ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2017 Справа № 920/793/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Суми-Авто", м. Суми;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Шостка, Сумська область;

про стягнення 9837 грн. 93 коп.

Суддя Котельницька В. Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Кекін О. В. (довіреність № 8 від 03.07.2017),

від відповідача: не з'явився,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача 12838 грн. 48 коп. з яких: 12051 грн. 24 коп. заборгованості за договорами оренди, укладеним між сторонами даного спору, 787 грн. 24 коп. пені, а також стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

04.10.2017 позивач подав заяву № 428 про зменшення суми позовних вимог, відповідно до якої, у зв'язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості, просить суд стягнути з відповідача 9050 грн. 69 коп. заборгованісті за договорами оренди, укладеним між сторонами даного спору, 787 грн. 24 коп. пені, а також 1600 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято до розгляду заяву позивача від 04.10.2017 № 428 про зменшення позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви від 04.10.2017 № 428 про зменшення позовних вимог підтримав, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, ухвала суду від 22.08.2017 № 920/793/17 надіслана на адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві, яка співпадає з адресою, зазначеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованому за електронним запитом суду від 21.09.2017 №, а саме: 41100, АДРЕСА_1, повернута поштовим відділенням зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

02.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Суми-Авто» (позивач - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач - орендар) укладено договір оренди № 02/02-15 (далі - Договір № 1), термін дії якого відповідно до п. 17.1 два роки. (а.с. 14-17).

02.17.2017 у зв'язку із закінченням терміну дії Договору № 1 між Публічним акціонерним товариством «Суми-Авто» (позивач - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач - орендар) укладено договір оренди № 02/02-17 (долі Договір № 2) (а.с.20-23) .

Відповідно до п. 1.1. та 1.2. Договору № 1 і Договору № 2 позивач передає, а відповідач приймає в користування нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: Сумська область, АДРЕСА_3, згідно до Додатку № 3 до договору та інше майно, перелік якого наведено у Додатку № 4 до Договору (надалі - Майно). Загальна площа майна, що передається в оренду, складає 90 кв.м.

Пунктами 4.1. та 4.2. Договору № 1 і Договору № 2 визначено, що відповідач вступає в строкове платне користування Майном у термін, указаний у п. 4.2. цього Договору, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та Акта приймання-передачі Майна. Майно повинно бути передане позивачем і прийняте відповідачем за Актом приймання передачі протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання даного Договору. Акт приймання-передачі підписується уповноваженими представниками сторін та скріпляється печатками, і є складовою та невід'ємною частиною даного Договору, визначений як Додаток № 1.

Враховуючи вищезазначене, 02.02.2015 та 02.02.2017 сторонами даного спору були укладені відповідні Акти приймання-передачі (а.с. 18, 24).

Відповідно до п. 5.1 Договору № 1 та Договору № 2 за користування орендованим Майном відповідач сплачує позивачу орендні платежі, визначені сторонами в Додатку № 2 до Договору.

Згідно з Додатком № 2 до Договору № 1 (а.с. 19) місячний розмір орендної плати складає 1426 грн. 50 коп., а відповідно до з Додатку № 2 до Договору № 2 (а.с. 25) місячний розмір орендної плати складає 1800 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 5.2. Договору № 1 та Договору № 2 орендна плата є фіксованим платежем, в який включено плату за користування Майном, земельною ділянкою (амортизаційних відрахувань та витрат позивача, пов'язаних зі сплатою земельного податку пропорційно площі орендованого майна), який відповідач сплачує позивачу незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. До суми орендної плати не включаються витрати за спожиті відповідачем комунальні послуги, та послуги зв'язку, інші супутні послуги за погодженням сторін. Ці витрати сплачуються позивачем, підлягають обов'язковій компенсації відповідачем позивачу у повному обсязі на підставі рахунку-фактури позивача, не пізніше 3 банківських днів з дати одержання відповідного рахунку, шляхом грошового переказу.

Пунктом 5.6. Договору № 1 та Договору № 2 встановлено, що сплата орендних платежів проводиться відповідачем щомісячно на підставі рахунку-фактури позивача, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати одержання відповідного рахунку, шляхом грошового переказу на поточний банківський рахунок позивача, але не пізніше 20-го числа поточного місяця.

Як зазначає позивач у своєму позові, що підтверджується доданими до позову рахунками-фактури, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та актом звірки взаєморозрахунків станом на 12.07.2017 у відповідача існує наступна заборгованість перед позивачем: 2853, грн. 00 коп. заборгованості з орендної плати за грудень 2016 року - січень 2017 року та 500 грн. 32 коп. за використання технологічних мереж по Договору № 1 та 8200 грн. заборгованості по орендній платі за березень-липень 2017 року та 497 грн. 92 коп. за використання технологічних мереж по Договору № 2, що разом складає 12051,24 грн.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 12.07.2017 заборгованість відповідача склала 13109,85 грн. (а.с. 46).

Відповідно до виписки по рахунку (а.с. 49), про що зазначає і позивач у своїй позовній заяві, 20.07.2017 відповідачем була здійснена часткова сплата заборгованості в сумі 2953 грн.

Крім того, відповідно до поданої позивачем заяви від 04.10.2017 № 428, останній зазначає про часткову сплату відповідачем заборгованості, що підтверджується доданою до зазначеної заяви випискою по рахунку від 21.09.2017, та згідно з актом звірки розрахунків станом на 27.09.2017 просить суд стягнути з відповідача 9050,69 грн. заборгованості за Договором № 1 та Договором № 2.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що заборгованость відповідача з орендної плати та послуг з використання технологічних мереж по Договору № 1 та Договору № 2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та становить 9050,69 грн. Разом з цим, відповідачем не подано ні доказів сплати зазначеної суми боргу, ні аргументованих заперечень проти позовних вимог, підтверджених належними та допустимими доказами.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати та послуг з використання технологічних мереж, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати та послуг з використання технологічних мереж в сумі 9050 грн. 69 коп.

Крім того, згідно розрахунку, викладеного позивачем у його позовній заяві, останній просить суд стягнути з відповідача 787 грн. 24 коп. пені.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно з п. 12.4. Договору № 1 та Договору № 2, за несплату орендних платежів у повному обсязі й у визначений термін, відповідач на користь позивача сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми не перерахованих вчасно платежів, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Оскільки, право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене чинним законодавством та умовами укладених договорів, але позивачем не було надано належних та допустимих доказів здійснення розрахунків з відповідачем за 2016 рік за спірним договором від 02.02.2015, в зв'язку з чим не є неможливим перевірити правомірність розрахунку пені за даний період, суд з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" , зробивши власний перерахунок пені за 2017 рік, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, а саме: стягнення з відповідача пені в розмірі 587 грн. 67 коп.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, несвоєчасної сплати орендної плати, суд дійшов висновку про відшкодування позивачу за рахунок відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (41100, АДРЕСА_2, і.н. НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Суми-Авто» (40002, м. Суми, вул. Роменська, 98, ) 9050 грн. 69 коп. заборгованості з орендної плати та послуг з використання технологічних мереж, 587 грн. 67 коп. пені за договором оренди від 02.02.2015 № 02/02-15 та договором оренди від 02.02.2017 № 02/02-17, укладеними між сторонами даного спору, а також 1600 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.10.2017.

Суддя в.л. котельницька