КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа№ 911/1373/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Майданевича А.Г.

За участю представників:

Від позивача : Гошко Р.Л. - представник;

Від відповідача: Балащук В.Ю. - представник; Базюченко А.О.- представник;

розглянувши апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3"

на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017

у справі № 911/1373/17 (суддя Грєхов А.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода",

до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3"

про стягнення 50 059,01 гривень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічни -3" про стягнення 50 059,01 гривень.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції послався на обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі №911/1373/17 позовні вимоги задовольнити частково.

Присуджено до стягнення з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічни - 3" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" 41 371, 74 грн. основної заборгованості, 4 249, 33 грн. пені, 506,64 грн. 3% річних, 2 812, 51 грн. інфляційних втрат та 1533, 60 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі №911/1373/17 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає, що ОСББ як юридична особа не є споживачем та власником будинку і не потребує житлово-комунальних послуг-їх потребують власники, співвласники ОСББ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" у справі №911/1373/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2017 апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.08.2017.

Розпорядженням начальника управління Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 № 09-53/2988/17, у зв'язку із перебування судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1373/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" у справі №911/1373/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Майданевича А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" прийнято до провадження новою колегією суддів.

07.08.2017 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на аеляційну скаргу в якому позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги просив, апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1373/17 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017 залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.08.2017 подав клопотання про припинення провадження.

Колегія суддів поставила на обговорення клопотання про припинення провадження. Представник позивача заперечував проти клопотання про припинення провадження. Представники відповідача підтримали клопотання про припинення провадження.

За результатами судового засідання 07.08.2017, колегія суддів прийшла до висновку про відкладення розгляду справи з метою детального вивчення справи новим складом колегії суддів. А також, зобов'язати представників сторін надати суду до 02.10.2017 належним чином завірені установчі документи. Зобов'язати представника позивача надати суду до 02.10.2017 письмові заперечення щодо клопотання про припинення провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.10.2017.

22.08.2017 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли заперечення на клопотання щодо припинення провадження по справі.

Представники відповідача в судовому засіданні 03.10.2017 надали пояснення по справі, підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, представники позивача підтримали клопотання про припинення провадження у справі.

В судовому засіданні, призначеному на 03.10.2017, представники позивача надали пояснення по справі, та просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, представники заперечували проти клопотання про припинення провадження у справі.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Згідно ст. 21 ГПК сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. То ж до господарських судів переважно можуть звертатися юридичні особи і інші суб'єкти господарювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. В ст. 4 і в ст. 4-1 ГПК йдеться про те, що господарські суди вирішують господарські спори. А в ст. 12 ГПК чітко визначено перелік справ, які підвідомчі господарським судам.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 22 Закону і ст. ст. 4, 4-1, 12 ГПК вбачається, що, крім суб'єктного складу сторін по справі, другим обов'язковим критерієм при визначенні підлягає справа розгляду у порядку господарського судочинства чи цивільного є характер спірних правовідносин. Тобто, якщо між сторонами існують господарські правовідносини, то спір має вирішуватися у порядку ГПК в господарському суді. В той же час, якщо між сторонами існують цивільні правовідносини і саме з них виник спір, то він має вирішуватися в загальному суді у порядку ЦПК. Це підтверджує і судова практика.

Постанов Вищого господарського суду України від 17.11.2009 по справі №09/484 та від 20.06.2013 по справі №10/904/85/2013 вказується, що є два взаємопов'язані між собою критерії визначення підвідомчості справи: характер спірних правовідносин та суб'єктний склад учасників.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що справа № 911/1373/17 має розглядатися господарським судом та відмовляє в задоволенні клопотання про припинення провадження у даній справі у зв'язку із необґрунтованістю та недоведеністю.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку "Академічний - 3" укладено договір №6054 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого погоджено, що виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (далі - послуги) у необхідних обсягах та відповідної якості, а споживач зобовязується своєчасно і у повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пп. 2.1., 2.4., 4.1. та 11.1. Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, вартість наданих послуг визначається за встановленими тарифами. У разі зміни тарифів, нормативів (норм) споживання, що діяли на час укладення договору, оплата послуг здійснюється за новими тарифами, нормативами (нормами) споживання з часу їх введення.

Надані за даним договором послуги, оплачуються споживачем щомісячно на підставі виписаного виконавцем рахунку. Рахунок за надані послуги виписується виконавцем, як правило, один раз на місяць і в ньому зазначається період надання послуг, що відповідає місяцю, на який припадає дата останнього зняття показників будинкових приладів обліку. Розрахунковим періодом, за який виписується рахунок, є період між попереднім та останнім зняттям показників приладів обліку.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Умови договору застосовуються до відносин у сфері надання, споживання та оплати послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які виникли між сторонами з 01.04.2016.

Позивач звернувся до суду, мотивуючи позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору, а саме неоплатою наданих позивачем у період з травня-грудень місяць 2016 року та січень-березень місяць 2017 року послуг з водопостачання, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 41 371, 74 грн., пені 4 868,08 грн., 3% річних у розмірі 506, 64 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 312,55 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 41 371, 74 грн. основної заборгованості, 4 249,33 грн. пені, 506, 64 грн. 3% річних, 2 812,51 грн. інфляційних втрат.

Проте, з таким висновком судова колегія погодитись не може та вважає його помилковим з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 193 ГК України, ст. 525 ЦК України встановлено правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов.

Зазначені положення кореспондуються і з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості умов договору для їх виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі виникли правовідносини, які мають ознаки договору про надання послуг, за яким, в силу статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за період з травня-грудень місяць 2016 року та січень-березень місяць 2017 року, на підтвердження позовних вимог позивач надав тільки аналіз рахунку, актів про зняття показань з водолічильників, які є первинними документами, що підтверджують факт надання послуг з водопостачання, за спірні періоди матеріали справи не містять.

Крім того, саме на позивача покладається обов'язок надати суду письмові пояснення щодо строку оплати наданих послуг з водопостачання.

Відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Статтею 16 даного Закону встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

В силу приписів статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Укладений між сторонами договір № 6054 на послуги водопостачання та водовідведення від 01.04.2016 регулює відносини сторін з приводу постачання відповідачеві води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості.

Пунктом 3.2. зазначеного договору визначено, що зняття показників будинкових приладів обліку проводиться представником виконавця у присутності представника споживача.

Доказів того, що показники знімалися за участю представників споживача, матеріали справи також не містять.

Слід наголосити, що залучений до матеріалів справи аналіз рахунку, субрахунку, статті за період з 01.04.2016 по 05.04.2017, жодним чином не підтверджує заборгованість, оскільки з його змісту не вбачається за якою методикою було здійснено розрахунки заборгованості.

Дослідивши, наявний в матеріалах справи аналіз рахунку (а.с. 6) та враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, незважаючи на твердження відповідача щодо відсутності обов'язку сплачувати вартість поставленої води, оскільки доказів зняття показників лічильників щодо кількості поставленої води матеріали справи не містять, припустившись таким чином неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача в частині відсутності обов'язку сплачувати позивачу кошти за холодну воду, що йде на підігрів є обґрунтованими.

Крім того, оцінюючи надані позивачем рахунки за період з травня-грудень місяць 2016 року та січень-березень місяць 2017 року, як докази надання позивачем послуг з водопостачання в спірний період, колегія суддів зазначає, що на деяких рахунках відповідач зазначав про свою незгоду з даними рахунками, крім того в матеріалах справи відсутні акти про надання послуг та розрахунок заборгованості за надані послуги, з огляду на неможливість встановити обсяги поставленої води та водовідведення за відповідні періоди, з підстав ненадання позивачем інформації щодо поставленого відповідачу обсягу води та водовідведення, вимоги про стягнення заборгованості за вказані періоди задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та недоведеними.

Представники відповідача, також стверджували, що наявність підпису на рахунках не є доказом його погодження та наміру здійснення виконання, в подальшому, а може свідчити про факт отримання рахунку.

Крім того, позивачем не надано жодних пояснень щодо тарифів, які являються чинними та підлягають застосуванню у спірному періоді, не надано суду доказів наявності заборгованості з боку відповідача та обґрунтованого розрахунку її розміру із застосуванням діючих у спірний період тарифів.

Оскільки не вбачається можливим встановити, з якого часу виникло порушення зобов'язання та яка дійсна заборгованість відповідача, тобто не є за можливе встановлення обставин щодо строку виконання зобов'язань по сплаті послуг та відповідно нарахування господарських санкцій.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, та не підлягають задоволенню.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, вищенаведених вимог чинного законодавства не дотримався та допустив порушення норм матеріального права та процесуального права, що, в свою чергу, позбавило права відповідача на захист своїх прав та законних інтересів, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що господарським судом повно досліджувалися матеріали справи.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з п. 10 ч. 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у постанові має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи викладене, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1373/17 підлягає скасуванню, апеляційна скарга Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-3" підлягає задоволенню, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний -3" на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1373/17 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1373/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 24, код: 38010130) на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічни - 3" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, пров. Академічний, буд. 3, код: 39500337) 1760, 00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу виконавчого документа доручити Господарському суду Київської області.

Матеріали справи № 911/1373/17 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

А.Г. Майданевич