ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Справа № 911/2336/17

За позовом Приватного акціонерного товариства Будівельно-монтажне управління №33

до Товариства з обмеженою відповідальністю Лагранд ВВ

про стягнення 65 733,73грн

Суддя Чонгова С.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1О (довіреність №259 від 21.07.2017);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство Будівельно-монтажне управління №33 (далі ПрАТ БМУ 33) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лагранд ВВ (далі ТОВ Лагранд ВВ) про стягнення 2211530,40грн у т.ч.:

- 45109,68грн основна заборгованість;

- 5880,32грн пеня за період з 01.02.2017 по 31.07.2017;

- 2139,00грн відсотки за період з 01.01.2016 по 31.07.2017;

- 9604,73грн збитки від інфляції за період з 01.01.2016 по 31.07.2017;

- 3000,00грн штраф.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором субпідряду №15/10 від 15.10.2015 та додаткової угоди №1 в частині виконання робіт у повному обсязі передбачені договором.

Відповідач у справі ТОВ Лагранд ВВ в письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що ним виконано роботи на всю суму яка сплачена позивачем в якості авансового внеску.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2015 між сторонами у справі ПрАТ БМУ 33 (далі генеральний підрядник) та ТОВ Лагранд ВВ (далі субпідрядник) укладено договір субпідряду №15/10 (а.с.12-24, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору, генеральний підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобовязання власними та/або залученими силами та засобами на свій ризик якісно виконати комплекс робіт по етапам, по будівництву обєктів згідно проектної документацією, і здати виконані будівельно-монтажні роботи генеральному підряднику, а генеральний підрядник зобовязується прийняти результат виконаних робіт і оплатити їх згідно умов договору

Згідно п. 2.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань або дострокового розірвання.

Як визначено п. 2.3 договору, субпідрядник виконує роботи згідно з графіком виконання робіт, який є невідємною частиною договору, але в будь-якому випадку термін виконання робіт встановлюється сторонами. Строк виконання субпідрядних робіт починається з настання останньої з подій: передача субпідряднику проектної документації; оплата субпідрядником першого авансового платежу за графіком фінансування та умовами чинного договору.

Згідно п. 3.4 договору, до обовязків субпідрядника віднесено: виконати роботи передбачені договором та додатками до нього у відповідності до проектної документації та діючих будівельних робіт; передати генеральному підряднику виконані роботи в порядку передбаченому договором та забезпечити ведення та передачу генпідряднику в установленому порядку всієї необхідної виконавчої документації, передбаченої діючими нормами і правилами в Україні.

Загальна ціна робіт, згідно п. 4.1 договору, 1 269 616,32грн з ПДВ, остаточна ціна робіт визначається на підставі актів (КБ-2В) та довідок КБ-3, які складаються по фактичним обсягам виконаних робіт та погодженої генпідрядником вартості матеріально-технічних ресурсів

Відповідно до п. 5.1 договору, фінансування (оплата) робіт за договором відбувається цільовими траншами по кожному етапу (виду) робіт, які є невідємною частинами додаткових угод до договору..

Згідно п. 5.2.1 договору, до моменту початку виконання кожного окремого етапу, субпідрядник надає договірну ціну на такий етап, на підставі локальних кошторисів та надає заяви на фінансування на поточний місяць.

До 20 числа кожного місяця субпідрядник подає генеральному підряднику акти виконаних робіт по формі КБ-2В за реєстром та довідки КБ-3 за звітний місяць та план робіт на наступний місяць (п. 5.2.2 договору).

Як передбачено п. 5.2.3 договору, генеральний підрядчик авансує закупівлю матеріалів субпідряднику у плановому місяці поданими та погодженими планами у відповідності до загального графіку фінансування та/або графіку платежів. По етапу (виду) робіт та поданої та підтвердженої генеральним підрядником заявки на відповідний період.

Згідно п. 5.3 договору, до 15 числа місяця наступного за звітним генеральний підрядник сплачує субпідряднику вартість фактично виконаних робіт на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт та довідок, з урахуванням раніше сплачених авансів

Відповідно до п. 5.8 договору, за послуги генерального підрядчика субпідрядник сплачує генеральному підряднику 2% від визначеної договором, додатковими угодами до них договірної ціни етапів робіт

Як встановлено судом, позивачем сплачено на рахунок відповідача 794 808,16грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.43-45) та виписками з рахунку позивача (а.с.46-48).

Відповідно до актів виконаних робіт (а.с.51-65) відповідачем виконано роботи на загальну суму 764 998,45грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що крім виконання робіт у відповідності до вищевказаних актів ним також було поставлено та виконано роботи по монтажу всіх дверних блоків в кількості 668 шт., проте, відповідачем не надано суду доказів виконання робіт на повну суму, яка була сплачена йому позивачем.

Крім того, в спростування таких тверджень позивачем надано в матеріали справи видаткові накладні №564 від 18.11.2016 та №РН-0000162 від 02.12.2015, які підтверджують поставку вказаних відповідачем товарів іншими особами, а саме ТОВ «Аватех Груп» та ТОВ «Ванбуд», які оплачені позивачем вказаним особам.

Крім того, позивач надав пояснення щодо необхідності виконання ним монтажних робіт самостійно, у звязку з порушенням графіку виконання та поставки відповідачем.

Відповідачем зазначене документально не спростоване.

Відповідно до п. 8.3 договору, у разі розірвання договору (або припинення виконання робіт в частині) в односторонньому порядку сторони підписують акт часткової здачі-приймання робіт та невикористаних матеріалів, який є підставою для взаєморозрахунків. При розірванні/припиненні договору або його частини субпідрядник зобовязаний повернути зайво перераховані (не закриті актами виконаних робіт) грошові кошти генеральному підряднику протягом 10 банківських днів з моменту розірвання договору та підписання акут звірки взаєморозрахунків.

05.05.2016 позивач звертався до відповідача з листом №259 від 04.05.2016, відповідно до якого вимагав до 16.05.2016 погасити заборгованість в сумі 45 109,68грн, а саме 15 299,97 за послуги ген підряду та 29 809,71грн невикористаний аванс, вказане підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком (а.с.68-69).

Крім того, 07.06.2016 позивач звернувся до відповідач з претензією №303 (а.с.70-71), відповідно до якої протягом 10 банківських днів з моменту отримання претензії сплатити заборгованість в сумі 45 109,68грн, направлення вказаної претензії підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком (а.с.72), та відповідно до повідомлення про вручення (а.с.73), вказана претензія отримана відповідачем 09.06.2016

Предметом розгляду у даній справі є наявність у відповідача обовязку повернути частину сплачених авансових коштів, обовязок відповідача щодо здійснення розрахунку за послуги з субпідряду та застосування до відповідача відповідальності встановленої договором та чинним законодавством України, за прострочення розрахунків.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Крім того, позивач вказує на те, що у відповідача окрім неповернення частини невикористаного авансового платежу існує заборгованість за послуги ген підряду, що передбачений п. 5.8 договору, та підтверджується актом (а.с.66)в розмірі 15 229,97грн та відповідає розміру 2% на суму виконаних робіт 764 998,45грн.

У відповідності до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 109,68грн заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3000,00грн штрафу та 5 880,32грн пені за період з 01.02.2017 по 31.07.2017.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому в силу ч. 2 вказаної статті, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 9.2 договору, за перевищення терміну виконання робіт за договором з вини субпідрядника, субпідрядник сплачує підряднику штраф у розмірі 3000,00грн, а у відповідності до п. 9.4 договору пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Відповідач не надав суду доказів своєчасного виконання повного обсягу робіт, у звязку з чим суд вважає вимоги позивача про стягнення штрафу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені, суд зазначає про наступне.

Позивачем, з урахуванням п. 8.3 договору, нарахована пеня на суму заборгованості за послуги ген підряду та неповернення невикористаної частини авансового платежу з 01.02.2017 по 31.07.2017.

Проте, згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, сторонами в договорі не передбачено можливості нарахуванні пені в строк понад 6 місяців.

Приймаючи до уваги, встановлений позивачем в претензії термін перерахування боргу та дату отримання відповідачем претензії (09.06.2016), строк виконання настав 19.06.2016, що є вихідним днем. А отже строк виконання, у відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України, є 20.06.2016. Тобто, прострочення та можливість нарахування пені у позивача виникла з 21.06.2016 та, враховуючи приписи ч.6 ст. 232 ГК України, за період в 6 місяців тобто по 21.12.2016, в той час як початковим періодом нарахування позивачем пені вказано 01.02.2017.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені за вказаний позивачем період задоволенню не підлягають та суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 5 880,32грн.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2139,00грн 3% річних за період з 01.01.2016 по 31.07.2017 та 9 604,73грн втрат від інфляції за період з січень 2016 по липень 2017.

Проте, позивачем невірно визначено початкову дату нарахування відповідних вимог, так, як вже зазначалось вище прострочення відповідачем зобовязань мало місце з 21.06.2016.

За розрахунок суду, розмір 3% річних за період з 21.06.2016 по 31.07.2017 складає 1503,34грн, в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 635,66грн суд відмовляє.

Розмір втрат від інфляції, за розрахунком суду, складає 7 129,05грн, в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 2 475,68грн в задоволнні позову суд відмовляє

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 851,13грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лагранд ВВ на користь Приватного акціонерного товариства Будівельно-монтажне управління №33 45109,68грн основного боргу, 7 129,05грн інфляційних втрат, 1503,34грн 3% річних, 3000,00грн штрафу, 851,13грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 5880,32грн пені, 635,66грн 3% річних та 2475,68грн інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.10.2017.

Суддя С.І. Чонгова