РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017Справа №910/13651/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром гарант Плюс»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1) Національний банк України

2) Міністерство фінансів України

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Книшенко Е.М., довіреність № 336/06-17 від 26.06.2017

від відповідача Діденко І.В., довіреність № 7590-К-О від 27.12.2016

від третьої особи-1 Кузьменко Ю.С., довіреність № 18-0009/60158 від 19.07.2016

від третьої особи-2 Іваницька Т.Б., довіреність № 13030-08/2 від 22.05.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром гарант Плюс» про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» вручити позивачу оригінали кредитного договору № 4А15106И від 16.12.2015, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Адамант Ойл», всіх договорів забезпечення зобов'язань ТОВ «Адамант Ойл» за згаданим кредитним договором та первинних документів, що підтверджують надання кредитних коштів ТОВ «Адамант Ойл» та інших документів, які засвідчують обов'язок боржника перед банком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.10.2016 між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», як кредитором, та ТОВ «Пром гарант Плюс», як поручителем, укладений договір поруки № 4А15106И/П, за яким позивач поручився перед відповідачем за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Адамант Ойл» зобов'язань за кредитним договором № 4А15106И від 16.12.2015, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору. Позивач повністю сплатив відповідачу суму боргу 886.499.230,50 грн. за кредитним договором у відповідності з умовами укладеного договору поруки платіжним дорученням № 891 від 25.10.2016. Відсутність первинних документів не дає змоги позивачу звернутись до боржника з вимогою для погашення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13651/17 та призначено її до розгляду на 12.09.2017.

Позивачем 07.09.2017 до відділу діловодства суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд зобов'язати відповідача вручити позивачу оригінали кредитного договору № 4А15106И від 16.12.2015, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Адамант Ойл», всіх договорів забезпечення зобов'язань ТОВ «Адамант Ойл» за згаданим кредитним договором та первинних документів, що підтверджують надання кредитних коштів ТОВ «Адамант Ойл».

Відповідачем в судовому засіданні 12.09.2017 подані клопотання про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний банк України та Міністерство фінансів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13651/17 від 12.09.2017 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний банк України та Міністерство фінансів України; розгляд справи відкладено на 03.10.2017.

Третя особа-1 у поданих 02.10.2017 до відділу діловодства суду поденнях проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки зі змісту договору поруки, що був укладений між позивачем та відповідачем, вбачається, що вимога позивача про передачу оригіналів кредитних договорів та відповідних документів, які підтверджують зобов'язання ТОВ «Адамант Ойл», не відповідає дійсним домовленостям сторін, які відображені в договорі поруки. Так, положенням п. 10 договору поруки передбачено обов'язок відповідача передати не оригінали, а належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують обов'язок боржника за кредитними договорами. Положення ст. 556 Цивільного кодексу України також не передбачають передачу поручителю, який виконав зобов'язання за боржника, виключно оригіналів документів, що підтверджують обов'язок останнього. Позивачем не зазначено документів, які підтверджують забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором. Зазначає, що законодавець повзує момент переходу до поручителя усіх прав кредитора за основним зобов'язанням виключно з того моменту, коли основне зобов'язання буде виконано поручителем в повному обсязі. Відповідно і право поручителя вимагати передачі саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, можливе лише в тому випадку, коли первісний кредитор повністю вибуде з основного зобов'язання. Позивачем не підтверджено, що сума заборгованості, яка була сплачена ним на підставі договору поруки відповідає повній сумі заборгованості боржника за кредитним договором. Не підтверджено, що зобов'язання боржника за кредитним договором, що вказаний у п. 1 договору поруки обмежується виключно погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 03.10.2017 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач підтверджує укладення кредитного договору. Зазначає, що станом на день подання даного відзиву, ТОВ «Адамант Ойл» має перед ПАТ «КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість, яка ним не погашена (станом на 02.1009.2017 в сумі 1.690.386,97 грн.). Таким чином правовідносини станом на день подачі відзиву, які виникли на підставі кредитного договору не погашені. З огляду на викладене, зобов'язання не припинилося за кредитним договором, а отже ПАТ «КБ «Приватбанк» є кредитором, а ТОВ «Адамант Ойл» є боржником за зобов'язанням яке не виконане і не припинене. Позивач зазначає, що між ним та ПАТ «КБ «Приватбанк» укладено договір поруки з використанням електронно-цифрового підпису. Відповідач вважає, що позивачем подано сумнівну роздруківку договору, яка не відповідає вимогам закону. Зазначає, що часткове погашення позивачем зобов'язань за кредитним договором перед ПАТ «КБ «Приватбанк» не змінило припинення зобов'язань і зміна кредитора не відбулась, а тому позовні вимоги є безпідставними. Зазначає, що договором поруки передбачено (п. 5.6.) кредитор надсилає боржнику та/або поручителю вимогу про погашення заборгованості, а останні на протязі 5 днів з моменту отримання мають сплатити суму боргу. Договір укладено в той же день що і перераховано грошові кошти, про що свідчить штемпель на платіжному дорученні та дата договору. Тобто вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» в даній справі - також відсутні. Відповідно до договору поруки по даній справі, п. 10, сторони визначили, кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитнім договором. Таким чином, ані законодавством України, ані договором поруки не передбачено, що ПАТ «КБ «Приватбанк» має передати оригінали кредитного договору. Також зазначає, що позивач не звертався до ПАТ «КБ «Приватбанк» чи боржника з проханням/вимогою/листом про надання позивачу ані копій ані оригіналів кредитних договорів, тому позовні вимоги заявлені передчасно. У платіжному дорученні № 891 від 25.10.2016 зазначено що оплата здійснена згідно договору поруки № 4А15110И/П від 24.10.2016, тоді як договір поруки датований 25.10.2016. Платіжний документи прийнятий ПАТ «КБ «Приватбанк» 25.10.2016 о 20:05 годині.

Третя особа-2 письмові пояснення з приводу заявлених позивачем позовних вимог не подала.

В судовому засіданні 03.10.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб -1, -2, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пром Гарант Плюс» (далі - позивач, поручитель) та Публічним акціонерним товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, кредитор) укладено договір поруки № 4А15106И/П (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1 договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Адамант Ойл» (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15106И (далі - кредитний договір), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Спір виник внаслідок того, що позивач як поручитель виконав обов'язок боржника за кредитним договором, а саме погасив боргу в сумі 886.499.230,50 грн., тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України повинен вручити йому оригінали документів, які підтверджують права позивача як нового кредитора.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно платіжного доручення № 891 від 25.10.2016 через Інтернет-банк Приват 24 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 886.499.230,50 грн. В рядку «призначення платежу» зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4А15106И від 16.12.2015 згідно договору поруки № 4А15106И/П від 24.10.2016.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Стаття 469 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи без достатньої підстави, встановленої законом або договором, зобов'язана повернути безпідставно придбане майно цій особі.

Відповідачем не заперечується факт отримання коштів від позивача в сумі 886.499.230,50 грн. та не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих, у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки № 4А15106И/П від 25.10.2016.

Відповідно до п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

З норм зобов'язального права, що містяться у розділі І книги п'ятої Цивільного кодексу України не випливає обов'язку відповідача передати позивачу оригінали документів.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки ані чинним законодавством України не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Слід зазначити, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром гарант Плюс» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 09.10.2017.

СуддяВ.В. Сівакова