ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Справа № 915/791/17

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1, дов. від 28.12.2016 № 7859-К-О,

представник відповідача в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК",

01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ;

адреса для листування: 49027, а/с 1800, м. Дніпро;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1;

про стягнення кредитних коштів, відсотків, комісії та пені за користування кредитними коштами, а всього грошових коштів у сумі 19202 грн. 37 коп., за кредитним договором від 27.11.2013, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 19202 грн. 37 коп., із яких: 2900 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 5149 грн. 61 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 3736 грн. 50 коп. - заборгованість із сплати комісії за користування кредитом; 7416 грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором; посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, котрі разом із заявою підприємця від 27.11.2013 про відкриття поточного рахунку складають договір банківського обслуговування від 27.11.2013, а саме, зобов'язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим на підставі Умов на суми заборгованості нараховано пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 11.08.2017 порушено провадження в даній справі і зобов'язано позивача усунути недоліки позову.

Підприємець ОСОБА_2 у судове засідання вдруге не з'явився, направлене на адресу відповідача поштове відправлення з ухвалою суду про відкладення розгляду справи від 06.09.2017 повернено до суду у зв'язку з закінченням строку зберігання, проте суд виходить с того, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, так як вказану ухвалу суду направлено на адресу, за якою ОСОБА_2 зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ст.75 ГПК України.

Вислухавши думку представника позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Чинним законодавством передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Укладення між Банком і підприємцем ОСОБА_2 договору банківського обслуговування у формі договору приєднання підтверджується заявою відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 27.11.2013 (ас. 16). Згідно цієї заяви підприємець ОСОБА_2 приєднується та погоджується з Умовами, тарифами Банку, розміщеними на офіційному сайті Приватбанку www.pb.ua, котрі разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування (далі - договір).

Умовами, актуалізованими в редакції станом на момент підписання договору, і які є невід'ємною частиною укладеного сторонами договору від 27.11.2013, передбачено таке.

Банком надається кредит підприємцю ОСОБА_2 (Клієнту) в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати процентів та винагороди (п. 3.18.1.3 Умов).

Кредитний ліміт являє собою суму грошових кошів, у межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників. Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта. Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших) (п.п. 3.18.1.5, 3.18.1.1, 3.18.1.6 Умов).

Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування кредитним лімітом становить не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо (пп. 3.18.1.11 Умов).

Проведення платежів Клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - Угода) (п. 3.18.1.8 Умов).

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 3.18.4.1 Умов).

Так, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо піддягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти у розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п.п. 3.18.4.1 - 3.18.4.1.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.18.4.9 Умов).

Сплата процентів за користування кредитом, розрахованих згідно п.п. 3.18.4.1 - 3.18.4.2, здійснюється в порядку, вказаному в п.п. 3.18.1.1, 3.18.2.1.4, 3.18.2.2.8. Проценти, несплачені по закінченню періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (п. 3.18.4.3 Умов).

Банк має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, зокрема, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом направлення повідомлення (пп. 3.18.2.3.4 Умов).

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

У відповідності до чинного законодавства України банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних (ст. 339 ГК України).

Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (ч.1 ст.341 ГК України), а кредитні операції полягають у розміщені банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (ст.345 ГК України). Для здійснення розрахунків суб'єкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (ч.2 ст.341 ГК України).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

На виконання умов договору Банком установлено для підприємця ОСОБА_2 кредитний ліміт у розмірі 2900 грн., починаючи з 11.03.2014, що випливає з виписки з Приват24 щодо відповідача та витягу з особового рахунку відповідача за період 27.11.2013-14.06.2017.

Із витягу з особового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості також випливає, що 05.05.2014 кредитний ліміт підприємцем використано, проте платежів на виконання грошових зобов'язань за договором відповідач не здійснював з 30.04.2014, і тому на даний час за відповідачем обліковується заборгованість з повернення кредитних коштів у сумі 2900 грн.

З розрахунком такої заборгованості суд погоджується.

Із цих же розрахунків заборгованості випливає, що Банком у період 20.02-25.02.2014 не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами; в період 26.02-01.06.2014 нараховані відсотки, виходячи із ставки 24 % річних; у період 02.06-30.06.2014 - виходячи із ставки 48 % річних, і за період 01.07.2014 -14.06.2017, - виходячи із ставки 56 % річних, а всього відсотків за період 20.02.2014 -14.06.2017 в сумі 5149 грн. 61 коп.

Здійснення нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період 26.02-01.06.2014, виходячи із ставки 24 % річних, і в період 02.06-30.06.2014, виходячи із ставки 48 % річних, суд визнає обґрунтованим, тому що застосуванням зазначених розмірів відсоткових ставок передбачено Умовами, які діяли в редакції на момент укладення договору, а щодо застосування у період 01.07.2014 -14.06.2017 відсоткової ставки у розмірі 56 % річних - приходить до такого.

На підтвердження обґрунтованості застосування відсоткової ставки у розмірі 56 % річних Банк послався на:

1) вищевказані приписи Умов, котрими передбачено, що відсоткова ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком, у разі, якщо підвищиться облікова ставка Нацбанку України на 1 чи більше пунктів, чи/або курс гривні до іноземної валюти 1-ї групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше процентів. При цьому підвищена відсоткова ставка застосовується після того, як Банком буде повідомлено про викладені вище події клієнтові, а клієнт не погасить заборгованості перед Банком у порядку та строки, передбачені Умовами;

2) рішення кредитного комітету Банку, оформлене протоколом від 27.05.2014 за № Э.DN/201/3/2/6-6782641, згідно якого з 01.07.2014 підвищено відсоткові ставки за кредитним лімітом на рахунках після пільгового періоду з 24 % річних до 36 % річних - понад 45 днів, 56 % річних - понад 3 місяці.

3) виписку з Приват 24 з особового рахунку підприємця ОСОБА_2, з якої випливає, що відповідача 20.06.2014 повідомлено про підвищення відсоткової ставки з 01.07.2014 з підстав значного підвищення курсу долара США по відношенню до гривні.

Суд відхиляє твердження Банку про те, що Банк, підвищивши з 01.07.2014 відсоткові ставки, зокрема з 48 % річних до 56 % річних, діяв правомірно.

Такі твердження не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору і положеннях чинного законодавства України.

В Умовах, які діяли в редакції на момент укладення сторонами кредитного договору, в пп. 3.18.2.3.1 викладено наступне: "Сторони в порядку ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком, у разі якщо збільшиться облікова ставка НБУ на 1 або більше пунктів, та / або курс гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та / або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків. Сторони погодилися, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після того, як Банк повідомить Клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а Клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені "Умовами і правилами надання банківських послуг". Банк повідомляє Клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт- банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).".

Викладені положення Умов є загальними, проте, в укладеному сторонами договорі банківського обслуговування від 27.11.2013, складовою якого є заява підприємця ОСОБА_2 від 27.11.2013, зі змістом якої погодився Банк, сторони узгодили, що відносини між ними можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору так і шляхом обміну інформацією/узгодженням щодо банківського обслуговування через web-сайт банку (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Викладені у заяві способи врегулювання між сторонами відносин за договором, узгоджуються з положеннями пп. 3.18.1.16 Умов у редакції, що діяла на момент укладення договору, згідно якого при укладанні договорів і угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідача до Умов, сторони допускають використання підписів відповідача у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований позивачем через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі відповідача з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Цивільним законодавством України передбачено, зокрема, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.ч. 4-6 ст.1056-1 ЦК України).

Умовами у редакції, що діяла на момент укладення сторонами договору, не визначено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу; не зазначено індекс, що має використовуватися у формулі визначення змінюваної процентної ставки; не зазначено максимальний розмір збільшення процентної ставки за договором. Таке не визначено й іншими поданими Банком документами.

Системний аналіз вищенаведеного дозволяє дійти висновку про те, що встановлені Умовами і Тарифами Банку змінювані відсоткові ставки за користування кредитними коштами, з якими погодився відповідач при укладенні договору, могли бути в подальшому зміненими лише за погодженням сторін у визначені в заяві підприємця ОСОБА_2 способи.

Суд вважає, що одне лише розміщення Банком повідомлення щодо зміни Умов та Тарифів Банку в частині збільшення з 01.07.2014 відсоткових ставок за користування кредитними коштами на особовому рахунку підприємця ОСОБА_2 на сайті Приват 24 не є доказом погодження Банком і відповідачем зміни узгоджених раніше у договорі відсоткових ставок.

Так як позивачем не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що підприємцем ОСОБА_2 надано згоду на зміну умов договору, а саме, збільшення з 01.07.2014 відсоткових ставок по кредиту, суд вважає, що Банк в односторонньому порядку безпідставно застосовував у період 01.07.2014 -14.06.2017 відсоткову ставку 56 % річних.

З огляду на викладене, суд визнає, що при розрахунках сум відсотків за користування відповідачем кредитними коштами належить застосовувати відсоткові ставки в розмірі 24 % річних у період 26.02-01.06.2014, а в період 02.06.2014-14.06.2017 - в розмірі 48 % річних, котрі вказані у п.п. 3.18.4.1 - 3.18.4.1.4 Умов, актуалізованими на момент укладення договору.

Суд вважає, що розрахований розмір заборгованості відповідача зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у період 26.02.2014-14.06.2017 складає загальну суму 4454 грн. 26 коп.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд визнає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 2900 грн. підлягають задоволенню повністю, а вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 5149 грн. 61 коп. - частково: в сумі 4454 грн. 26 коп.

Щодо вимог Банку про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом, суд приходить до такого.

У відповідності до Умов підприємець ОСОБА_2 взяв зобов'язання за використання ліміту відповідно до п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2 Умов сплачувати Банку винагороду 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами (пп. 3.18.4.4 Умов).

Щодо такого зобов'язання суд ураховує наступне. Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.18.1.1 Умов). У підпунктах Умов, до котрого відсилає п.п 3.18.4.4 Умов, передбачено:

п.п. 3.18.1.4 - що кредитний ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченим Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі знижень грошових надходжень на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і клієнта;

пп. 3.18.2.3.2 Умов, - що Банк має право не менше одного разу на місяць проводити перерахунок ліміту. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою письмову згоду на те, що у разі зміни суми, отриманої в результаті чергового перерахунку ліміту, Банк має право змінити ліміт в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і клієнта.

Із аналізу положень, викладених у вказаних та інших підпунктах Умов, випливає, що винагорода за "використання ліміту" не є тотожною користуванню клієнтом кредитними коштами в сумі ліміту, за що клієнт сплачує Банку узгоджені між ними відсотки, а винагорода сплачується клієнтом за виконання Банком повноважень, викладених, зокрема у п.п. 3.18.1.1., 3.18.1.6, 3.18.2.3.2 Умов.

Крім того, пп.3.18.1.8 Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг.

Так як Банком не подано доказів виконання повноважень щодо "використання ліміту", у розумінні пп. 3.18.4.4, підприємцем ОСОБА_2 після 11.03.2014, то нарахування Банком комісії за користування кредитом за період 02.06.2014-14.06.2017 в сумі 3736 грн. 50 коп. є безпідставним, і тому вимоги про стягнення зазначеної суми заборгованості не підлягають задоволенню.

Суд визнає, що за прострочення повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами позивачем обґрунтовано нараховано пеню на підставі умов укладеного сторонами кредитного договору та чинного законодавства України.

Господарським законодавством визначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

В Умовах, які діяли в редакції на момент укладення договору, дотримані вищевказані вимоги законодавства. У відповідності до пп. 3.18.5.1 цих Умов при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань: сплати відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту, комісії чи винагороди відповідач сплачує позивачу за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.18.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п. 3.18.5.4 Умов).

З урахуванням викладеного, суд погоджується з поданим Банком розрахунком пені за порушення підприємцем ОСОБА_2 грошових зобов'язань з повернення кредитних коштів за договором, нарахованої у період 01.07.2017- 14.06.2017 в сумі 3263 грн. 13 коп.

Щодо нарахованої Банком пені за порушення відповідачем зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, то суд вважає, що такий розрахунок належить здійснити за період 06.03.2014- 14.06.2017 на суми відсотків, визначених із застосуванням відсоткових ставок, котрі визначені Умовами на дату укладення сторонами договору.

Визначений судом розмір пені за порушення підприємцем ОСОБА_2 грошових зобов'язань за договором зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, нарахованої у період 06.03.2014- 14.06.2017, складає суму 2951 грн. 27 коп.

Так як суд визнав недоведеними вимоги Банку про стягнення з відповідача спірної суми комісії за "використання ліміту", то відсутні підстави для нарахування пені на визначену Банком спірну суму комісії за "використання ліміту". Отже, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати комісії не можуть бути задоволеними.

Таким чином, суд визнає доведеними вимоги Банку про стягнення з відповідача пені в загальній сумі 6214 грн. 40 коп. (3263 грн. 13 коп. + 2951 грн. 27 коп.).

Разом з тим, визначаючи розмір підлягаючої до стягнення пені, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, і враховує, що нарахована сума пені за порушення підприємцем ОСОБА_2 своїх грошових зобов'язань за кредитним договором є непропорційною розміру позовних вимог про стягнення заборгованості з повернення кредитних коштів, нарахованих за користування ними відсотків; що підвищені відсоткові ставки за користування кредитними коштами в значній мірі мінімізують утрати Банку від прострочення відповідачем грошових зобов'язань.

Викладені обставини суд ураховує як виняткові, які, з урахуванням інтересів сторін, дають право суду зменшити розмір пені, виходячи із положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

На підставі вказаного, суд визнає, що належить зменшити розмір пені, а саме: за прострочення повернення кредитних коштів - до суми 815 грн.; за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами - до суми 735 грн., а всього задовольнити вимоги Банку про стягнення пені в сумі 1550 грн.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 49 ГПК України).

Отже, витрати Банку на оплату позовної заяви судовим збором підлягають відшкодуванню за рахунок підприємця ОСОБА_2.

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем суд ураховує наступне. Банком сплачено, згідно платіжного доручення від 11.07.2017 № BOJ61B1CEI, судовий збір у сумі 1600 грн., виходячи із ціни позову в сумі 19202 грн. 37 коп. Розмір сплаченого судового збору узгоджується з положеннями Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), відповідності до яких, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Судом визнані доведеними позовні вимоги в загальній сумі 8904 грн. 26 коп. (2900 грн. + 4454 грн. 26 коп. + 1550 грн.). Така ціна позову підлягає оплаті судовим збором у сумі 1600 грн., яка є мінімальною сумою судового збору, тому цю суму належить стягнути з відповідача на відшкодування витрат Банку з оплати позову судовим збором.

У судовому засіданні 05.10.2017, згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", 01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, грошові кошти в загальній сумі 8904 (вісім тисяч дев'ятсот чотири) грн. 26 коп., із яких: 2900 (дві тисячі дев'ятсот) грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 4454 (чотири тисячі чотириста п'ятдесят чотири) грн. 26 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 815 (вісімсот п'ятнадцять) грн. - пеня за прострочення повернення кредитних коштів; 735 (сімсот тридцять п'ять) грн. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.10.2017.

Суддя Ю.М. Коваль.