РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017Справа №910/13592/17

За позовом Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 5309,92 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Боднарюк М.П. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач вимоги позову відхиляє з наведених у відзиві підстав, та зокрема, оскільки Позивачем було відремонтовано пошкоджене майно без надання його для огляду Відповідачу, що позбавило останнього можливості встановити факт ДТП, причини та обставини настання ДТП, розмір заподіяної шкоди, а також оскільки відсутні оцінка розміру шкоди, здійснена у встановленому законом порядку. У судове засідання 04.10.2017 Відповідач представників не направив, причин неявки суду не повідомив, хоча про оголошення перерви на 04.10.2017 його представник був повідомлений у минулому засіданні.

Третя особа пояснень по суті спору не подала, особисто у засідання не з'являлася, причин неявки та ненаправлення представників суду повідомлено не було.

Від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит в порядку ст. 65 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017 по вул. Кіквідзе в м. Києві була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевим відбійником (колесовідбійною огорожею Південного мостового переходу, який знаходиться на балансі Позивача (копія переліку основних засобів залучена до справи), чим порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються постановою суду та довідкою поліції, копії яких містяться у справі.

Вину водія автомобіля «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_1, у вчиненні ДТП, пошкодженні колесовідбійної огорожі Південного мостового переходу, який знаходиться на балансі Позивача, та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до матеріалів справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1, як особи, яка експлуатувала автомобіль «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) №АІ/9246799 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 50000 грн., франшиза - 500 грн.).

Отже, на Відповідача вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1, автомобіля «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1, на час ДТП.

Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено ч. 3 ст. 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на наведене судом відхиляються посилання Відповідача, що за відсутності оцінки розміру шкоди, здійсненої у встановленому законом порядку, заявлений розмір заподіяних збитків відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі є необґрунтованим.

При цьому, спеціальні норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема, межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22), та з урахуванням, що згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вартість заміни на нову пошкодженої внаслідок ДТП частини колесовідбійної огорожі Південного мостового переходу, який знаходиться на балансі Позивача, підтверджується зведеним кошторисом Позивача, локальним кошторисом Позивача та актом виконаних ним робіт від 01.02.2017 на суму 5309,92 грн.

У матеріалах справи наявні докази звернення Позивача до Відповідача з заявою у порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату суми страхового відшкодування у розмірі суми фактично завданої Позивачу шкоди внаслідок відновлення пошкодженого майна (5309,92 грн.). Заява досліджена судом, та складена належним чином.

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 указаного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відмова Відповідача (лист-відповідь № 03/3524 від 11.07.2017 на вказану заяву) у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на п. 37.1.3 ст. 37 указаного Закону, мотивована тим, що норми ст. 33.3 указаного Закону зобов'язують власників пошкодженого майна, яким є Позивач, зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна.

Відповідно до ч. 2 указаної норми, особи, зазначені у ст. 33 указаного Закону, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, у разі якщо не з їхньої вини протягом 10ти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідач у відмові у виплаті страхового відшкодування зазначає, що Позивач, усупереч вказаної норми Закону, відремонтував та замінив на новий пошкоджений металевий відбійник, а отже не зберіг пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилось після ДТП, позбавивши такими своїми діями Відповідача, як страховика винної особи, можливості визначити розмір збитку завданого внаслідок ДТП 27.01.2017.

Однак суд до таких доводів Відповідача ставиться критично з огляду на наступне.

Так, станом на момент ДТП діяли ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди - вимоги до експлуатаційного стану» та Технічні правила ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №54 від 14.02.2012.

Відповідно до п. 4.4.4 ДСТУ 3587-97, пошкоджені елементи дорожніх огороджень підлягають відновленню або заміні протягом 5 діб з моменту виявлення дефектів, а згідно п. 7.14 указаних Технічних правил, пошкоджені елементи транспортних і пішохідних огорож замінюються новими.

Керуючись указаними вимогами пунктів ДСТУ 3587-97 та Технічних правил, які направлені на забезпечення безпеки дорожнього руху, Позивачем було складено зведений кошторисний розрахунок вартості заміни пошкодженої колесовідбійної огорожі, відповідно до якої вартість заміни склала 5 309,92 грн. Після розрахунку вартості, Позивачем власними силами були проведені роботи по заміні пошкодженої колесовідбійної огорожі, загальна вартість яких склала 5309,92 грн., що підтверджується актом приймання виконаних робіт №02/41 від 01.02.2017.

Отже, заміна пошкодженої колесовідбійної огорожі на нову була здійснена Позивачем на виконання вимог вищенаведених ДСТУ 3587-97 та Технічних правил, та у забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, усупереч твердженням Відповідача, Позивачем не було відремонтовано пошкоджену частину, а замінено її пошкоджену частину на нову, та у матеріалах справи відсутні докази, що Позивачем було відмовлено Відповідачу у наданні для огляду вилученої пошкодженої частини колесовідбійної огорожі та не забезпечено Відповідачу можливості провести огляд пошкодженого майна.

Судом також враховано, що Позивачем, як балансоутримувачем (титульним власником) пошкодженого у ДТП майна було повідомлено Відповідача про настання ДТП та пошкодження у ДТП майна саме заявою від 16.05.2017 про виплату страхового відшкодування (докази ранішого повідомлення Позивачем у справі відсутні), яку Відповідач розглянув та на яку відповів листом 11.07.2017, та згідно з ч. 2 ст. 33.3 указаного Закону Позивач звільняється від обов'язку збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, у разі якщо не з його вини протягом 10ти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про ДТП його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Матеріали справи не містять доказів прибуття уповноваженого представника Відповідача до місцезнаходження пошкодженого майна (вилученої Позивачем пошкодженої частини колесовідбійної огорожі) протягом 10ти робочих днів після одержання ним повідомлення від Позивача про ДТП, і також не містять доказів що Позивачем у супереч запиту Відповідача не було йому повідомлено місцезнаходження майна для огляду, тому за приписами вказаної норми Позивач був звільнений від обов'язку збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП.

З огляду на наведене Відповідачем не доведено, що мало місце таке невиконання Позивачем, як особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених вказаним Законом, що це призвело до неможливості Відповідача встановити факт ДТП, причини та обставини настання ДТП або розмір заподіяної шкоди, тому відмову Відповідача у виплаті страхового відшкодування визнає необґрунтованою.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/9246799 та положення статей 12, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000 грн.) та в межах фактичних затрат Позивача відповідно до реальної вартості відновлення (заміни на нове) втраченого майна (5309,92 грн.), та за мінусом встановленої полісом франшизи (500 грн.), та отже в сумі 4809,92 грн.

Отже, вимоги позову задовольняються частково.

У іншій частині (про стягнення 500 грн. франшизи), то суд у цій частині у позові відмовляє, оскільки згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог,

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, літера А; ідентифікаційний код 30859524) на користь Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (м. Київ, Набережно-Печерська дорога, будинок 2; ідентифікаційний код 03359018) 4809 (чотири тисячі вісімсот дев'ять) грн. 92 коп. відшкодування матеріальної шкоди, а також 1449 (одну тисячу чотириста сорок дев'ять) грн. 39 коп. судового збору.

Видати наказ.

У іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.10.2017

Суддя Сташків Р.Б.