ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Справа № 923/1381/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Червоній Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Херсонської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Херсон

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди

за участю представників сторін:

від позивача - Фокін А.А. - дов. №9-555-9/21 від 14.07.2017, посв. серія А №605 від 11.07.2017р.

від відповідача - не з'явився

Позивач Херсонська міська рада Херсонської області звернувся з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Херсон, у якій просить зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасової споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1" по вул. Миколаївське шосе, у районі зупинки громадського транспорту "Залізнична" в м.Херсоні.

Автоматизованою системою з розподілу справ визначено суддю Пригузу П.Д. для розгляду справи № 923/1381/16.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2016р. порушено провадження по справі.

23.02.2017р. ухвалою Господарського суду Херсонської області припинено провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2017р. ухвалу Господарського суду Херсонської області від 23.02.2017р. скасовано, справу №923/1381/16 направлено до Господарського суду Херсонської області для розгляду спору по суті.

11.04.2017р. матеріали справи повернуто до Господарського суду Херсонської області.

Розпорядженням виконуючого обов'язки керівника апарату господарського суду № 54 від 11 квітня 2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого визначено суддю Сулімовську М.Б. для розгляду справи № 923/1381/16.

Ухвалою від 12.04.2017р. справу прийнято до провадження, призначено судове засідання на 16.05.2017р., зобов'язано сторони надати додаткові докази.

27.04.2017р. до суду надійшов запит Одеського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р. про направлення матеріалів справи №923/1381/16 до суду апеляційної інстанції у зв'язку з надходженням касаційної скарги ФОП ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2017р.

Ухвалою суду від 27.04.2017р. провадження у справі зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2017р.

09.08.2017р. матеріали справи повернуто до Господарського суду Херсонської області у зв'язку із поверненням ухвалою Вищого господарського суду України від 21.07.2017р. касаційної скарги заявнику.

Ухвалою господарського суду від 08.09.2017р. поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи на 28.09.2017р., зобов'язано сторони надати додаткові докази і пояснення.

26.09.2017р. позивачем на виконання вимог суду подано додаткові пояснення та матеріали.

В судове засідання 28.09.2017р. представник позивача з'явився.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, відзив не надав.

Ухвала суду від 08.09.2017р. про призначення судового засідання, направлена відповідачеві рекомендованою кореспонденцією, отримана останнім 15.09.2017р., що підтверджено витягом з реєстру вихідної рекомендованої кореспонденції канцелярії Господарського суду Херсонської області за 11.09.2017р. та скріншотом з офіційного веб-сайту Укрпошти.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

В п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що всі сторони було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи та вона може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити; надав додаткові докази, які судом розглянуто та долучено до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно зі ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу України права власника здійснюють органи державної влади.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування, прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок відноситься до повноважень міської ради.

За приписами статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 123 Земельного кодексу України унормовано, що надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

У вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарський суд враховує, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільне її зайняття.

Господарський суд у вирішенні таких спорів досліджує, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причин відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Отже відповідно до вимог наведеного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав. При цьому таке використання за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб. Окрім цього, Земельний кодекс України ставить правомірність використання земельної ділянки в залежність від встановлення її меж у натурі (на місцевості) та державної реєстрації правовстановлюючого документа.

За приписами ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" землі комунальної власності є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування. Право комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів у містах визначається як право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд у своїх інтересах майном, що належить їй безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Пунктом 5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пункт 4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Так, відповідний порядок визначається Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011р.

За умовами п.2.1 Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Згідно п.2.2 Порядку замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу ради із відповідною заявою у довільній формі про можливість встановлення тимчасової споруди.

Відповідно до п.п.2.17., 2.18 строк дії паспорта прив'язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень.

Продовження строку дії паспорта прив'язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив'язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.

Згідно п.п.2.30, 2.31 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідальними особами Інспекції з контролю за благоустроєм та санітарним станом м.Херсона Херсонської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в м.Херсоні по Миколаївському шосе в районі зупинки "Залізнична".

За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці самовільно встановлено кіоск (тимчасову споруду), про що складено Акт №296 за результатами обстеження від 16.09.2016р. (а.с.9).

Як слідує з пояснень Херсонської міської ради, при проведенні обстеження 16.09.2017р. відомості про власника тимчасової споруди ОСОБА_3 посадовим особам Інспекції були повідомлені працівником кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_5, підпис якого міститься на означеному акті.

Суд зауважує, що вказаний факт (усне повідомлення третьої особи) не може бути прийнятий судом на підтвердження відомостей щодо власника тимчасової споруди, оскільки не доведений належними доказами.

Разом з тим, суд враховує, що 23.09.2016р. працівниками Інспекції з контролю за благоустроєм та санітарним станом м.Херсона Херсонської міської ради було складено протокол №000106 про адміністративне правопорушення (а.с.10) про те, що порушено п.5 ст.16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та п.2.3.3.7 Правил благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку міста Херсона, встановлених рішенням міської ради від 31.05.2011р. №221, а саме: громадянином ОСОБА_3 на зупинці "Залізнична" розміщено тимчасову споруду "ІНФОРМАЦІЯ_1" без дозвільних документів.

В розділі протоколу "Пояснення особи, яка вчинила правопорушення і зауваження щодо змісту протоколу" зазначено, мовою оригіналу: "По не знанию Закона Украины произошло административное нарушение порядка. В кратчайшие сроки обвязуюсь навести порядок с документацией", підпис ОСОБА_6 за довіреністю.

На звороті протоколу уповноваженою особою також зазначено, що вона з протоколом ознайомлена, про явку на засідання адміністративної комісії на 05.10.2016р. повідомлена особисто.

На виконання вимог суду позивачем надано копію нотаріально посвідченої довіреності НВА 359208 від 23.08.2016р. (а.с.111), виданої ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_7, із уповноваженням останньої на представництво у взаємовідносинах, що виникли чи будуть виникати у останнього як у фізичної особи-підприємця.

Враховуючи відсутність будь-яких заперечень уповноваженої особи відносно викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд констатує, що спірна тимчасова споруда "ІНФОРМАЦІЯ_1" належить ОСОБА_3.

Що стосується визначення останнього в протоколі як громадянина, а не фізичної особи-підприємця, то суд враховує наступне.

Відповідно до статті 50 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на здійснення підприємницької діяльності яку не заборонено законом, тільки з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статтею 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 статті 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (а.с.12).

Таким чином Херсонською міською радою цілком правомірно заявлено позов до відповідача саме як до фізичної особи-підприємця, оскільки останній у встановленій на земельній ділянці тимчасовій споруді здійснює свою господарську діяльність.

Як слідує з матеріалів справи, 05.10.2016р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Херсонської міської ради було винесено постанову №34/210 (а.с.118), відповідно до якої на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.

20.10.2016р. за вихідним №02-36-119 Департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради (а.с.120) на запит юридичного відділу Херсонської міської ради від 07.10.2016р. (а.с.119) було повідомлено, що рішень щодо відведення у власність або в користування спірної земельної ділянки міською радою не приймалося; Управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування міської ради паспорт прив'язки тимчасової споруди не оформлявся.

Згідно ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, вказані обставини свідчать про факт самовільного використання відповідачем земельної ділянки під розміщення тимчасової споруди, що підтверджено актом обстеження №296 від 16.09.2016р. та протоколом №000106 про адміністративне правопорушення від 23.09.2016р. (а.с.9-10).

За приписами ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.152, ч.ч.2, 3 ст.212 Земельного кодексу України, захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

За наведених обставин, позовні вимоги Херсонської міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1) звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасової споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_2.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1) на користь Херсонської міської ради (, 73000 м.Херсон, пр.Ушакова, 37) - 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України - 04.10.2017р.

Суддя М.Б. Сулімовська