ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.2017 Справа № 904/7491/17

За позовом Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 Міністерства охорони здоров`я України"

до Державного підприємства "СМОЛИ"

про стягнення за договором №ПП-02-2015/18 від 12.03.2015 про надання медичних послуг по періодичним профілактичним медичним оглядам працівників окремих професій, виробництв та організацій

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність № 4 від 18.07.2017,

представник ОСОБА_2 - довіреність № 6 від 15.08.2017;

від відповідача: представник ОСОБА_3 - довіреність № 58-01/2 від 01.09.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Державний заклад "Спеціалізована медико-санітарна частина №8 Міністерства охорони здоров'я України", м.Кам'янське, Дніпропетровська область (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Державного підприємства "Смоли", м.Кам'янське, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 29048,95грн. основної заборгованості; 1157,95грн. трьох відсотків річних; 4874,41грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

12.03.2015 між сторонами укладено договір №ПП-02-2015/18 про надання медичних послу по періодичним профілактичним медичним оглядам працівників окремих професій, виробництв та організацій.

17.07.2015, на підставі рахунку №72, акту виконаних робіт від 17.07.2015, платіжним дорученням №1406 відповідачем перераховано позивачу 20000,00грн. за надані у липні медичні послуги.

13.11.2015 за результатами надання медичних послуг сторонами складено "Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників" згідно якого позивачем оглянуто 340 осіб - працівників відповідача.

У грудні 2015 року сторонами складено акт виконаних робіт про здійснений у вересні 2015 року позивачем медичний огляд працівників відповідача на суму 14498,58грн., які перераховано відповідачем на рахунок позивача 06.05.2016 платіжним дорученням №729 на підставі рахунку позивача №102.

За результатами медичного огляду працівників відповідача, позивачем складено та 06.12.2016 надано відповідачу для оплати за надані медичні послуги у 2015 році рахунок №131 на суму 29048,94грн. без ПДВ, який відповідач не оплатив.

12.04.2017 позивач супровідним листом №8-1-13/417 направив на адресу відповідача акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2017. Зазначений акт відповідачем не розглянуто та не погоджено, борг за договором не сплачено, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував три відсотки річних та інфляційні втрати за період з січня 2016 року по квітень 2017 року.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2017 справу №904/7491/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 21.07.2017 за вих.№8-1-13/748 ухвалою суду від 25.07.2017 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено слухання на 16.08.2017.

Суд розгляд справи відкладав з 16.08.2017 до 12.09.2017.

12.09.2017 отримано позовну заяву від 11.09.2017 №8-1-13/922 уточнену в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 32367,37грн. основного боргу; 1617,45грн. трьох відсотків річних; 6570,58грн. інфляційних втрат.

Заява від 11.09.2017 №8-1-13/922, яка судом розцінюється як заява про збільшення позовних вимог, прийнята господарським судом до розгляду.

Ухвалою від 12.09.2017 продовжено строк розгляду спору на 15 (п'ятнадцять) календарних днів, а саме по 10.10.2017; Розгляд справи відкладено на 03.10.2017.

03.10.2017 від відповідача отримано відзив в якому позовні вимоги не визнає та просив суд в їх задоволенні відмовити.

03.10.2017 від позивача отримано клопотання про залучення до справи додаткових доказів, а саме довідку Департаменту охорони здоров'я та соціальної політики №09 від 12.12.2016.

Суд оголошував перерву з 03.10.2017 до 04.10.2017.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Господарським судом враховано положення пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач та відповідач про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується явкою представників сторін в судове засідання.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 04.10.2017, представники сторін підтримали обрані правові позиції.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. (постанови Вищого господарського суду України від 24.12.2014 по справі №904/9428/13, від 23.11.2015 по справі №904/2640/15).

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 04.10.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2015 між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №8 Міністерства охорони здоров'я України" (далі по тексту - позивач, виконавець) та Державним підприємством "Смоли" (далі по тексту - відповідач, замовник) укладено договір №ПП-02-2015/18 про надання медичних послуг по періодичним профілактичним медичним оглядам працівників окремих професій, виробництв та організацій (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого виконавець зобов'язується провести якісно медичний огляд працівників "замовника", підлягаючих обов'язковому періодичному медичному огляду, згідно графіку ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України", погодженого з замовником та проводити попередній медичний огляд згідно його заявок, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги з медичних оглядів та сплатити їх вартість, на умовах договору, згідно з Прейскурантом цін (Додаток 1), який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що обсяг, ціна кожного медичного огляду визначається у відповідності до Прейскуранту цін та з урахуванням конкретного обсягу медичного огляду.

Обсяги проведення медичних оглядів можуть бути зменшені виконавцем залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата наданих медичних оглядів позабюджетному замовнику, а також замовнику, що знаходиться у процедурі відновлення платоспроможності (банкрутстві), здійснюється замовником щомісячно в режимі "аванс-кінцевий розрахунок" Аванс проводиться в поточному місяці у розмірі до 50% місячного фінансування, узгодженого між виконавцем та замовником. Остаточний розрахунок проводиться протягом семи робочих днів після підписання Акту здачі-приймання наданих послуг.

Зобов'язання виконавця в частині кількості та вартості фактично наданих послуг замовнику вважаються виконаними з моменту підписання Акту здачі-приймання наданих послуг за договором (пункт 5.4 договору).

Цей договір набирає чинності з дня підписання договору і діє до 31.12.2015 (пункт 10.1 договору).

08.07.2015 між сторонами підписано додаткову угоду №1 в якій сторони домовилися викласти пункт 3.1 договору в наступній редакції:

"Ціна договору є договірною, визначається сторонами з урахуванням кількості оглянутих осіб і Прейскурантної ціни конкретної послуги (Додаток №1) та становить 66900,82грн. без ПДВ".

17.07.2015, на підставі рахунку №72, акту виконаних робіт від 17.07.2015, платіжним дорученням №1406 відповідачем перераховано позивачу 20000,00грн. за надані у липні медичні послуги.

13.11.2015 за результатами надання медичних послуг сторонами складено "Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників" згідно якого позивачем оглянуто 340 осіб - працівників відповідача.

У грудні 2015 року сторонами складено акт виконаних робіт про здійснений у вересні 2015 року позивачем медичний огляд працівників відповідача на суму 14498,58грн., які перераховано відповідачем на рахунок позивача 06.05.2016 платіжним дорученням №729 на підставі рахунку позивача №102.

За результатами медичного огляду працівників відповідача, позивачем складено та 06.12.2016 надано відповідачу для оплати за надані медичні послуги у 2015 році рахунок №131 на суму 29048,94грн. без ПДВ, який відповідач не оплатив.

12.04.2017 позивач супровідним листом №8-1-13/417 направив на адресу відповідача акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2017. Зазначений акт відповідачем не розглянуто та не погоджено, борг за договором не сплачено, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував три відсотки річних та інфляційні втрати за період з січня 2016 року по квітень 2017 року.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, наведені позивачем обставини не визнав.

Відповідач зазначає, що договірні зобов'язання за спірним договором виконано у повному обсязі.

З невідомих для відповідача підстав позивач 06.12.2016, тобто через рік після закінчення строку дії спірного договору, виставив відповідачу рахунок.

Акт здачі-приймання наданих послуг між сторонами не підписано.

В заключному акті, підписаному сторонами 13.11.2015 за результатами проведення періодичних медичних оглядів працівників визначено загальну кількість осіб, які пройшли медичний огляд - 340 осіб, тоді як в рахунку №131 від 06.12.2016 загальна кількість осіб, які, наприклад пройшли медичний огляд лікарем-терапевтом, вказано 356 осіб. В заключному акті від 13.11.2015 кількість жінок, які пройшли періодичний медичний огляд - 129, в той час як у рахунку №131 від 06.12.2016 зазначено, що медичний огляд лікарем-гінекологом пройшли 134 особи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України визначено один із загальних засад цивільного законодавства, а саме свобода договору.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Між сторонами укладено договір №ПП-02-2015/18 від 12.03.2015 про надання медичних послуг по періодичним профілактичним медичним оглядам працівників окремих професій, виробництв та організацій.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (стаття 631 Цивільного кодексу України).

Як визначено в пункті 10.1 договору останній діє до 31.12.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Надання послуг підтверджується актами виконаних робіт (пункт 5.4 договору), а саме акт виконаних робіт від 17.07.2015 на суму 20000,00грн. за надані у липні медичні послуги та акт виконаних робіт складений у грудні 2015 року про здійснений у вересні 2015 року позивачем медичний огляд працівників відповідача на суму 14498,58грн.

13.11.2015 між сторонами підписано Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників;

Акт надання послуг є первинним документом бухгалтерської звітності, що фіксує господарську операцію, яка відбулась між сторонами, а тому може підтверджувати факт надання позивачем та отримання відповідачем обумовлених договором послуг на платній основі.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку виконавця за договором поставити послуги баштовим краном відповідає обов'язок замовника оплатити вартість отриманих послуг.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати отриманих послуг передбачено умовами договору та нормами законодавства.

17.07.2015, на підставі рахунку №72, акту виконаних робіт від 17.07.2015, платіжним дорученням №1406 відповідачем перераховано позивачу 20000,00грн. за надані у липні медичні послуги.

13.11.2015 за результатами надання медичних послуг сторонами складено "Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників" згідно якого позивачем оглянуто 340 осіб - працівників відповідача. У грудні 2015 року сторонами складено акт виконаних робіт про здійснений у вересні 2015 року позивачем медичний огляд працівників відповідача на суму 14498,58грн., які перераховано відповідачем на рахунок позивача 06.05.2016 платіжним дорученням №729 на підставі рахунку позивача №102.

Строк спірного договору закінчив свою дію 31.12.2015. Позивач 06.12.2016 виставив відповідачу рахунок №131 на суму 29048,94грн.; склав Акт звірки взаєморозрахунків з дебіторами та кредиторами станом на 01.01.2017 на суму 29048,94грн.; станом на 01.09.2017 позивач склав Акт звірки взаєморозрахунків з дебіторами та кредиторами на суму 32367,37грн. Акти виконаних робіт на спірні суми між сторонами не складалися та позивачем відповідачу не направлялися.

Рахунок №131 на суму 29048,94грн., Акт звірки взаєморозрахунків з дебіторами та кредиторами станом на 01.01.2017 на суму 29048,94грн. та станом на 01.09.2017 Акт звірки взаєморозрахунків з дебіторами та кредиторами на суму 32367,37грн. господарський суд первинними документами не визнає.

В довідці №09 від 12.12.2016 Департаменту охорони здоров'я та соціальної політики, яку надано позивачем та в якій встановлено, що при співставленні первинних документів, а саме: договорів з юридичними особами та доданих до них рахунків, журналів обліку проведених медичних оглядів виявлено, що виконання послуг по державному підприємству "Смоли" не відповідає даним бухгалтерського обліку. Перевіркою встановлено, що в 2015 році виконано послуг на суму 63547,52грн., а надійшло коштів по актам виконаних робіт на суму 34498,58грн.

При прийнятті рішення господарський суд враховував правову позицію Верховного Суду України, наведену в постанові від 22.01.2013 № 3-69гс13, відповідно до якої стверджується, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Господарський суд констатує, що довідка №09 від 12.12.2016 Департаменту охорони здоров'я та соціальної політики для суду не є обов'язковою і оцінюється за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

В довідці №09 від 12.12.2016 не конкретизовано ні договір, ні первинні документи на обґрунтування заявлених позивачем позовних вимог.

Підпунктом 6.3.2 пункту 6.3 договору визначено, що щомісяця, з дня початку надання послуг, виконавець, а саме позивач, зобов'язаний надавати замовнику інформацію про кількість та вартість фактично наданих послуг працівникам підприємств згідно з Переліком фактично наданих послуг за відповідний період та Акт здачі-приймання наданих послуг за договором за відповідний період.

Господарський суд встановив, що на виконання умов укладено між сторонами договору та зокрема підпункту 6.3.2 пункту 6.3 договору позивач виконав свій обов'язок та виставив рахунок №72 від 17.07.2015 на суму 20000,00грн. та рахунок №12 від грудня 2015 року на суму14498,58грн.; між сторонами підписано акт виконаних робіт від 17.07.2015 на суму 20000,00грн. та акт виконаних робіт від грудня 2015 року на суму 14498,58грн. В період дії договору інші рахунки не виставлялися та акти виконаних робіт не складалися. Заборгованість за вказаними актами у розмірі 34498,58грн. відповідач оплатив, що підтверджується банківськими виписками.

При прийнятті рішення господарський суд врахував положення пункту 5.2 договору, яким визначено, що приймання-здача послуг з медичних оглядів здійснюється згідно до Акту здачі-приймання наданих послуг за договором та документів, що засвідчують кількість та вартість фактично наданих послуг (перелік необхідних документів, що засвідчують кількість та вартість фактично наданих послуг визначається замовником і погоджується з виконавцем та додається до Акту здачі-приймання наданих послуг за договором).

Отже, в укладеному між сторонами договорі сторони в добровільному порядку визначили, що приймання-здача послуг з медичних оглядів здійснюється згідно до Акту здачі-приймання наданих послуг.

Пунктом 5.3 договору визначено, що у разі виявлення недостовірних даних у Акті здачі-приймання наданих послуг за договором та документах, що засвідчують кількість та вартість фактично наданих послуг, уповноваженими представниками сторін складається та підписується акт про виявлені недостовірні дані (або акт про виявлені недостовірні дані складається у довільній формі).

Господарський суд встановив, що сторони не складали акт про виявлені недостовірні дані і зокрема позивач не ініціював його складання.

Згідно із положенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, належними доказами не доведено наявність у відповідача заборгованості у розмірі 32367,37грн. основного боргу.

Враховуючи, що відсутній основний борг, відсутні підстави для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1600,00грн. покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

06.10.2017

Суддя ОСОБА_4