ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10 жовтня 2017 р. Справа № 909/955/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., розглянувши матеріали за позовом публічного акціонерного товариства "Прикарпаття" в особі акціонера ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відсторонення посадових осіб публічного акціонерного товариства "Прикарпаття" від займаних посад та відшкодування збитків,

в с т а н о в и в:

акціонер ПАТ "Прикарпаття" ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із позовом в інтересах ПАТ "Прикарпаття" до відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із наступними позовними вимогами:

1. Відсторонити від займаної посади голови наглядової ради ПАТ "Прикарпаття" ОСОБА_2 у зв'язку із неправомірними діями.

2. Відсторонити від займаної посади тимчасово виконуючу обов'язки голови правління ПАТ "Прикарпаття" ОСОБА_4 у зв'язку із неправомірними діями.

3. Зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати ПАТ "Прикарпаття" збитки, завдані неправомірними діями під час обіймання посади голови наглядової ради ПАТ "Прикарпаття".

4. Зобов'язати ОСОБА_3 відшкодувати ПАТ "Прикарпаття" збитки, завдані неправомірними діями під час обіймання посади тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПАТ "Прикарпаття".

5. Зобов'язати ОСОБА_4 відшкодувати ПАТ "Прикарпаття" збитки, завдані неправомірними діями під час обіймання посади тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПАТ "Прикарпаття".

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обовязками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство;

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Разом з тим, відсторонення від посади, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, є заходом забезпечення кримінального провадження та, як визначено в ч. 1 ст. 154 цього Кодексу може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Відтак, позовна вимога про відсторонення особи від посади не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відсторонення ж працівника від роботи регулюється нормами трудового законодавства і такий спір також не підвідомчий господарським судам.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п. 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", необхідно мати на увазі, що ГПК України не передбачено можливості об'єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Тому в разі подання позову, в якому такі вимоги об'єднано, господарський суд приймає позовну заяву в частині вимог, що підлягають розглядові господарськими судами, а в іншій частині з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України - відмовляє у прийнятті позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ст. 62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Таким чином, у прийнятті позовної заяви в частині позовних вимог про відсторонення посадових осіб ПАТ "Прикарпаття" від займаних посад, що викладені пунктах 1, 2 прохальної частини позовної заяви слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про відшкодування збитків, завданих посадовими особами ПАТ "Прикарпаття", що викладені позивачем в пунктах 3 - 5 прохальної частини позовної заяви, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, вимога про відшкодування збитків має майновий характер, тобто є вимогою, що підлягає вартісній оцінці.

За змістом ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

У своїй позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідачів відшкодувати ПАТ "Прикарпаття" завдані збитки, проте, не зазначає ні розміру таких збитків, ні суми, яку просить вішкодувати.

Обґрунтованого розрахунку позовних вимог про відшкодування збитків позивач до позовної заяви також не долучив.

Відповідно до п. 2.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Так, при повторному зверненні позивачу слід звернути увагу, що позовна вимога про відшкодування збитків є вимогою майнового характеру, за подання якої, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", сплачується судовий збір у такому розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 62, 63, 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

у прийнятті позовної заяви публічного акціонерного товариства "Прикарпаття" в особі акціонера ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині позовних вимог, що викладені пунктах 1, 2 прохальної частини позовної заяви - про відсторонення посадових осіб ПАТ "Прикарпаття" від займаних посад, - відмовити;

позовну заяву публічного акціонерного товариства "Прикарпаття" в особі акціонера ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в частині позовних вимог, що викладені позивачем в пунктах 3 - 5 прохальної частини позовної заяви - про зобов'язання відповідачів відшкодувати завдані неправомірними діями збитки, - повернути без розгляду.

Суддя Ткаченко І. В.