розділом 5 Порядок визначення та узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності встановлено, що Споживач не пізніше 1-го жовтня поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" та додаток №2 "Обсяги постачання електричної потужності споживачу та субспоживачу").

У разі ненадання Споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється Постачальником на рівні відповідних періодів поточного року.

Враховуючи те, що, в жовтні, листопаді, грудні 2016 р. та у січні 2017 року споживачем спожито більше заявленого обсягу електричної енергії, які встановлені додатком № 1 до Договору "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та Субспоживачу" (далі-Додаток № 1), тому енеропостачальником здійсненні нарахування за перевищення договірних величин споживання електроенергії та виставлено двократну вартість електроенергії, що становить - 2 062,29 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи: рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_2 за жовтень 2016 року від 24.10.2016, рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_3 за листопад 2016 року від 30.11.2016, рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_4 за грудень 2016 року від 21.12.2016, рахунком - фактурою за активну електроенергію № НОМЕР_5 за січень 2017 року від 24.01.2017.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж електропередавальної організації та споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та згідно з додатком № 7 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача».

Відповідно до п. 9.2 Договору межа відповідальності за стан та обслуговування електроустановок визначається відповідно до Додатка «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін».

Як вбачається з матеріалів справи, гідно Додатку № 6 до Договору на балансі відповідача знаходиться силовий трансформатор ТП-147.

Розрахунок втрат в мережах споживача здійснюється відповідно до Методичних рекомендацій визначення технологічних втрат електричної енергії в трансформаторах та лініях електропередавання, що затверджені наказом Міненерговугілля від 21.06.2013 р. № 399 (надалі - методичні рекомендації).

У відповідності до даних Методичних рекомендацій, виходячи з умов Договору про постачання електричної енергії, а саме Додатку № 7 втрати в трансформаторі 400 кВа, що встановлений в ТП -147, становить 756 кВт. год. на місяць.

16.09.2016 представниками енергопостачальника виявлено розбіжність у розрахунках за спожиту електричну енергію ТОВ «Лісгоспром», а саме: дані втрат в трансформаторі споживача ТОВ «Лісгоспром» з дати підписання договору (24.11.2008 р.) становили значно менше, ніж потрібно (близько 310 кВт) таким чином останній розраховувався за спожитий об'єм електричної енергії значно менше, ніж визначено Договором. Враховуючи факт недоплати за обсяг спожитої електричної енергії сторонами розраховано різницю втрат в трансформаторі за період з жовтня 2013 по серпень 2016 року, що становить - 15 496 кВт. год, у сумі - 25 272, 83 грн, що підтверджується:, актом № 2 від 16.09.2016 р., що підписаний представниками енергопостапачальника та споживачем.

Як вбачається з матеріалів справи, у подальшому, 30.11.2016 між позивачем - ПрАТ "Рівнеобленерго", (далі-Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лісгоспром" (далі - Боржник) укладено Договір № про розстрочку виконання зобов'язань (т.с. І а.с. 44-45), за пунктом 2.1. якого Боржник зобов'язаний погасити заборгованість по Договору про постачання електроенергії №270021403 від 31.05.2016 р. в сумі 25 272 грн. 83 коп. ( борг по Акту № 2 від 16.09.2016р. ) в термін відповідно до Графіка погашення заборгованості (т.с. І а.с. 46), який є Додатком №2 до цього Договору. Згідно останнього Боржник зобов'язався погашати борг перед Кредитором у такому порядку : до 26.12.2016 р. погасити -4212 грн. 13 коп.; до 26.01.2017 погасити - 4212 грн. 13 коп.; до 27.02.2017 погасити - 4212 грн. 13 коп.; до 27.03.2017 погасити - 4212 грн. 13 коп.; до 26.04.2017 погасити - 4 212 грн. 13 коп.; до 26.05.2017 погасити- 4 212 грн. 18 коп. (т.с. І а.с. 46).

Однак, на виконання Договору № від 31.10.2012 р. про розстрочку виконання зобовязань відповідачем жодного платежу зі сплати не здійснено, в матеріалах справи докази, які б свідчили про оплату боржником (відповідачем) заборгованості також відсутні.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів належного та своєчасного виконання взятих на себе зобовязань за Договором в частині оплати заборгованості господарському суду не надав, суд визнає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісгоспром" заборгованості зі спожитої активної електроенергії в розмірі 31728,48 грн. та заборгованості за перевищення договірних величин споживання в розмірі 2062,29 грн. - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо заявленої позивачем до стягнення пені в розмірі 7766,68 грн., суд зазначає про наступне.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", пеня встановлюється у договорі між сторонами, але при сплаті пені її розмір не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ що діяла за період нарахування пені. Період нарахування пені у відповідності до ст. 232 ГК України обмежується шестимісячним строком з часу виникнення права на стягнення пені.

Згідно з умовами п. 4.2.1. внесення платежів, передбачених пунктами 2.З.З., 2.3.4 Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачу постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі умов Договору, враховуючи, що Відповідач припустився прострочення внесення платежів, енеропостачальником з урахуванням положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" позивачем здійснено нарахування пені за період 28.09.2016 р. по 27.07.2017 р., що складає - 7 766,68 грн., розрахунок позивача на предмет правильності його нарахування перевірено судом, у зв'язку із чим, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 4274,14 грн. та 3 % річних в розмірі 939,52 грн., суд зазначає про наступне.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Як передбачено підпунктом 2 пункту 10.2 ПКЕЕ, споживач зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

За розрахунком позивача, за період з 28.09.2016 р. по 27.07.2017 р. на суму боргу нараховоно 3% річних, що складає - 939,52 грн. та індекс інфляції, що складає - 4 274,14 грн., розрахунок позивача на предмет правильності його нарахування перевірено судом , у зв'язку із чим, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 1600,00 грн. судового збору, покладаються в даному разі на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісгоспром" (61005, вул. Сомівська, 39 "А", кім. 14, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33000, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71, , р/р 4435 в ПАТ «Державний ощадний банк Україна», МФО 333368) - заборгованість зі спожитої активної електроенергії в розмірі в сумі 31728,48 грн.; заборгованість за перевищення договірних величин споживання в сумі 2062,29 грн., пеню в сумі 7766,68 грн., 3 % річних в сумі 939,52 грн., індекс інфляції в сумі 4274,14 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 02.10.2017 р.

Суддя ОСОБА_1