ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Справа № 911/2406/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю «Компанія «Бест», м.Ірпінь Київської області

про стягнення 115 987,20 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №062/15/1/03-19 від 04.01.2017);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

17.08.2017 Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (далі позивач, КП «Київжитлоспецексплуатація») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Компанія «Бест» (далі відповідач, ТДВ «Компанія «Бест») про стягнення з останнього 115 987,20грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 739,82грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 403, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та зазначає, що відповідачем порушені зобовязання за договором встановлення сервітуту №11-с/336 (із доповненнями) від 01.11.2014 в частині оплати за користування житловими та нежитловими будівлями, відповідно до умов зазначеного договору.

Ухвалою суду від 20.07.2017 порушено провадження у справі та у порядку ст. 65 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобовязано сторін надати суду документи, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався. Черговий розгляд призначений на 02.10.2017.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, проте надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю останнього в судовому засіданні Ірпінського міського суду Київської області.

Розглянувши вищевказане клопотання, суд зазначає наступне.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Оскільки явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що зайнятість одного представника відповідача не є поважною причиною його незявлення в судове засідання, оскільки юридична особа не обмежена колом осіб, яких вона може уповноважити на представництво її інтересів у господарському суді.

Крім того, жодного доказу на підтвердження вказаних у клопотанні обставин відповідач суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд вважає заявлене клопотання про відкладення розгляду справи необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Процесуальним правом, передбаченим ст. 59 ГПК України, відповідач не скористався та відзиву на позов не надав.

До того ж, явка обов'язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

01.11.2012 між КП «Київжитлоспецексплуатація» (далі підприємство) та ТДВ «Компанія «Бест» (далі сервітуарій) укладено Договір № ТМ-11-С/366 про встановлення сервітуту (далі Договір, а.с. 33-38), у редакції додаткової угоди №3 від 31.12.2014, відповідно до умов якого, предметом цього Договору є обмежене право користування сервітуарієм будівлями комунальної власності, що знаходяться за адресами зазначеними в Додатку №1 до цього Договору (надалі - обєкти розміщення) (п.1 Договору).

Обєкти розміщення надаються для розміщення сервітуарієм телекомунікаційних мереж, комплексу технічних засобів телекомунікацій призначених для маршрутизації, комутації, передавання та/або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого роду по проводових, оптичних чи інших електромагнітних системах, між кінцевим обладнанням, крім радіотехнічних (п. 1.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору, передбачено, що сервітуарій зобовязується вносити підприємству щомісячну плату за користування обєктом розміщення відповідно до умов Договору.

Щомісячний розмір плати за даним Договором сплачується у якості предоплати, яка визначається на підставі рахунку, який виставляється підприємством сервітуарію не пізніше 28 числа кожного місяця (п. 3.3 Договору).

Відповідно до додаткової угоди №4 від 01.09.2015 (а.с.49-50) щомісячна плата становить 14 498,40грн.

Плата сплачується сервітуарієм протягом 7 банківських днів з моменту отримання рахунку від підприємства (п. 3.4 Договору).

Даний Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріпленнями печатками сторін і діє до 31.12.2015. У разі якщо жодна із сторін не повідомить іншу за один календарний місяць до закінчення терміну дії Договору, Договір вважається пролонгованим на 1 календарний рік на тих же умовах (п.п. 9.1, 9.2 Договору).

Так, на виконання вимог Договору підприємством було виставлено сервітуарію рахунки на оплату за право користування обєктом розміщення №1738 від 01.05.2016, №2266 від 01.06.2016, №2593 від 01.07.2016, №3049 від 01.08.2016, №3478 від 01.09.2017, №3886 від 01.10.2016, №4130 від 01.11.2016, №4745 від 01.12.2016, №100 від 01.01.2017, №488 від 01.02.2017, №1160 від 01.03.2017 на суму 14 498,40грн кожний, та на загальну суму - 159 482,40грн (а.с. 79-89), а сервітуарієм частково оплачено зазначені рахунки на суму 43 495,20грн, що підтверджується випискою по рахунку від 13.01.2017 (а.с. 106-107).

Крім того, між Дирекцією з розвитку телекомунікаційних мереж та сервітуарієм підписано без зауважень акти виконаних робіт щодо надання останньому обмеженого права користування житловими та нежитловими будівлями комунальної власності за період травень 2016 року по грудень 2016 року (а.с.108-115).

Так, у сервітуарія виникла заборгованість за неналежне виконання умов Договору в частині оплати користування обєктом розміщення, у розмірі 115 987,20грн (159 482,40 43 495,20= 115 987,20). Доказів протилежного суду відповідачем надано не було.

Підсумовуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов'язань міститься у ст. 193 ГК України.

Частиною 1 ст. 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 3 ст. 403 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, за використання об'єктів розміщення за період з травня 2016 року по березень 2017 року відповідач мав сплатити позивачу плату за користування майном (сервітут) в розмірі 115 987,20 грн.

Відтак, оскільки відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором про встановлення сервітуту обов'язку по сплаті за користування майном (сервітут) за період, пред'явлений до стягнення, не виконав, належних доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості суду не надав, суд дійшов висновку, позовні вимоги КП «Київжитлоспецексплуатація» у розмірі 115 987,20 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Компанія «Бест» (08200, Київська обл., м.Ірпінь, Привокзальна площа, 3, ідентифікаційний код 33482632) на користь Комунального підприємства «Ккиївжитлоспецексплуатація» (01001, м.Київ, вул. Володимирська, 51-а, ідентифікаційний код 03366500) 115 987,20грн (сто п'ятнадцять тисяч девятсот вісімдесят сім грн 20 коп) заборгованості за користування майном (сервітут), 1 739,82грн (одна тисяча сімсот тридцять девять грн 82 коп) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.10.2017.