ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" жовтня 2017 р. Справа № 911/868/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Берлін

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 215 107,41грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача:не з'явились.

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Київської області від 08.06.2017 позов задоволено частково та постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Берлін 165 121,71грн основного боргу, 9 306,18грн процентів за користування чужими грошовими коштами, 10 563,31грн пені, 26 601,55грн штрафу, а також 3173,89грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В частині стягнення 3 514,66грн втрат від інфляції в задоволенні позову відмовити.

20.06.2017 на виконання рішення господарського суду Київської області від 08.06.2017 у даній справі видано наказ.

25.09.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю Берлін надійшла заява про виправлення помилки в наказі та вказати дату народження боржника.

За змістом ч.3 ст. 117 ГПК України, розгляд заяви про виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі здійснюється в судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника, неявка яких не перешкоджає розгляду відповідної заяви по суті.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Берлін про виправлення помилки у наказі від 20.06.2017 прийтодо до розгляду та призначено на 05.10.2017.

У судове засідання 05.10.2017 представники сторін не з'явились.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд відмовляє у задоволенні відповідної з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Відповідно до ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У ст. 80 ЦК України зазначено, зокрема юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

В свою чергу, відповідно до ст. 50 ЦК України, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються КонституцієюУкраїни та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Статтею 51 ЦК України, визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Як зазначено в роз'ясненні Міністерства юстиції України «Статус фізичної особи - підприємця: проблеми застосування законодавства» від 14.01.2011, правоздатність індивідуального підприємця практично прирівнюється до правоздатності юридичних осіб - комерційних організацій. В господарському законодавстві «юридична особа» та «фізична особа - підприємець» охоплюються спільним поняттям «суб'єкт господарювання». Фізична особа - підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою. А тому, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. На підставі правила, встановленого у ст. 51 ЦК України, до фізичних осіб - підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість, слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб'єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Отже, враховуючи зазначене та відповідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження не передбачено що, у виконавчому документі зазначається дата народження боржника (для юридичних осіб) - фізичної особи підприємця.

Згідно з наказом господарського суду Київської області від 020.06.2017 про примусове виконання судового рішення у справі №911/868/17 боржником є фізична особа-підприємець ОСОБА_2, а не фізична особа ОСОБА_1.

У наказі господарського суду Київської області від 20.06.2017 містяться всі необхідні реквізити, зокрема, місце реєстрації, ідентифікаційний номер фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1, які дають змогу ідентифікувати особу боржника.

З урахуванням наведеного, оскільки боржником за наказом суду у справі №911/868/17 від 20.06.2017 є фізична особа-підприємець, а не фізична особа, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Берлін про виправлення помилки у наказі від 20.06.2017, який видано на виконання рішення господарського суду Київської області від 08.06.2017.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Відмовити у задволенні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Берлін про виправлення помилки у наказі від 20.06.2017, який видано на виконання рішення господарського суду Київської області від 08.06.2017.

2. Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Суддя С.І. Чонгова