КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Справа№ 910/7607/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Малеванчук І.В. - дов. № б/н від 03.01.2017 року;

від відповідача - Процюк О.В., дов. № 14/20-103-17 від 06.09.2017 року,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного публічного акціонерного товариства

«Національна акціонерна компанія «Украгролізинг»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.07.2017 року

у справі № 910/7607/17 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин»

до Державного публічного акціонерного товариства

«Національна акціонерна компанія «Украгролізинг»

про стягнення 50 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 року по справі № 910/7607/17 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» заборгованість в розмірі 100 000,00 грн., витрати на послуги адвоката в розмірі 4 000,00 грн. та 1 600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 року по справі № 910/7607/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.09.2017 року.

08.09.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

18.09.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» надійшло клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 року по справі № 910/7607/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

24.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Собин» (далі - зберігач, позивач, ТОВ «Собин») та Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - поклажодавець, відповідач, ДПАТ «НАК «Украгролізинг») укладено договір відповідального зберігання № 10-13-109з/551 (далі - Договір).

За умовами визначеними Договором, за актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання речові докази у кримінальному провадженні від 03.04.2013 року № 0000149 у кількості, визначеному у додатках до договору «Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання».

Відповідно до п. 1.2 Договору майно знаходитиметься на зберіганні за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, буд. 38.

Згідно з п. 1.3 Договору майно, яке передається на зберігання, постановою слідчого Слідчого управління фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києва від 14.08.2013 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні від 03.04.2013 року № 0000149.

Пунктом 3.1.2 Договору передбачено, що поклажодавець зобов'язаний забрати у зберігача майно до закінчення строку дії договору.

У відповідності до п. 3.1.3 Договору поклажодавець зобов'язаний сплачувати зберігачу послуги за договором з розрахунку 15 000 грн. за один місяць відповідно до виставлених рахунків.

Розмір оплати встановлений п. 3.1.3 Договору змінювався Додатковим договором № 3/315 від 02.06.2014 року та склав 19 891,00 грн. за один місяць відповідно до виставлених рахунків.

Остаточний розмір оплати встановлено Додатковим договором № 5/666 від 31.12.2014 року у сумі 25 000,00 грн. за один місяць відповідно до виставлених рахунків.

Як встановлено п. 6.1 Договору (в редакції Додаткового договору № 5/666 від 31.12.2014 року), він набуває чинності з дати підписання акту приймання-передачі майна і діє до 31.06.2015 року.

Як встановлено з матеріалів справи, представниками сторін підписано та скріплено печатками акти приймання-передачі робіт та надання послуг: № ОУ-0000216 від 30.11.2013 року на суму 15 000,00 грн.; № ОУ-0000231 від 31.12.2013 року на суму 15 000,00 грн.; № 7 від 31.01.2014 року на суму 15 000,00 грн.; № 31 від 28.02.2014 року на суму 15 000,00 грн.; № 53 від 31.03.2014 року на суму 15 000,00 грн.; № 75 від 30.04.2014 року на суму 15 000,00 грн.; № 95 від 31.05.2014 року на суму 15 000,00 грн.; № 121 від 30.06.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 141 від 31.07.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 149 від 31.08.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 183 від 30.09.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 188 від 31.10.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 206 від 30.11.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 228 від 31.12.2014 року на суму 19 891,00 грн.; № 3 від 31.01.2015 року на суму 25 000,00 грн.; № 21 від 28.02.2015 року на суму 25 000,00 грн.; № 39 від 31.03.2015 року на суму 25 000,00 грн.; № 43 від 30.04.2015 року на суму 25 000,00 грн.; № 73 від 31.05.2015 року на суму 25 000,00 грн.; № 77 від 30.06.2015 року на суму 25 000,00 грн.; № 104 від 31.07.2015 року на суму 25 000,00 грн. (т. 1 а.с. 18-38).

Надані послуги були оплачені відповідачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками з рахунків позивача (т. 1 а.с. 39-55).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року у справі № 910/25267/15, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року та Вищого господарського суду України від 15.03.2016 року, за позовом ТОВ «Собин» до ДПАТ «НАК «Украгролізинг» про стягнення 75 000,00 грн. за період з серпня 2015 року по жовтень 2015 року та за зустрічним позовом ДПАТ «НАК «Украгролізинг» до ТОВ «Собин» про визнання недійсним договору, первісні позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ДПАТ «НАК «Украгролізинг» на користь ТОВ «Собин» 75 000,00 грн. боргу, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 року у справі № 910/3018/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року та Вищого господарського суду України від 18.10.2016 року, позовні вимоги ТОВ «Собин» задоволено в повному обсязі та стягнуто з ДПАТ «НАК «Украгролізинг» на користь ТОВ «Собин» 175 000,00 грн. за період зберігання майна з листопада 2015 року по травень 2016 року включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 року у справі № 910/18870/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року, стягнуто з ДПАТ «НАК «Украгролізинг» на користь ТОВ «Собин» 175 000,00 грн. заборгованості за період зберігання майна з червня 2016 року по грудень 2016 року включно, 6 500,00 грн. витрат на послуги адвоката та 2 625,00 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 року у справі № 910/2864/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 року, стягнуто з ДПАТ «НАК «Украгролізинг» на користь ТОВ «Собин» 50 000,00 грн. заборгованості за період зберігання майна з січня 2017 року по лютий 2017 року включно, 3 200,00 грн. витрат на послуги адвоката та 1 600,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Листом № 12 від 04.04.2017 року ТОВ «Собин» звернулося до відповідача з вимогою здійснити оплату за березень 2017 року відповідно до акта надання послуг № 75 від 31.03.2017 року та рахунку на оплату № 71 від 01.03.2017 року на суму 25 000,00 грн.

Зазначений вище лист разом із актом надання послуг та рахунком на оплату було надіслано на адресу відповідача 05.04.2017 року, що підтверджується фіскальним чеком від 05.04.2017 року та описом вкладення у цінний лист (т. 1 а.с. 118-122).

Листом № 14 від 03.05.2017 року ТОВ «Собин» звернулося до відповідача з вимогою здійснити оплату за квітень 2017 року відповідно до акта надання послуг № 88 від 30.04.2017 року та рахунку на оплату № 89 від 03.04.2017 року на суму 25 000,00 грн.

Зазначений вище лист разом із актом надання послуг та рахунком на оплату було надіслано на адресу відповідача 03.05.2017 року, що підтверджується фіскальним чеком від 03.05.2017 року та описом вкладення у цінний лист (т. 1 а.с. 123-127).

Листом № 18 від 01.06.2017 року ТОВ «Собин» звернулося до відповідача з вимогою здійснити оплату за травень 2017 року відповідно до акта надання послуг № 115 від 31.05.2017 року та рахунку на оплату № 109 від 03.05.2017 року на суму 25 000,00 грн.

Зазначений вище лист разом із актом надання послуг та рахунком на оплату було надіслано на адресу відповідача 01.06.2017 року, що підтверджується фіскальним чеком від 01.06.2017 року та описом вкладення у цінний лист (т. 1 а.с. 165-169).

Листом № 22 від 03.07.2017 року ТОВ «Собин» звернулося до відповідача з вимогою здійснити оплату за червень 2017 року відповідно до акта надання послуг № 142 від 30.06.2017 року та рахунку на оплату № 109 від 01.06.2017 року на суму 25 000,00 грн.

Зазначений вище лист разом із актом надання послуг та рахунком на оплату було надіслано на адресу відповідача 03.07.2017 року, що підтверджується фіскальним чеком від 03.07.2017 року та описом вкладення у цінний лист (т. 2 а.с. 199-203).

Як стверджує позивач, підписані ним та надіслані ДПАТ «НАК «Украгролізинг» акти надання послуг, не повернуто ТОВ «Собин» та оплату за період з березня 2017 року по червень 2017 року включно не здійснено.

З огляду на зазначене, ТОВ «Собин» звернулося з даним позовом та просить суд (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог) стягнути з відповідача 100 000,00 грн. заборгованості за послуги зі зберігання переданого майна за період з березня по червень 2017 року включно.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 1 ст. 938 ЦК України встановлено, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Згідно з ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Пунктом 3.1.2 Договору визначено, що поклажодавець зобов'язаний забрати у зберігача майно до закінчення строку дії договору.

Як вбачається з п. 6.1 Договору (в редакції Додаткового договору № 5/666 від 31.12.2014 року), він діє до 31.06.2015 року.

Згідно з п. 2.1.6 Договору повернення майна поклажодавцю здійснюється за актом приймання-передачі.

Доказів повернення зберігачем поклажодавцю майна за актом приймання-передачі суду надано не було.

Частиною 3 ст. 946 ЦК України передбачено, що якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Враховуючи зазначені норми, судова колегія дійшла висновку, що поклажодавець зобов'язаний оплатити надані зберігачем за весь час зберігання майна послуги, навіть після завершення дії договору, якщо поклажодавець таке майно не забрав.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено вище, доказів на підтвердження повернення майна зі зберігання сторонами суду не подано, а тому позивачем фактично надано послуги зберігання майна у період з березня 2017 року по червень 2017 року включно, у зв'язку з чим відповідач зобов'язаний оплатити зберігання майна за вказаний період.

Щодо посилання відповідача на те, що майно на зберігання позивачу не передано, оскільки сторонами на виконання п. 6.1 Договору не підписано акт приймання-передачі майна, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, за період з листопада 2013 року по липень 2015 року сторонами підписані та скріплені їх печатками акти приймання-передачі робіт (надання послуг) та за ними відповідач здійснив повну оплату наданих послуг за вказаний період.

По-друге, відповідачем не подано жодного доказу того, що останній звертався до позивача з приводу не надання або надання неналежної якості наданих послуг зберігання майна.

По-третє, сторонами неодноразово вносилися зміни до Договору.

Зазначені обставини підтверджують фактичне передання відповідачу майна на відповідальне зберігання та виконання умов Договору, що виключає підстави для висновку про не передачу майна на зберігання.

Стосовно посилання відповідача на недійсність Договору, у зв'язку з тим, що він укладений під впливом тяжких обставин, на явно невигідних для себе умовах, колегія суддів звертає увагу, що вимога ДПАТ «НАК «Украгролізинг» про визнання Договору недійсним була предметом зустрічного позову по справі № 910/25267/15.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду міста Києва № 910/25267/15 від 10.11.2015 року, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року та Вищого господарського суду України від 15.03.2016 року, в задоволенні зустрічного позову ДПАТ «НАК «Украгролізинг» до ТОВ «Собин» про визнання недійсним Договору було відмовлено.

Посилання скаржника на те, що саме прокуратура має нести витрати на зберігання речових доказів у кримінальному провадження від 03.04.2013 року № 0000149, не є предметом даного спору, з огляду на наступне.

Постановою старшого слідчого Слідчого управління Фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Польському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Зінчука І.М. від 14.08.2013 року вилучені в ході проведення огляду складського приміщення речі за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38, відповідно до протоколу огляду від 14.08.2013 року, визнано речовими доказами у справі № 0000149. Речові докази передано на відповідальне зберігання відповідачу.

Вказаною постановою відповідача не було зобов'язано укладати Договір з позивачем.

Таким чином, спір між сторонами виник в рамках господарських правовідносини за Договором, а отже вони несуть господарську відповідальність за його невиконання.

З огляду на зазначене, вказані вище доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги зі зберігання майна за період з березня 2017 року по червень 2017 року у сумі 100 000,00 грн.

Крім того, позивачем також було заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 4 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на наступні обставини.

01.03.2017 року між ТОВ «Собин» та Малеванчуком Ігорем Володимировичем (далі - адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 01/03/17 (далі - Договір про надання правової допомоги).

За умовами Договору про надання правової допомоги адвокат зобов'язується надати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів Клієнта по Договору відповідального зберігання № 10-13-109з/551 від 24.10.2013 року, укладеного між ДПАТ «НАК «Украгролізинг» (поклажодавцем) та ТОВ «Собин» (зберігач).

Адвокат зазначає, що ним надано позивачу передбачені Договором про надання правової допомоги послуги на суму 4 000,00 грн., що підтверджується:

- рахуноком-фактурою № 01/06 від 01.06.2017 року на суму 4 000,00 грн. (т. 1 а.с. 178),

- актом № 01/06/17 від 01.06.2017 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 01/03/17 від 01.03.2017 року на суму 4 000,00 грн., який підписано сторонами вказаного договору (т. 1 а.с. 180),

- банківською випискою на суму 4 000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата послуг згідно з договором про надання правов допомоги № 01/03/17 від 01.03.2917р.» (т. 1 а.с. 179).

Адвокат Малеванчук Ігор Володимирович діє на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 03.03.2014 року № 1103 (т. 1 а.с. 181), профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України (http://erau.unba.org.ua/profile/47617) не містить даних щодо зупинення чи припинення ним адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 року № 7 передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За загальним правилом, відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, з урахуванням обставин справи, зокрема тих, що адвокат Малеванчук І.В. особисто приймав участь у всіх судових засіданнях, ним було складено позовну заяву, заяви про збільшення позовних вимог та заперечення на відзив відповідача, про що свідчить його підпис на вказаних документах, а також враховуючи ціну позову, розумну необхідність у здійсненні таких витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість і співрозмірність заявлених витрат з оплати послуг адвоката та стягнення з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн.

Крім того, в апеляційній інстанції позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги під час перегляду справи в апеляційному порядку в розмірі 2 000,00 грн.

В підтвердження зазначеного адвокатом надано рахунок-фактуру № 13/09 від 13.09.2017 року на суму 2 000,00 грн., акт № 13/09/17 від 13.09.2017 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 01/03/17 від 01.03.2017 року на суму 2 000,00 грн., який підписано сторонами вказаного договору та банківську виписку на суму 2 000,00 грн.

Дослідивши надані докази, особисту присутність адвоката у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, складення та подання ним відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про стягнення з відповідача 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі відповідачем не наведено.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2017 року по справі № 910/581/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 910/7607/17 залишити без змін.

2. Стягнути з Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Собин» 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 910/7607/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 02.10.2017 року.