РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017Справа №910/12487/17

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача публічне акціонерне товариство "Ексімнафтопродукт"

про відшкодування шкоди в розмірі 781 648,77 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гуйванюк Й.Є. - представник за довіреністю № 14/03-16 від 27.12.2016 р.;

від відповідача: Цаприк С.В. - представник за довіреністю № 2293 від 28.10.2016 р.

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" про відшкодування шкоди в розмірі 781 648,77 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на його адресу направлено залізничною накладною №41336892 нафту у 14 вагонах-цистернах загальною вагою 774,502 тонн.

Даний вантаж прибув на адресу позивача 03.02.2017 року.

За результатами складеного акту №1 від 06.02.2017 року за формою 5 НП, комісією виявлено нестачу вантажу в кількості 62,265 тонн. Комісія встановила, що причина нестачі - перевізником не забезпечено схоронність вантажу.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача 781 648,77 грн. в якості компенсації шкоди, завданої нестачею вантажу.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.09.2017 р.

11.09.2017 р. до канцелярії суду позивач подав пояснення по справі, клопотання про залучення третьої особи до участі у справі.

11.09.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.09.2017 р. представник позивача підтримав подане клопотання про залучення третьої особи до участі у справі.

Представник відповідача виніс дане клопотання на розсуд суду.

Суд задовольнив клопотання позивача про залучення третьої особи до участі у справі та залучив до участі у справі публічне акціонерне товариство «Ексімнафтопродукт» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

Представник позивача подав документи по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.09.2017 року розгляд справи відкладено на 26.09.2017 року у зв'язку з залученням третьої особи.

12.09.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

18.09.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі.

26.09.2017 р. до канцелярії суду позивач подав пояснення по справі, відповідача - докази по справі, клопотання про витребування доказів по справі.

В судове засідання 26.09.2017 року представник третьої особи не з'явився, вимоги ухвали суду від 11.09.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про витребування доказів по справі.

Представник позивача виніс дане клопотання на розсуд суду.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

29.08.2016 року між публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (ПАТ «Укртатнафта») (покупець) та компанією «SANDERLYN LIMITED» (продавець) укладено контракт №2448/14/2120.

Відповідно до умов контракту, нафта постачається до м. Одеса (резервуар «Ексімнафтопродукт»), період поставки: вересень 2016р. - жовтень 2017р.

Пунктом 3.2 контракту передбачено, що товар вважається поставленим з моменту підписання акту приймання-передачі товару. Ціна товару визначається за правилами розділу 4 контракту (попередня, остаточна).

Згідно акту від 30.01.2017р. компанією «SANDERLYN LIMITED» передала, а (ПАТ «Укртатнафта» прийняла (в резервуарах ПАТ «Ексімнафтопродукт» ) 10 235,540 тонн нафти.

Відповідно до додаткової угоди №6 до контракту №2448/14/2120 від 29.08.2016 року, остаточна ціна нафти становить 461,78 доларів США за тонну.

02.02.2017 року засобами залізничного транспорту ПАТ «Ексімнафтопродукт» (вантажовіправник) відправив на адресу ПАТ «Укртатнафта» (вантажоодержувач, власник) залізничною накладною №41336892 частину нафти, прийнятої у компанії «SANDERLYN LIMITED» 30.01.2017 року.

Відповідно до залізничної накладної №41336892 слідувало 14 вагон-цистерн з нафтою сирою, загальною вагою 774 502 кг.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (ч. 1 ст. 908 ЦК України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України). Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі (ч. 2 ст. 909 ЦК України). Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (зі змінами та доповненнями), статтею 6 якого передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача.

Здійснення станціями операцій, пов'язаних з прийняттям вантажів вагонними відправками, врегульовано Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (зареєстровано Мінюстом 24.11.2000 за № 861/5082).

Відповідно до п. 5 вказаних Правил загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об'єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни).

З накладної №41336892 вбачається, що спосіб визначення маси: шляхом заміру (п.26), вантаж завантажено вантажовідправником (п.28).

Отже, факт прийняття залізницею вантажу до перевезення за накладною № 41336892 свідчить про відсутність зауважень щодо маси, неповноти навантаження або пошкодження товару.

Вантаж прибув на адресу позивача 03.02.2017 року (станція Кагамлицька, Південна залізниця).

Як зазначено позивачем, попередній огляд цистерн засвідчив, що на деяких з них були сліди стороннього втручання в запірно-пломбувальні пристрої. Тобто, були ознаки того, що перевізник не забезпечив схоронність вантажу. Проте, оскільки на вагоно-цистернах не було явних слідів протікання вантажу, не було явних ознак пошкодження ЗПП, станція призначення вантажу відмовилася складати комерційний акт.

Вантаж за залізничною накладною №41336892 передано вантажоодержувачу 03.02.2017р.

У пам'ятці про подавання вагонів № 187 представник ПАТ «Укртатнафта»не підписав його та зазначив, що має зауваження щодо цілісності пломб.

Наказом ПАТ «Укртатнафта» №77 від 03.02.2017 року створено комісію по прийняттю нафти, що надійшла залізничною накладною №41336892.

Листами №71/3-301 та №71/3-303 від 03.02.2017 року направленими начальнику Полтавської дирекції залізничних перевезень та начальнику станції Кагамликсьої ПЗЗ позивач повідомив, що 03.02.2017 року на адресу ПАТ «Укртатнафта» прибула цистерна з вантажем «нафта сира», відправник ПАТ «Ексімнафтопродукт», станція відправлення Одеса-Пересип, зокрема, по накладній №41336892, при зважуванні цистерн на електронних вагах було виявлено недостачу маси брутто відносно маси, зазначеної у провізних документах. У зв'язку з можливістю недостачі вантажу, просили забезпечити присутність представників станції для комісійної видачі вантажу.

04.02.2017 року ПАТ «Укртатнафта» направило начальнику регіональної філії «Південна залізниця» скаргу на бездіяльність посадових осіб станції призначення вантажу та Полтавської дирекції, що полягала в ухиленні від комісійного прийняття вантажу, який прибув з ознаками нестачі та порушення пломб. Та, просило вжити заходів та надати відповідні вказівки про направлення представників залізниці для комісійного приймання нафти.

Листом вих.. № 23 від 06.02.2017 року начальником станції Кагамлицька на запит №71/3-303 від 03.02.2017 року повідомлено позивача про те, що вантаж нафта сира прибув на станцію Кагамлицька 03.02.2017р. в 09:05 год. Цистерни були оглянуті комісійно в складі бригади: ВЧД-11 ОСОБА_3, прийомоздавальник ОСОБА_4, оглядач вагонів Литвинов, представник «ТД-Укртатнафта» Миргородський. Зауважень до цистерн не було. Всі цистерни були запломбовані ЗПП відправника, номери ЗПП відповідали номерам вказаним у документах. Слідів розкрадання не було. Цистерни були подані на п/колію 03.02.2017 в 18-00 без ознак нестачі і втручання сторонніх осіб. Згідно Правил перевезень ч.1 Р.8 п.17 видача вантажу, що прибули в справних цистернах за справними ЗПП відправника провадиться залізницею без перевірки маси вантажу. Відповідно до ст..52 Статуту залізниць України, представник залізниці приймати участь у комісійній видачі вантажу не буде.

06.02.2017 року розпочато комісійне приймання товару за залізничною накладною №41336892. Приймання товару комісією розпочато і проводилось у присутності представників правоохоронних органів, які самостійно зняли запірно-пломбувльані пристрої та вилучили їх в межах відкритого кримінального провадження, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом огляду місця події.

За результатами комісійного приймання складено акт №1 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю від 06.02.2017 року (форма №5-НП). Комісією виявлено нестача вантажу всього становить 68 452 кг, фактична нестача 62 254 кг.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти або акти загальної форми.

Порядок складання акту загальної форми передбачено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів (наказ №281/171/578/155).

Відповідно до положень зазначеної Інструкції, а саме п.5.2.5, комісійне приймання нафти або нафтопродукту за кількістю здійснюють уповноважені наказом керівника підприємства-вантажоодержувача особи, які мають відповідну освіту, кваліфікацію та досвід роботи з питань визначення кількості нафти і нафтопродуктів у залізничних цистернах, на яких покладено відповідальність за дотримання правил приймання нафти і нафтопродуктів, установлених цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами та нормативними документами.

Результати комісійного приймання нафти або нафтопродуктів оформлюються актом приймайня нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, який складається одразу після приймання вантажу та затверджується керівництвом підприємства не пізніше наступного-дня після його складання (п. 5.2.6).

У разі встановлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника, матеріально відповідальна особа припиняє їх приймання і негайно повідомляє про це керівника свого підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа має забезпечити зберігання кількості одержаної нафти або нафтопродуктів, а також ужити заходів, що унеможливлюють погіршення їх якості. Одночасно з припиненням приймання вантажоодержувач зобов'язаний викликати представника вантажовідправника для участі в прийманні нафти або нафтопродуктів і складанні акта приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП, якщо інше не передбачено умовами договору. (п.5.2.8). Маса нафти або нафтопродукту визначається вантажоодержувачем спільно з представником залізниці, зокрема, в разі надходження нафти або нафтопродукту зі справною пломбою ЗПП, але з ознаками нестачі, виявленої за допомогою ЗВТ, без порушення ЗПП (п. 5.2.4).

У разі відсутності в добовий строк повідомлення про виїзд представника вантажовідправника приймання нафти або нафтопродуктів відбувається за участю представника незалежної експертної організації, що обумовлено у відповідному договорі. У разі, якщо у відповідному договорі не було обумовлено незалежної експертної організації, приймання нафти та нафтопродуктів здійснюється самостійно.

Вантажоодержувач для приймання нафти та/або нафтопродуктів за кількістю створює комісію, до складу якої призначаються особи, які мають відповідну освіту, кваліфікацію та досвід роботи з питань порядку приймання та обліку нафти та/або нафтопродуктів (п. 5.2.11).

Відповідно до пункту 12 Правил видачі вантажів (наказ Мінтрансу від 21.11.2000р. №644), а також статті 52 Статуту залізниць, на станції призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі прибуття вантажу в пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами (ЗПП) відправника або пломбами (ЗПП) попутних станцій

Згідно з п.3.22 Роз'ясненнях президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р., вантаж, який надійшов у справному контейнері з непошкодженими пломбами або запірно-пломбувальними пристроями відправника, видається без перевірки кількості, стану та маси вантажу.

Якщо з посиланням на статтю 52 Статуту залізниця видала вантаж без перевірки, а після відкриття вагона (контейнера) виявлено їх несправність прихованого характеру, внаслідок чого виникли втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, одержувач має право звернутися до залізниці з вимогою видати вантаж з перевіркою та оформленням її результатів комерційним актом.

В матеріалах справи наявний висновок експерта №670/К від 13.09.2017 року за результатами судової експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №0000508, в якому зазначено, що зняті із вагоно-цистер запірні пристрої мають пошкодження у вигляді висвердлених отворів в корпусах запірно-пломбувальних пристрою і отворів в корпусах пристрою фіксатора та подряпин на лицевих частинах сепараторів пристроїв фіксаторів, а також внесені зміни в конструкції пристроїв шляхом подальшого закриття отворів на корпусах запірно-пломубувальних пристроїв металевими вставками з наступним їх маскуванням. Вищезазначені пошкодження та внесені зміни в конструкції запірно-пломубувальних пристроїв були утворені в результаті дії сторонніх предметів на досліджувальні пломби.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача збитки, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі 781 648,77 грн.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 ГК України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ч. 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем було здійснено розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу) наступним чином:

Вартість однієї тони нафти (за умовами договору) становить 461,78 доларів США , станом на 30.01.2017р. (день прийняття нафти позивачем), вартість однієї тони нафти в гривневому еквіваленті становила 12 555,80 грн. (27,19 грн/1 долар США за офіційним курсом НБУ на 30.01.2017р.). розмір збитків становить 781 648,77 грн. (62,254 тонни (нестача нафти згідно актом №1 від 06.02.2017 року) * 12 555,00 грн.)

Проте, з накладної № 41336892 вбачається, що перевозилось 14 вагонів загальною масою вантажу 774 502 кг., що також зазначено в акті актом №1 від 06.02.2017 року.

Тобто, норма природної втрати (згідно пункту 27 Правил видачі вантажів) складає 2% від загальної маси вантажу з перевізного документа та становить 15 490,04 кг (774 502 * 2%).

В аті №1 від 06.02.2017 року, що фактична наявність маси нафти або нафтопродукту нетто, становить 706 050 кг, нестача усього 68 452 кг.

А тому, нестача з урахуванням природних втрат становить 68 452 кг- 15 490,04 кг = 52 961,96 кг

Отже, сума втраченого вантажу становить 12 555,80 грн. * 52961,96 кг = 664 979,77 грн.

Враховуюче вищезазначене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків підлягають частковому задоволенню в розмірі 664 979,77 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення збитків в розмірі 116 669,00 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39609, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Свіштовська, будинок 3; ідентифікаційний код: 00152307) збитки у розмірі 664 979 (шістсот шістдесят чотири тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 974 (дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 46 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 10.10.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий