РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017Справа № 910/6902/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
доПриватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс"
простягнення 140 731 грн 46 коп.
Представники:
від позивача: Палій Ю.В. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.04.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Київенерго" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" про стягнення 135 705 грн 07 коп. заборгованості за договором на постачання електричної енергії від 04.06.2019 № 51420 (о/р 51420010), в тому числі: 118 264 грн 84 коп. заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 3 150 грн 53 коп. 3 % річних та 14 289 грн 70 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на постачання електричної енергії від 04.06.2019 № 51420 (о/р 51420010) не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 118 264 грн 84 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 3 150 грн 53 коп. 3 % річних та 14 289 грн 70 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6902/17 та справу призначено до розгляду на 12.06.2017.

12.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 07.08.2017.

17.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 відкладено розгляд справи на 28.08.2017, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та невиконанням сторонами вимог ухвали суду.

07.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

28.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 відкладено розгляд справи на 05.10.2017.

29.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 05.10.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 05.10.2017 з'явився представник позивача та надав усні пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви від 07.08.2017, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 124 148 грн 49 коп. основного боргу, 3150 грн 53 коп. 3% річних та 13 432 грн 44 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, суд розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 124 148 грн 49 коп. основного боргу, 3150 грн 53 коп. 3% річних та 13 432 грн 44 коп. інфляційних втрат.

У судовому засіданні 05.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

04.06.2009 між Акціонерної енергопостачальною компанією "Київенерго", правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (постачальник за договором) та Закритим акціонерним товариством "Жилкомунсервіс", правонаступником прав та обов'язків якого є Приватне акціонерне товариство "Жилкомунсервіс" (споживач за договором) укладено договір на постачання електричної енергії № 51420 (010) (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами даного договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 9.5. договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2009. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

У відповідності до пункту 2.3.2. договору споживач зобов'язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 договору та режиму роботи електроустановок відповідно до додатків "Перелік об'єктів споживача" та "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та суд споживачу".

Згідно з пунктом 2.3.3 договору споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 28 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний період" вважаються прирівняними (пункт 1 додатку 2 до договору).

Відповідно до пункту 2.1 додатку 2 до договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії на розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Споживач протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду здійснює платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу.

Обсяг електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні визначається відповідно до додатка "Визначення платежу за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні Споживача" до цього договору.

Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання. При відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 4.3. додатку 2 до договору обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуваннями вимог пунктів 4.1.1 - 4.1.7 цього додатка та підтверджуються актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

У відповідності до пункту 5 додатку 2 до договору за даними акта про використану електричну енергію та з урахуванням розрахункової величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії. Цей обсяг сторони фіксують в акті про приймання - передавання товарної продукції, акті надання послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії, два примірники яких постачальник надає споживачу. Останній має повернути погодженими по одному примірнику зазначених документів в наступному розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частини 6 та частини 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Як встановлено судом, позивачем було поставлено відповідачу активну електричну енергію на умовах, передбачених укладеним між договором на постачання електричної енергії від 04.06.2019 № 51420, за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року на суму 208 842 грн 92 коп. Факт, обсяги, вартість поставленої електроенергії підтверджується доданими до позовної заяви копіями актів про використану активну електричну енергію, виставленими позивачем рахунками на оплату, рахунками-розшифровками по активній електроенергії за спірний період, а також протоколами засідання комісії з проведення коригувань корисного відпуску та товарної продукції юридичним особам - споживачам електроенергії № 223 від 28.02.2017 та № від 03.02.2017.

Судом встановлено, що споживач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті використаної активної електричної енергії за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед постачальником за використану активну електричну енергію у розмірі 124 148 грн 49 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати використаної активної електричної енергії за період з серпня 2015 року по лютий 2017 року на суму 124 148 грн 49 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з наданого позивачем, підписаного між сторонами акту звіряння розрахунків за активну електричну енергію між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Приватним акціонерним товариством "Жилкомунсервіс" (особовий рахунок 51420010) договір від 04.06.2009 № 51420 за період з 01.08.2015 до 01.03.2017, відповідачем у серпні 2017 року здійснено часткову оплату за використану активну електричну енергію у розмірі 5 380 грн 18 коп., таким чином станом на 01.09.2017, у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість договором від 04.06.2009 № 51420 в розмірі 118 768 грн 31 коп.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Розглянувши надані відповідачем докази сплати заборгованості після порушення провадження у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості з оплати використаної активної електричної енергії у розмірі 5 380 грн 18 коп.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати використаної за період з серпня 2015 року по лютий 017 року активної електричної енергії за договором на постачання електричної енергії від 04.06.2019 № 51420 (о/р 51420010) та факту наявності заборгованості за отримані послуги, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають частковому задоволенню у розмірі 118 768 грн 31 коп.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором на постачання електричної енергії від 04.06.2019 № 51420, позивачем нараховано відповідачу 3 150 грн 53 коп. 3 % річних та 13 432 грн 44 коп. інфляційних втрат, за загальний період прострочення з 01.09.2015 по 28.02.2017.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання грошового зобов'язання за договором на постачання електричної енергії від 04.06.2019 № 51420, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 150 грн 53 коп. 3 % річних та 13 432 грн 44 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, , п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" (04060, місто Київ, вулиця Вавілових, будинок 18, ідентифікаційний код 24725452) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 00131305) заборгованість за використану активну електричну енергію у розмірі 118 768 (сто вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн 31 коп., 3 % річних у розмірі 3 150 (три тисячі сто п'ятдесят) грн 53 коп., інфляційні втрати у розмірі 13 432 (тринадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн 44 коп.. та судовий збір у розмірі 2 110 (дві тисячі сто десять) грн 57 коп.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Жилкомунсервіс" заборгованості у розмірі 5 380 грн 18 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 09.10.2017

Суддя Н.Б. Плотницька