ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Справа № 910/22697/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу державного підприємства "Сарненське лісове господарство", м. Сарни,

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017

у справі № 910/22697/16

за позовом державного підприємства "Сарненське лісове господарство" (далі - Підприємство), м. Сарни,

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця" в особі філії), м. Київ,

про стягнення 118 685,90 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Поліщук С.О. предст. (дов. від 05.01.2017)

відповідача - Ситайло Н.В. предст. (дов. від 30.01.2017)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Українська залізниця" в особі філії про стягнення 118 685,90 грн. безпідставно зарахованих коштів (суми додаткових зборів та платежів, пов'язаних із затриманням вагонів №№ 96392329, 96398276, 322623667, №96290325, 32261752, 96392303, 67161224, 68772771, 68569102 Закарпатською митницею ДФС України).

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у справі № 910/22697/16 (суддя Борисенко І.І.) позов задоволено повністю з посиланням на те, що як за умовами Договору від 28.12.2012 № 2209/1073-2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах, так і згідно з положеннями нормативних актів передбачено, що замовник оплачує лише замовлені послуги; умовами Договору не передбачена можливість безспірного списання відповідачем з особового рахунку позивача будь-яких коштів, в той час як у спірному випадку відповідачем вказані кошти були списані з особового рахунка позивача, незважаючи на заперечення останнього, що не відповідає умовам договору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 зі справи (судді Каталай Н.Ф. - головуючий, Пашкіна С.А., Чорногуз М.Г.) рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано недоведеністю позивачем тих обставин, на які останній посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Підприємство, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" в особі філії просило залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 28.12.2012 позивач як замовник та державне підприємство "Український транспортно-логістичний центр" як виконавець уклали договір № 2209/1073-2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах;

- згідно додатковою угодою від 01.12.2015 № 4, у зв'язку з утворенням ПАТ "Українська залізниця" як правонаступника всіх зобов'язань (прав та обов'язків) державного підприємства "Український транспортно-логістичний центр", договір від 28.12.2012 № 2209/1073-2012 викладено в новій редакції, за умовами якого ПАТ "Українська залізниця" в особі філії як виконавець зобов'язався за плату і за рахунок Підприємства як замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у власних напіввагонах;

- згідно з пунктом 9.1 Договору останній набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків за надані послуги, пов'язані з перевезенням вантажів - до повного здійснення розрахунків;

- відповідно до підпункту 2.2.5 пункту 2.2 Договору позивач як замовник зобов'язався здійснювати попередню оплату за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, що ним замовлені, шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за поточний місяць) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача як виконавця № 8905 у ТВБВ № 10026/01 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, код за ЄДРПОУ № 40123465 та забезпечувати своєчасне надходження коштів на визначений рахунок відповідача;

- порядок функціонування поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, обумовленого сторонами в підпункті 2.2.5 пункту 2.2 Договору, відкрито державному підприємству "Український транспортно-логістичний центр", правонаступником якого є відповідач, для збору дохідних надходжень від основної діяльності залізничного транспорту на підставі пункту 2 Положення про порядок зарахування дохідних надходжень з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання залізниць і підприємств, підпорядкованих Державній адміністрації залізничного транспорту України, на єдиний поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Державної адміністрації залізничного транспорту України, затвердженого наказом від 04.11.2013 № 872 Міністерства інфраструктури України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.11.2013 за № 1971/24503), яке розроблено для забезпечення централізованого перерозподілу доходних надходжень між залізницями та підприємствами, підпорядкованими Укрзалізниці;

- також на підставі Договору було відкрито особовий рахунок позивачу з присвоєнням коду платника 9321376;

- підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Договору сторони передбачили обов'язок позивача проводити оплату за надані послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, та інші додаткові послуги, пов'язані з перевезеннями вантажів, які замовлені позивачем, відповідно до розділу 3 Договору;

- відповідно до підпункту 3.4.5 пункту 3.4 Договору виконавець відображає в особовому рахунку використання замовником коштів для оплати послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, що замовлені замовником, та щодобово протягом періоду надання послуг надає замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів;

- на шляху прямування до станції призначення Тужер Ипорвагань МАВ (Угорщина) на вимогу Закарпатської митниці ДФС України були затримані вагони №№ 96392329, 96398276, 322623667, 96290325, 32261752, 96392303, 67161224, 68772771, 68569102 для огляду товарів, відправником яких є позивач. Після проведення огляду, що спричинило затримку вагонів, вагони було відправлено за маршрутом слідування. Зазначені обстави підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями заявок Митного посту "Залізничний", актами про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, актами загальної форми № 10946, № 396, № 10910, № 11, № 4559, № 4560, 10972, № 407, № 11007, № 422. Будь - яких порушень при переміщенні товарів у вказаних вагонах Закарпатською митницею ДФС не виявлено;

- факт затримки вагонів підтверджуються також постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі № 817/1363/16 (залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017) за позовом Підприємства до Закарпатської митниці ДФС України про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, якою (у тому числі) визнано протиправними дії Закарпатської митниці ДФС України щодо безпідставного затримання вагонів Підприємства, що слідували через зону діяльності Закарпатської митниці, в тому числі спірних вагонів №№ 96392329, 96398276, 322623667, 96290325, 32261752, 96392303, 67161224, 68772771, 68569102;

- у зв'язку із затримкою Закарпатською митницею ДФС України спірних вагонів і виникненням необхідності проведення залізницею операцій, необхідних для здійснення митного огляду, відповідачем було донараховано додаткові збори та платежі (плата за простій вагонів, за зберігання вантажів, маневрові роботи, повідомлення);

- листами від 10.08.2016 № ЦТЛ-10/2250 та від 15.08.2016 № ЦТЛ- 10/2285 відповідач повідомив позивача про проведення коригування платежів за перевезення в травні-червні 2016 року спірних вагонів з вантажем позивача, про нарахування та стягнення з особового рахунку 118 685,90 грн. (28 776,60 грн. + 89 909,30 грн.) додаткових зборів та платежів, пов'язаних з затримкою вагонів, та віднесення вказаної суми на рахунок позивача;

- на вказані листи позивач відповів листами від 11.08.2016 № 732 та від 17.08.2016 № 744, у яких заперечив проти віднесення на його рахунок 118 685,90 грн. витрат, понесених у зв'язку з затримкою Закарпатською митницею ДФС України спірних вагонів;

- згідно з виписки з особового рахунку Підприємства станом на 19.08.2016, грошові кошти в сумі 28 776,30 грн. відповідач списав з особового рахунку позивача 17.08.2016, а в сумі 89 909,30 грн. - двома сумами (2 581,50 грн. + 87 327,80 грн.) списано 19.08.2016. Загальна сума списаних коштів складає 118 685,60 грн.;

- 31.08.2016 позивач та відповідач підписали Коригування № 8 до Акту наданих послуг від 31.05.2016 № 5, згідно з яким, у зв'язку з уточненням наданих послуг по організації перевезення вантажів, які були надані у травні місяці за умовами спірного Договору, вартість наданих послуг з ПДВ становить 116 104,10 грн., та Коригування № 8 до Акту наданих послуг від 30.06.2016 № 6, згідно з яким, у зв'язку з уточненням наданих послуг по організації перевезення вантажів, які були надані у червні місяці за умовами спірного Договору, вартість наданих послуг з ПДВ становить 2 581,50 грн.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що:

- згідно з пунктом 3.4.9 пункту 3.4 Договору наявність підписаного акту наданих послуг не позбавляє виконавця права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди;

- сторони Договору мають право підписати акт наданих послуг із зауваженнями і підпунктом 3.4.7 пункту 3.4 Договору встановлений порядок дій у такому випадку;

- Коригування від 31.08.2016 № 8 на загальну суму 118 685,60 грн. підписані позивачем без зауважень, доказів наявності первинних документів, підписаних позивачем із зауваженнями чи запереченнями матеріли справи не містять;

- докази на підтвердження того, що листи-заперечення від 11.08.2016 № 732 та від 17.08.2016 № 744 позивачем відповідачу направлялись, як і того, що спірні суми були списані відповідачем з особового рахунку позивача після одержання ним вказаних листів - відсутні.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача коштів, які позивач вважає безпідставно зарахованими (через віднесення відповідачем сум додаткових зборів і платежів, нарахованих в зв'язку із затримкою Закарпатською митницею ДФС України спірних вагонів з вантажем позивача, за рахунок позивача).

Згідно з частиною п'ятою статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статут залізниць України (далі - Статут), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту).

Відповідно до статті 4 Статуту перевезення залізницею вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) - це міжнародна угода про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. СМГС є чинною з 01.11.1951, а для України з 05.06.1992.

Відповідно до параграфу 1 статті 3 СМГС дана угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і у прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Параграфом 6 статті 28 СМГС встановлено, що якщо перешкода з перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, які понесені ним у зв'язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Відповідно до статті 32 СМГС перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, які не передбачені тарифами, що діють і які викликані причинами, що не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 31 "Сплата провізних платежів та неустойок".

Статтею 31 СМГС передбачено, що якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника на користь перевізників, які приймають участь у перевезенні, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке ними здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке ним здійснюється.

Щодо неустойок діє такий же порядок.

Главою 32 Митного кодексу України врегульовано питання митних формальностей на залізничному транспорті.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (пункт 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 336 Митного кодексу України митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення) є формою митного контролю, який здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії щодо здійснення митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення статті 218 Митного кодексу України (яка включена до глави 32 Митного кодексу України).

З урахуванням того, що статтею 338 Митного кодексу України, відповідно до частини п'ятої якої митний огляд у випадках не виявлення факту незаконного переміщення товарів проводиться за рахунок органу, з ініціативи якого здійснений такий огляд, визначений загальний (для всіх видів транспорту) порядок здійснення митного контролю, в той час як стаття 218 Митного кодексу України, відповідно до частини другої якої операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб, регулює здійснення митних формальностей саме на залізничному транспорті, суд апеляційної інстанції дійшов неспростовного висновку про те, що норми статті 218 Митного кодексу України є спеціальними по відношенню до норм статті 338 цього Кодексу. Відповідно, положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, визначений обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю (аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 11.12.2014 зі справи № 908/356/14).

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції на законних підставах скасував рішення місцевого господарського суду та прийняв нове рішення про відмову в позові. Визначені законом підстави для зміни або скасування оскаржуваного судового акту - відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 зі справи № 910/22697/16 залишити без змін, а касаційну скаргу державного підприємства "Сарненське лісове господарство" - без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець