КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Справа№ 910/8699/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Грищенко А.А. (довіреність №2-362д від 19.12.2016 р.)

від відповідача - Безсрочна А.М. (довіреність №7 від 10.01.2017 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2017 р.

у справі №910/8699/17 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» про стягнення 19395,51 грн. основного боргу, 200,54 грн. 3% річних, 726,05 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.07.2017 р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 19395,51 грн. заборгованості, 200,54 грн. 3% річних, 726,05 грн. інфляційних втрат та 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, обставинам справи та з невірним застосуванням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

09.10.2017 р. представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням по справі №910/11707/17 за позовом ТОВ «Карпатигаз» до ПАТ «Укргазвидобування» про стягнення коштів.

Колегія суддів, вислухавши думку представників сторін, не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання у зв'язку з тим, що у даному випадку відсутні обставини, які унеможливлюють розгляд справи до вирішення у господарському суді спору по справі №910/11707/17, оскільки суд може самостійно встановити наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та можливість застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Крім того, зупинивши провадження у справі, апеляційний господарський суд порушить право позивача на розумні строки розгляду справи (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 04.09.2017 р. по справі №910/24394/16).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.11.2016 р. між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець) було укладено договір оренди № УГВ 3590/33/2-16, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове платне користування Хрестищенську дотискуючу компресорну станцію, реконструйовану згідно з Проектом «Облаштування Хрестищенського газоконденсатного родовища. Реконструкція Хрестищенської дотискуючої компресорної станції. Установка поглибленого вилучення вуглеводнів» (додатком № 4 до ДСД №3 від 10.06.2002 p.), що складається з основних засобів, перелік яких наведений в додатку №1, а орендар зобов'язується прийняти майно у строкове платне користування та сплачувати орендодавцеві орендну плату в порядку та розмірах, встановлених цим договором.

Відповідно до п.1.2 договору, майно розташоване за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Першотравневе.

За умовами п.1.6 договору, орендар використовує майно за його цільовим призначенням - перекачка (компримування) вуглеводнів Хрестищенсько-Єфремівської групи родовищ та Шебелинського родовища.

Пунктом 1.7 договору встановлено, що з підписанням цього договору, майно передається для використання в господарській діяльності орендаря, в зв'язку з чим витрати на енергоресурси, пов'язані з експлуатацією майна орендарем, а саме: витрати паливного газу та електроенергії, використаних під час експлуатації майна орендарем протягом строку дії цього договору, покладаються на орендаря.

В п. 1.8 договору сторони узгодили, що амортизаційні витрати та всі інші витрати на утримання майна, в тому числі витрати на поточний та капітальний ремонти (далі - ремонт), крім витрат, вказаних у п. 1.7 цього договору, покладаються на орендодавця та в будь-якому випадку не підлягають компенсації з боку орендаря.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендодавець зобов'язується нести всі витрати, пов'язані з майном, крім витрат, зазначених в п. 1.7 договору, відшкодувати орендарю витрати на ремонт майна, здійснені орендарем, на підставі підтверджуючих документів, наданих орендарем та в строки, вказані орендарем у вимозі щодо відшкодування вартості проведеного ним ремонту.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати, пов'язані з повіркою засобів вимірювальної техніки на підставі договору на виконання платних робіт (послуг) № 007266 від 03.02.2010 р., укладеного з ДП «Харківстандартметрологія», що підтверджується актом № 37459 від 16.12.2016 р., згідно якого було здійснено повірку та оформлення паспорту на звужуючий пристрій, та повірку діафрагми на загальну суму 2566,90 грн. ( в т.ч. ПДВ 427,82 грн.). Вказані кошти у розмірі 2566,90 грн. увійшли до загальної суми, яка була сплачена відповідно до платіжного доручення №17721 від 24.11.2016 р. на суму 8664,83 грн.

Також, позивачем були понесені витрати, пов'язані з проведенням повірки потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу на підставі договору виконання платних послуг №440-В517/16 від 11.10.2016 р., укладеного з ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до акта № 440- В517/16 від 27.12.2016 р., виготовлено повірочні газові суміші типу природного газу у кількості 2 балони на загальну суму 16828,61 грн., які оплачені відповідно до платіжного доручення № 4013 від 01.12.2016 р.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач, на підставі п.п. 1.7, 1.8 договору звернувся до відповідача з вимогою № 36-06-13753-3 від 22.12.2016 р. про відшкодування понесених витрат, пов'язаних з повіркою засобів вимірювальної техніки (а саме - перевірка та оформлення паспорту на звужуючий пристрій та повірка діафрагми) у сумі 2566,90 грн., яка отримана відповідачем 26.12.2016 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також позивач надіслав відповідачу вимогу за вих. № 36-06-13905-3 від 27.12.2016 р. про відшкодування понесених витрат, пов'язаних з проведенням повірки потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу, а саме виготовлення повірочних газових сумішей типу природного газу у кількості 2 балони, в сумі 16828,61 грн., яка отримана відповідачем 30.12.2016 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак відповідач вказані вимоги залишив без відповіді та задоволення.

У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо відшкодування понесених у грудні 2016 року витрат, пов'язаних з повіркою засобів вимірювальної техніки у розмірі 19395,51 грн. (2566,90+16828,61), позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач, посилаючись на умови договору №3 про спільну діяльність від 10.06.2002 р., зазначив, що згідно п. 3.1 додатку №4 додаткової угоди №4 до договору спільної діяльності, облік видобутих вуглеводнів здійснюється за допомогою існуючого вузла обліку, який за необхідністю може бути модернізований за рахунок коштів спільної діяльності. Враховуючи, що ПАТ «Укргазвидобування» є учасником договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 р., відповідач вважає, що всі експлуатаційні витрати на технічне обслуговування вказаного витратомірного вузла обліку повинно нести ПАТ «Укргазвидобування». Також, відповідач стверджує, що витрати, які поніс позивач, у зв'язку з проведенням повірок, не відносяться до жодного виду витрат, визначених п. 1.8. договору.

Частинами 1, 3 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Договір оренди є одним з видів зобов'язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов'язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, а також умови договору, які погоджені сторонами, колегія суддів вважає, що витрати здійснені позивачем на проведення повірки потокового хронографу та вузла комерційного обліку газу не є ремонтними роботами. Необхідність проведення інспекційної повірки обумовлена вимогами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», з метою використання позивачем орендованого майна за призначенням. Отже, вказані витрати відповідно до п. 1.8 договору, відносяться до інших витрат на утримання майна та покладаються на відповідача.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем у судовому засіданні не надано доказів компенсації витрат позивача, понесених на утримання майна згідно актів № 37459 від 16.12.2016 р. на суму 2566,90 грн. та № 440- В517/16 від 27.12.2016 р. на суму 16826,61 грн. Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач не надав.

Заперечення відповідача з посиланням на договір № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 р. оцінюються колегією суддів критично, оскільки предметом розгляду у даній справі є цивільно-правові відносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме на підставі договору № УГВ 3590/33/2-16 від 14.11.2016 р. Також необґрунтованими колегія суддів вважає твердження відповідача, що понесені позивачем витрати, у зв'язку з проведенням повірок, не відносяться до жодного виду витрат, визначених п. 1.8. договору, оскільки умовами вказаного пункту не визначений вичерпний перелік таких витрат.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 19395,51 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 200,54 грн. та інфляційні втрати в розмірі 726,05 грн.

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 200,54 грн. та інфляційних втрат у розмірі 726,05 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

09.10.2017 р. позивачем долучено до матеріалів справи копії листів №26-02-11457-3 від 25.10.2016 р., №26-02-12554-3 від 18.11.2016 р., №26-02-12642-3 від 22.11.2016 р., №22/11-П від 22.16.2016 р., які колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем не доведено, в порядку ст. 101 ГПК України, неможливість подання таких доказів в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, обставинам справи та з невірним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2017 р. у справі №910/8699/17 залишити без змін.

Справу №910/8699/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець