РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017Справа №910/11514/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управ-Дом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-груп"

про стягнення 19 421, 84 грн.

за участю представників:

від позивача:Варакута Г.Г. - представник за довіреністю № 13 від 13.01.2017р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Управ-Дом" (далі - ТОВ "Управ-Дом") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-груп" (далі - ТОВ "Мегаполіс-груп") про стягнення 19 421, 84 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем грошових зобов'язань за договором від 31.07.2012 р. в частині своєчасної оплати вартості отриманих послуг з постачання теплової енергії.

У позові ТОВ "Управ-Дом" просить стягнути з ТОВ "Мегаполіс-груп" основну заборгованість у сумі 18 872,49 грн., пеню у сумі 345,37 грн., інфляційну складову боргу у сумі 120,71 грн. та 3 % річних у сумі 83,27 грн., а всього - 19 421, 84 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд без його участі до суду не надав, причини його неявки визнані судом неповажними.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

31.12.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Управ-Дом" (виконавець) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-груп" (споживач) був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

Згідно з п 1 договору виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, зокрема, з централізованого опалення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Опалювальна площа квартири становить 125,3 кв.м. (п. 3 договору)

Тариф за послугу з централізованого опалення становить 903,4 грн. за гегакалорію на протязі місяця, віднесену на кв.м. опалювальної площі (п. 5.3 договору).

Сторони погодили, що розрахунковим періодом є місяць, а тому платежі вносяться не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за послуги вноситься на розрахунковий рахунок вказаний у квитанції (п.п. 9, 13).

Відповідно до п. 17 договору споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, за період з листопада 2015 р. по січень 2016 р. надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 20 372,49 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000083 від 01.01.2016 р., № ОУ-000099 від 01.01.2016 р., № ОУ-0000437 від 31.01.2016 р., № ОУ-0000907 від 29.02.2016 р., актами приймання-передачі товарної продукції з листопада 2015 р. по січень 2016 р. та поясненнями представника позивача.

Однак, відповідач зі свого боку зобов'язання з оплати наданих послуг за вказаний період виконав неналежним чином, оплатив їх частково - на суму 1 500,00 грн. Отже, заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію склала 18 872,49 грн.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 18 Порядку обліку та оплати послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Як вже було зазначено, в пункті 9 договору сторони домовились, що платежі за фактично спожиту теплову енергію споживачем вносяться не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання та у визначений сторонами строк передбачені договором платежі не сплатив, заборгованість у сумі 18 872,49 грн. за період з листопада 2015 р. по січень 2016 р. підлягає стягненню, а позов в цій частині - задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача пеню у сумі 345,37 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності, за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Пунктом 20 договору сторони передбачили, що споживач несе відповідальність за порушення зобов'язань, установлених законодавством і цим договором.

З наявного у матеріалах справи розрахунку пені, заявленої до стягнення, вбачається, що позивач взяв до уваги ставку пені у розмірі 0,01 %, а не розмір, визначений у ст. 1 вказаного Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», що є правом позивача, тому суд розглядає позовні вимоги в цій частині в межах заявлених.

У той же час, згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Обмеження строку нарахування пені 6-ти місячним строком також передбачено пунктом 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Провівши власний розрахунок штрафних санкцій на підставі наведених обставин та вимог закону, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 286,86 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки ним не враховано обмеження, передбачені ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Також провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційна складова боргу у сумі 120,71 грн. та 3 % річних у сумі 83,27 грн., що відповідає розрахунку позивача.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково.

Згідно зі статтею 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Управ-Дом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-груп" про стягнення 19 421, 84 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс-груп" (04201, м. Київ, вул. Михайла Майорова, буд. 7, офіс 1, ідентифікаційний код 37195435) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управ-Дом" (04201, м. Київ, вул. Майорова, 7, офіс 994, ідентифікаційний код 36698591) заборгованість у сумі 18 872 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят два) грн. 49 коп., пеню у сумі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 86 грн., інфляційні втрати у сумі 120 (сто двадцять) грн. 71 коп. та 3 % річних у сумі 83 (вісімдесят три) грн. 27 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 595 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 18 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 9 жовтня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 17 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.