ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 926/2486/17

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці

про зобов`язання укласти договір

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

від позивача не з`явився.

від відповідача Долга І.В. представник. Довіреність № 1654 від 19.06.2017 р.

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про зобов`язання укласти договір оренди нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 , військове містечко № НОМЕР_1 , буд. № 4 літ. «А», на умовах укладеного раніше Попереднього договору оренди № 255/2015-п від 01.07.2015 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено Попередній договір оренди № 255/2015-п від 01.07.2015р. нерухомого військового майна, розташованого в АДРЕСА_1 , військове містечко № НОМЕР_1 , буд. № 4 (літ. А), згідно якого відповідач зобов`язався протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення в майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна на умовах визначених цим договором, а позивач мав право використовувати майно за призначенням до моменту підписання основного договору.

Однак, відповідно до ст. 182 ГК України та ст. 635 ЦК України відповідач договір оренди з позивачем так і не уклав.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене, позивач просить зобов`язати укласти договір оренди нерухомого військового майна на умовах, встановлених попереднім договором.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 01.08.2017 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 17.08.2017 р.

17.08.2017 р. від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 2649 від 17.08.2017 р.) в якому позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 17.08.2017 р. розгляд справи відкладено на 30.08.2017 р. в зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання.

В судовому засіданні 30.08.2017 р. від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів в зв`язку з необхідністю подачі додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 30.08.2017 р. продовжено розгляд справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 03.10.2017 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив:
01.07.2015р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м . Чернівці (надалі Сторона 1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Сторона 2) укладено Попередній договір оренди № 255/2015-п нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 , військове містечко № НОМЕР_1 , буд. №4 (літ. А) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Сторона 1 зобов`язується протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору укласти в майбутньому Основний договір оренди нерухомого майна нежитлових вбудованих приміщень, площею 106,6 кв. м. в будівлі № 4 (літ. А) військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходяться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, розташованих за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, на умовах встановлених даним договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що Сторона 2 до моменту підписання Основного договору оренди має право використовувати майно за цільовим призначенням, визначеним п. 2.1.3.

Згідно п. п. 2.1.3 договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення офісних приміщень.

В пункті 3.3.2 Договору сторони погодили, що орендна плата з ПДВ за місяць становить 2132 грн. Розмір плати підлягає коригуванню після укладення Основного договору оренди.

За актом приймання передачі від 01.07.2015р., КЕВ м. Чернівці передав ФОП ОСОБА_1 нежитлові вбудовані приміщення, площею 106,6 кв. м. в будівлі №4 (літ. А) в/м №101, розміщені за адресою: АДРЕСА_1 . балансовою вартістю 34805,97 грн., згідно Попереднього договору № 255/2015-п від 01.07.2015р.

Додатковою угодою №1 від 01.09.2015р. до договору від 01.07.2015р. сторони внесли зміни в пункти 1.1, 2.1.1 та 3.3.2 договору, відповідно до яких позивачу було збільшено площу орендованих нежитлових вбудованих приміщень до 114,20 кв. м., а орендну плату з урахуванням ПДВ до 2284 грн.

На виконання додаткової угоди № 1 до договору КЕВ м. Чернівці передав ФОП ОСОБА_1 за актом приймання передачі від 01.09.2015р., нежитлове вбудоване приміщення, площею 7,6 кв. м. в будівлі №4 (літ. А), військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 9.1 договору вказаний договір укладено строком на 12 місяців, що діє з 01 липня 2015 року до 30 червня 2016 року включно.

Відповідно до п. 9.2 договору він припиняє свою дію: за взаємною згодою сторін, що підтверджується ними письмово; після повного виконання сторонами своїх зобов`язань, передбачених цим договором; в інших випадках передбачених цим договором та/або законодавством України.

Також пунктом 3.2.1 Договору передбачено, Сторона 1 (Орендодавець) зобов`язується провести процедуру укладення Основного договору оренди, передбачену чинним законодавством у сфері оренди державного (військового майна).

Листом КЕВ м. Чернівці № 1398 від 03.06.2016 р. повідомлено позивача про закінчення терміну дії попереднього договору оренди № 255/2015-п від 01.07.2015 р. та повідомлено про необхідність повернення орендованого майна. Даний лист позивач залишив без відповіді.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ГК України за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Таким чином, дії сторін при укладанні попереднього договору оренди, були спрямовані на приховання іншого правочину договору оренди нерухомого військового майна, який сторони насправді вчинили, тобто Попередній договір оренди № 255/2015-п є удаваним правочином згідно ч. 1 ст. 235 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 235 ЦК України у разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який насправді вчинили.

Оскільки Попередній договір оренди № 255/2015-п є фактично договором оренди, то він підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України. Та враховуючи, що предметом договору є нерухоме майно, що є державною власністю та знаходиться у сфері управління Міністерства оборони України, відносини щодо його оренди регулюються, в тому числі, і Законом України Про оренду державного та комунального майна з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про господарську діяльність у Збройних силах України" та Законом України Про правовий режим майна у Збройних Силах України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Частиною 2 ст. 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України передбачено, що з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України військові частини можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам. Порядок надання дозволу військовим частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України. Забороняється надання в оренду озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки. Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України. Оцінка вартості майна, що підлягає передачі в оренду, проводиться комісіями, до складу яких входять фахівці (уповноважені особи) Міністерства оборони України або іншого органу військового управління та Фонду державного майна України чи його регіонального відділення (представництва) за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням (представництвом) і затверджується Міністерством оборони України.

Згідно з п. 4 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778, дозвіл військовим частинам на передачу військового нерухомого майна в оренду надається Міністерством оборони України.

Нормами Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що етапами укладення договору оренди державного майна є: одержання дозволу Фонду державного майна чи його регіональних відділень на право оренди, проведення конкурсу, здійснення експертної оцінки майна, що орендується та проведення відповідних розрахунків орендної плати.

Вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Чернівецької області від 19.12.2016 р. у справі № 926/3430//16 яким у задоволені позову ФОП ОСОБА_1 до КЕВ про визнання договору оренди (попереднього) № 255/2015-п від 01.07.2015 р. продовженим відмовлено та визнано недійсним попередній договір оренди № 255/2015-п від 01.07.2015 р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 р. рішення господарського суду Чернівецької області від 19.12.2016 р. залишено без змін.

Відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оскільки, судом встановлено, що попередній договір нерухомого військового майна №255/2015-п від 01.07.2015р. є недійсним, то відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання укласти договір оренди нерухомого військового майна, на умовах укладеного раніше попереднього договору оренди № 255/2015-п від 01.7.2015 р., а тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.
У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.О. Миронюк