КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Справа№ 5002-12/2809-2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Суліма В.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від прокуратури: Шишман Д.М. - посвідчення № 029902 від 21.10.2014

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: Грицькова І.О. - представник по довіреності № 290 від 26.09.2016

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

від відповідача 3: не з'явився

від третьої особи 1 (апелянта): не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

від третьої особи 4: не з'явився

від третьої особи 5: не з'явився

від третьої особи 6: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

на рішення Господарського суду Автономної республіки Крим від 22.11.2011 у справі №5002-12/2809-2011 (суддя Іллічов М.М.)

за позовом Заступника прокурора м. Ялти, в інтересах держави в особі Республіканського комітету по земельним ресурсам Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна України,

до 1) Кореїзької селищної ради,

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтостроймонтаж",

3) публічного акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1) приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця",

2) дочірнього підприємства клінічного санаторію "Місхор" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця",

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Крим",

4) ОСОБА_4

5) ОСОБА_5

6) Державної інспекції сільського господарства України,

про визнання недійсним рішення та спонукання до повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.03.2013 провадження у справі № 5002-12/2809-2011 зупинено до розгляду Севастопольським апеляційним господарським судом справи № 5002-18/3314-2011 за позовом заступника прокурора м. Ялта в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ЗАТ ЛОЗП «Укрпрофоздоровниця» та Виконавчого комітету Ялтинської міської ради про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 455 (1) від 22.12.2000 та спонукання до повернення майна, рішенням по якій господарський суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2011 позовні вимоги було задоволено частково та визнано недійсним рішення Кореїзької селищної ради АР Крим №1248 від 28.12.2001 „Про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки, наданої, в тому числі, санаторію „ІНФОРМАЦІЯ_1" у зв'язку з переходом права власності на нерухоме майно", в іншій частині позову відмовлено, а отже, на земельній ділянці, право постійного користування якої санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» було припинено спірним рішенням Кореїзької селищної ради, розташовані об'єкти нерухомого майна - спальний корпус № 6,№25, пральня літер К, набуття права власності на які оскаржується у справі № 5002-18/3314-2011.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати, а у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені частково, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.01.2012 прийнято апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до провадження Cевастопольського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.03.2012. провадження у справі № 5002-12/2809-2011 зупинено до розгляду справи №5002-18/3314-2011 Севастопольським апеляційним господарським судом.

У зв'язку із складною політичною ситуацією в Україні, а також окупацією території Автономної Республіки Крим матеріали господарської справи залишились в приміщенні Севастопольського апеляційного господарського суду, а відтак фактично втрачені.

20.01.2017 до Господарського суду Київської області від Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим надійшла заява № 05-26вих-17 від 13.01.2017 про відновлення втраченої справи № 5002-12/2809-2011 для продовження розгляду апеляційної скарги ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення господарського суду АРК від 22.11.2011 Київським апеляційним господарським судом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2017 заяву Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим про відновлення матеріалів втраченої справи № 5002-12/2809-2011 задоволено, матеріали справи № 5002-12/2809-2011 передано до Київського апеляційного господарського суду в порядку ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для продовження розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2011 ухвалене за результатами розгляду позову Заступника прокурора міста Ялти.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2017 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Суліма В.В., Іоннікової І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 справу №5002-12/2809-2011 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення Господарського суду Автономної республіки Крим від 22.11.2011 прийнято до апеляційного провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду на 27.09.2017.

23.08.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів прокуратурою подано пояснення по справі.

25.09.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів представником третьої особи-3 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

27.09.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів позивачем-2 подано відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 27.09.2017 представник прокуратури заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень поданих під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 5002-12/2809-2011 від 22.11.2011 залишити без змін.

В судовому засіданні 27.09.2017 представник позивача-2 заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 5002-12/2809-2011 від 22.11.2011 залишити без змін.

В судове засідання 27.09.2017 позивач-1, відповідачі 1-3 та треті особи 1-6 своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників позивача-1, відповідачів 1-3 та третіх осіб 1-6 за наявними у справі матеріалами.

Клопотання третьої особи-3 про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення з огляду на те, що за висновками суду, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, а також з огляду на те, що обставини, викладенні в клопотанні третьої особи-3 про відкладення розгляду справи, жодним чином не підтверджені.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Кореїзської селищної ради АР Крим № 1248 від 28.12.2001 припинено право постійного користування земельними ділянками, наданими, в тому числі санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» рішенням 35 сесії Кореїзської селищної ради 21 скликання від 07.06.1995 з внесенням зміни до державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданий санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» 30.11.1995 під реєстраційним № 11, а саме: земельна ділянка, займана корпусом № 25 - орієнтованою площею 0,2 га, розміщена адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка, займана корпусом № 6 - орієнтованою площею 0,08 га, розміщена за адресою: АДРЕСА_2; земельна ділянка, займана пральнею - орієнтованою площею 0,04 га, розміщена за адресою; АДРЕСА_2.

Вказане рішення було ухвалено на підставі заяви головного лікаря санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» про припинення права користування частиною земельної ділянки (вх. 02-17/934 від 14.12.2001, вх. № 02-17/958 від 27.12.2001) у зв'язку з переходом права власності на об'єкта нерухомості.

На думку прокурора вказане рішення ухвалено всупереч вимогам чинного законодавства України з огляду на те, що рада фактично розпорядилася земельною ділянкою підприємства, яке має у статутному фонді частку державної власності.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, під час перевірки, прокурором було встановлено порушення норм Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України" від 10.09.1991 №1540-ХІІ; Постанови Ради Міністрів УРСР від 23.04.1960 № 606 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР"; Постанови Верховної Ради України від 10.04.1992 №2268-ХІІ "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України"; постанови Верховної ради України від 04.02.1994 №3943-ХІІ "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР"; Постанови Верховної Ради Української РСР "Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29.11.1990 №506.

На виконання постанови Ради Міністрів Української РСР №606 від 25.04.1960 «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР» усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерство охорони здоров'я УРСР зобов'язане було передати у строк до 01.05.1960 Українській республіканській Раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно пунктів 2, 5 вказаної постанови майно передавалося профспілковим організаціям у відання.

При цьому, колегією суддів відзначає, що чинне на той час законодавство УРСР передбачало можливість існування різних форм власності, регламентувало інститут власності, правовий режим відповідної форми власності та порядок відчуження майна.

Як було визначено ст. 5 Конституції УРСР від 30.01.1937, соціалістична власність в УРСР має або форму державної власності (всенародне добро), або форму кооперативно-колгоспної власності (власність окремих колгоспів, власність кооперативних об'єднань).

Стаття 53 Цивільного кодексу УРСР 1922, який був чинним на момент передання майна у відання Українській республіканській Раді профспілок, передбачала, що розрізняється власність:

а) державна (націоналізована і муніципалізована);

б) кооперативна; в) приватна.

Таким чином, відсутність в постанові Ради міністрів УРСР №606 від 23.04.1960 прямої вказівки про передачу майна у власність, однозначно вказує на відсутність наміру власника - УРСР в особі уповноваженого органу - Ради Міністрів УРСР відчужувати санаторії, будинки відпочинку та пансіонати та передавати їх у власність Українській республіканській Раді профспілок.

У відповідності до Постанови Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 № 506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до зведення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна. (Постанова втратила чинність з дня затвердження Верховною Радою України Державної програми приватизації на підставі Постанови ВР № 2164-ХІІ від 04.03.1992).

Указом Президії Верховної Ради України від 30.08.1991р. №1452-ХІІ «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» та Законом України від 10.09.1991 № 1540-ХІІ Про підприємства, установи та організації союзного впорядкування, розташовані на території України» майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших о'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території нашої країни, є державною власністю України, а укладені після 29.11.1990 майнові договори, якими змінено форму власності, визнаються недійсними.

Своєю постановою від 10.04.1992 № 2268-ХІІ «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», Верховна Рада України, з метою збереження в інтересах громадян України майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР тимчасово, до визначення правонаступників, передала Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні громадських організацій.

В подальшому, постановою Верховної Ради України №3943-XII від 04.02.1994 зобов'язано Кабінет Міністрів України визначити органи управління майном загальносоюзних громадських організацій, які тимчасово виконуватимуть ці функції до законодавчого визначення правонаступників.

Враховуючи викладене, саме Фонд державного майна України уповноважений державою здійснювати функції щодо управління майном громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташоване на території України.

У відповідності до ст. 1 Тимчасового Положення «Про Фонд державного майна України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992, Фонд державного майна України здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Належність профспілок до загальносоюзних громадських організацій затверджується їх Статутом.

Згідно Статуту професійних спілок СРСР, який затверджено постановою XVIII з'їзду профспілок СРСР від 01.01.1987, професійні союзи СРСР складали масову громадську непартійну організацію. Цілями діяльності якої у тому числі було управління зальним страхуванням трудящих, а також управління оздоровницями, які перебували у віданні.

У відповідності до розділу 2 Статуту, організаційна структура профспілок будувалася за територіальним та галузевим принципом. У республіках діяли республіканські, краєві, обласні ради.

Розділом 3 Статуту встановлено, що вищим органом професійних спілок був з'їзд, а також Всесоюзна центральна рада професійних спілок, яка діяла у період між з'їздами.

Після розпаду СРСР правонаступником Української республіканської Ради профспілок стала Рада Федерації незалежних профспілок України, правонаступником в свою чергу, є Федерація професійних спілок України.

Отже, майно передане до статутного фонду ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофоздоровниця" є державною власністю.

Як вбачається з постанови Ради конфедерації профспілок СРСР №2-1а від 18.11.1990 та договору про закріплення прав з володіння, користування та розпорядження майном від 18.11.1990, майнові комплекси санаторіїв були одержані Федерацією незалежних профспілок України саме від громадської організації союзного підпорядкування.

Клінічний санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» є дочірнім підприємством «Ялтакурорт» ЗАТ ЛОЗПУ Укрпрофоздоровниця».

В 1991 році пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1» (нині - клінічний санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1») увійшов до складу статутного капіталу ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця», створеного на підставі Постанов Ради Федерації незалежних професійних спілок України від 22.11.1991 № П-ІІ-І та правління Фонду соціального страхування Української РСР від 04.12.1991 № 47 на базі майна санаторно-курортних закладів, підприємств, об'єднань та установ профспілок України та пайового внеску Фонду соціального страхування України.

До статутного капіталу акціонерного товариства було передано майно, яке перебувало у віданні Федерації профспілок України з моменту передачі їм цього майна відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР» від 23.04.1960 № 606.

На виконання зазначеної Постанови, усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати, в тому числі, санаторний пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1», зобов'язане було передати у строк до 01.05.1960р. Українській республіканській раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок.

Згідно з п. 2 вказаної Постанови, майно передавалося профспілковим організаціям у відання.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що майно, в тому числі і спірна земельна ділянка клінічного санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1», не могло бути передано Федерацією профспілок України у власність ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» під час його створення.

Разом з тим, апеляційним судом відзначається той факт, що на момент заснування ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» була чинна постанова Верховної Ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 № 506, якою було введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна, а відтак, майно закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що було передане до статутного капіталу товариства, не переходило до його приватної власності, є відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10.09.1991 № 1540-ХІІ державною власністю.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 10.04.1992 № 2268-ХІІ «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України» майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР вирішено тимчасово передати Фонду державного майна України.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про проект Постанови Верховної Ради України про тлумачення Постанови Верховної Ради України «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» від 01.11,1996 № 461/96-ВР, у 1997 році була проведена інвентаризація об'єктів, які перебувають у віданні профспілок і є державною власністю, за результатом якої було складено Перелік лікувально-оздоровчих організацій, установ та підприємств, які станом на 24.08.1991 знаходились у віданні Федерації незалежних профспілок України (колишньої Укрпрофради), підписаний керівниками Фонду державного майна України та Федерації незалежних профспілок України 14.07.1997.

Пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1» (станом на 01.12.1996 - санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1») було включено до переліку. Результати вказаної інвентаризації Фондом державного майна України було направлено до Верховної Ради України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що засновником закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» підтверджено факт того, що теперішній клінічний санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1» станом на 24.08.1991 знаходився лише у віданні Федерації незалежних профспілок України, а не у власності, тобто, санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1», переданий до статутного капіталу акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» є державною власністю і передача його до статутного капіталу не потягнула за собою зміни форми власності.

У відповідності до чинного на дату прийняття оскаржуваного рішення Закону України від 03.08.1990 «Про економічну самостійність Української РСР», власністю народу України є земля, її надра, повітряний простір, водні та інші природні ресурси, що знаходяться в межах території Української РСР.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Верховного суду України від 30.06.2009, за результатами розгляду касаційної скарги ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на постанову Вищого господарського суду України від 25.03.2009 у справі № 2-24/4765-2008, висловлено правову позицію Верховного Суду України щодо правового статусу майна ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", згідно якої - це майно є державною власністю.

Згідно приписів ст. 9 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (в редакції, чинній на дату прийняття спірного рішення) до відання сільських, селищних, міських районного підпорядкуваннях Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, у тому числі припинення права власності або права користування земельною ділянкою чи її частиною.

Як встановлено ст. 27 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється, в тому числі, у разі добровільної відмови від земельної ділянки.

У відповідності до п. 3.1. Положення «Клінічного санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» філії Дочірнього підприємства «Ялтакурорт» ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця», яке існувало на момент прийняття спірного рішення ради, майно Філії складають основні фонди, оборотні кошти і інші цінності, закріплені за ним ЗАТ на праві володіння і користування. Власником майна Філії є закрите акціонерне товариство.

Філія володіє і користується майном, що знаходиться в його володінні і користування, без права прийняття рішення про відчуження основних фондів.

Враховуючи вищезазначене, санаторій згідно до положення та з огляду на встановлення статусу майна, яке находилось в його віданні не уповноважений самостійно приймати рішення щодо відчуження майна та вилучення земельних ділянок для передачі їх іншим особам.

Приписами п. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, а відтак, на думку апеляційного суду, заявлені прокурором позовні вимоги щодо визнання недійсним рішення Кореїзької селищної ради №1248 від 28.12.2001 є такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги прокурора про зобов'язання ПАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» повернути земельну ділянку площею 0,1223 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 державі в особі Фонду державного майна України» та зобов'язання ТОВ «Шахтостроймонтаж» повернути земельну ділянку площею 0,1987 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 державі в особі Фонду державного майна України, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи зазначені вимоги, прокурор посилається на безпідставне набуття відповідачами права користування на майно - земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1, АДРЕСА_2.

Разом з тим, у позові з уточненнями не були визначені конкретні межі та координати земельної ділянки (ділянок), що підлягає поверненню, площа ділянок, яка зазначалась у спірному рішенні не співпадає із тими ділянками, по яких заявлено вимоги.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтостроймонтаж» та Кореїзською селищною радою було укладено договори оренди земельних ділянок, площею 0,1485 га від 25.08.2005 та площею 0,1987 га від 23.05.2003 за адресою земельних ділянок: АДРЕСА_1., тобто, було укладено договір оренди землі на загальну площу 0,3472 га, тоді як, спірним рішенням було припинено право постійного землекористування на земельну ділянку площею 0,2 га, що свідчить про те, що земельна ділянка не відповідає первісному вигляду, сформовано дві нові земельні ділянки з новими контурами, більшими площами та іншими кадастровими номерами.

Крім того, відповідно до договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.09.2008, реєстровий № 3252, сторони домовилися розірвати договір оренди земельної ділянки, посвідченого 23.05.2003 приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу, реєстровий № 3244.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору, товариство з обмеженою відповідальністю Шахтостроймонтаж» повертає Кореїзьській селищній раді земельну ділянку площею 0,1987 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стосовно договору оренди земельної ділянки між Кореїзською селищною радою та ТОВ «Шахтостроймонтаж» 25.08.2005 на земельну ділянку площею 0,1485 га, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений відповідно до рішення 37 сесії 4 скликання № 1937 від 14.04.2005, суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсність його не оспорено.

Щодо ПАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» колегія суддів вважає за необхідне зазначити про відомості управління держкомзему щодо користування землею на підставі договору оренди від 13.02.2004, чинність якого в межах наявної справи не спростовувалась.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду Автономної республіки Крим від 22.11.2011 у справі № 5002-12/2809-2011 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення Господарського суду Автономної республіки Крим від 22.11.2011 у справі № 5002-12/2809-2011 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Автономної республіки Крим від 22.11.2011 у справі № 5002-12/2809-2011 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5002-12/2809-2011 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді В.В. Сулім

І.А. Іоннікова