ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа № 917/906/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивач - Кінаш А.Т.;

відповідач - Гуйван Д.П., Олійник О.Ю. (з'явився після перерви)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вх. 2505П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року у справі №917/906/16

за позовом Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука", м. Кременчук

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава

про стягнення 4479202,34грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" 1606068,51 грн. інфляційних втрат, 2300159,46 грн. пені, 279477,03грн. 3% річних та 62689,93грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. у справі №917/906/16 та прийняти нове рішення, яким частково відмовити КП "Благоустрій Кременчука" в задоволенні позовних вимог до ПАТ "Полтаваобленерго", а саме у стягненні інфляційних нарахувань у сумі 1606387,46грн., 1400626,88грн. пені та 6253,02грн. 3% річних; здійснити перерозподіл судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції та стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

За результатами апеляційного перегляду постановою від 12.01.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задоволено частково. Рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. скасовано частково. Пункти 2,3 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. у справі №917/906/16 викладено в наступній редакції:

" 2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" (вул. 1905 року, буд. 27, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, код ЄДРПОУ 03351,56грн. пені, 279458,02грн. 3% річних, 1606387,46грн. інфляційних втрат, 58838,67грн. судового збору .

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 33075,71грн. та пені 4051,61грн. 3% річних".

Пункти 3,4 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. у справі №917/906/16 вважати, відповідно, пунктами 4,5 резолютивної частини рішення.

В решті рішення господарського суду Полтавської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 року касаційну скаргу ПАТ "Полтаваобленерго" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду 12.01.2017 року в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ "Полтаваобленерго" на користь КП "Благоустрій Кременчука" 2553592,19 грн пені, 1606387,46 грн інфляційних втрат та 282095,37 грн 3% річних скасовано з передачею справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду. Постанову Харківського апеляційного господарського суду 12.01.2017 року в частині припинення провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ "Полтаваобленерго" на користь КП "Благоустрій Кременчука" про стягнення 33075,71 грн пені та 4051,61 грн 3% річних залишено без змін.

Приймаючи постанову, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний господарський суд припустився неправильного застосування норм статей 253, 254, 625 Цивільного кодексу України, а тому постанова в частині вирішення спору про стягнення пені, інфляційних та 3% річних підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ цього Кодексу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 року скаргу відповідача було призначено до розгляду на 19.09.2017 року.

Через канцелярію суду 19.09.2017 року ПАТ "Полтаваобленерго" надало пояснення, в яких вважає, що позовні вимоги КП «Благоустрій Кременчука» підлягають задоволенню в частині стягнення з ПАТ «Полтаваобленерго» 2022208,23 грн пені, 845172,77 грн інфляційних втрат та 276971,92 грн 3% річних.

Розпорядженням від 18.09.2017 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку з відпусткою суддів Гребенюк Н.В. і Камишевої Л.М. призначено повторний автоматичний розподіл справи, у результаті якого сформовано колегію у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

У зв'язку зі зміною складу колегії суддів в судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.09.2017 року до 26.09.2017 року до 11:30.

Після перерви колегія суддів продовжила розгляд апеляційної скарги, перевірила повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши представників позивача та відповідача, і зазначає наступне.

В судовому засіданні, 26.09.2017р., представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Полтавської області залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як правильно встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 01.03.2001 р. між комунальним підприємством "Кременчукенерго" (правонаступником якого згідно з рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про реорганізацію міського комунального підприємства "Кременчукенерго" від 25.05.2010 р., витягу з ЄДРПОУ та Статуту позивача є КП "Благоустрій Кременчука") (орендодавцем) та Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (орендарем) укладений договір індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно згідно з додатком, що знаходиться на балансі Міського комунального підприємства "Кременчукенерго", вартість якого становить за експертною оцінкою 23139188 грн.

Відповідно до п. 2.1 цього договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно із п. 3.1 цього договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції - січень 2001року) 38565,3грн.

Пунктом 3.2 даного договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із п.3.3 цього договору орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно не пізніше 12 числа наступного місяця, за звітним кварталом, і направляється орендодавцю на погашення різниці в тарифах.

Відповідно до п. 3.5 цього договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Договір укладений на 25 років та діє до 01.03.2026 р. (п.10.1 договору).

19.01.2001 р. між тими ж сторонами укладена додаткова угода №3 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна від 01.03.2001 р. №291, що належить до комунальної власності, згідно якої п.3.3 викладено у наступній редакції :"Орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно, не пізніше 12 числа наступного місяця і направляється на рахунок "Кременчукенерго" для погашення заборгованості з різниці по цінам. КП "Кременчукенерго" одержані грошові кошти перераховує на рахунок ВАТ "Полтаваобленерго" для погашення заборгованості по "угоді про переказ боргу" б/н від 19.12.2001р., укладеної між КП "Кременчуктеплокомуненерго" та КП "Кременчукенерго".

На виконання рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про реорганізацію міського комунального підприємства "Кременчукенерго" від 25.05.2010 р. між КП "Благоустрій Кременчука" та ВАТ "Полтаваобленерго" 10.06.2010 р. укладена додаткова угода до договору №291 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності, від 01.03.2001 р., пунктом 1 якої абзац перший назви сторін основного договору викладено в наступній редакції: "Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" (надалі - орендодавець), в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, з одного боку, та".

Пунктом 3 цієї додаткової угоди перший абзац п.3.1 основного договору викладено в наступній редакції: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 771472,53грн. Базовий місяць - травень 2010року".

Пунктом 1 укладеної між сторонами спору додаткової угоди від 01.06.2011 р. до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності, №291 від 01.03.2001 р. встановлено, що орендодавець додатково до орендованого майна, визначеного в розділі 1 договору передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно, згідно з актом прийому-передачі в оренду ПАТ "Полтаваобленерго" основних засобів, відповідно до договору оренди від 01.03.2001р. № 291, експертна вартість якого становить 2446280,00 грн.

Пунктом 2 цієї угоди встановлено, що розмір орендної плати за користування майном, визначеним у п. 1 цієї додаткової угоди, становить без ПДВ за базовий місць розрахунку червень 2011 року 30578,50 грн., крім того ПДВ - 20%.

На виконання умов додаткової угоди між тими ж сторонами 01.06.2011 р. складений акт приймання-передачі основних засобів КП "Благоустрій Кременчука" в оренду ПАТ "Полтаваобленерго" згідно додаткової угоди до договору оренди від 01.03.2001р. та рішень Кременчуцької міської ради: від 11.09.2003р., від 21.10.2004р., №357 від 07.04.2006р., від 25.12.2007р., від 29.08.2008р., від 23.12.2008р., від 24.02.2009р., від 24.03.2009р., за яким Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" передало, а ПАТ "Полтаваобленерго" прийняло в строкове платне користування мережі теплопостачання (т.1, а.с. 32-33).

Крім того, 01.03.2001 р. між Міським комунальним підприємством "Кременчукенерго" (правонаступником якого є КП "Благоустрій Кременчука", що вбачається, зокрема, з п.1.3 Статуту позивача (т.1,а.с.142)) (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладений договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, №292, п.1.1 якого встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно згідно з додатком, що знаходиться на балансі Міського комунального підприємства "Кременчукенерго", вартість якого становить за експертною оцінкою 158451грн.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 3.1 цього договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції - січень 2001року) 1320,40 грн.

Пунктом 3.3 цього договору встановлено, що орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно не пізніше 12 числа наступного місяця, за звітним кварталом, і направляється орендодавцю на погашення різниці в тарифах.

Пункти 3.5, 10.1 цього договору аналогічні за змістом п.3.5, 10.1 договору оренди від 01.03.2001 р. №291.

Між тими ж сторонами 19.12.2001 р. укладена додаткова угода до договору оренди індивідуально визначеного майна №292 від 01.03.2001 р., що належить до комунальної власності, п.1 якої сторони визначили викласти пункт 3.3 договору в наступній редакції: "Орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно, не пізніше 12 числа наступного місяця і направляється на рахунок "Кременчукенерго" для погашення заборгованості різниці по цінам. КП "Кременчукенерго" одержані грошові кошти перераховує на рахунок ВАТ "Полтаваобленерго" для погашення заборгованості по "Угоді про переказ боргу" б/н від 19.12.2001р., укладеній між КП "Кременчуктеплокомуненерго" та КП "Кременчукенерго".

Пунктами 1, 3 додаткової угоди від 10.06.2010 р. до договору №292 оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, від 01.03.2001 р., сторони спору, на виконання рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про реорганізацію міського комунального підприємства "Кременчукенерго" від 25.05.2010р. абзац перший назви сторін основного договору вирішили викласти в наступній редакції: "Комунальне підприємство "Благоустрій Кременчука" (орендодавець) в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, з одного боку, та …"; Перший абзац пункту 3.1 основного договору викласти у наступній редакції: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць 1498,01грн. Базовий місяць - травень 2010року ".

На виконання умов договору оренди від 01.03.2001 р. №291 відповідачем сплачено орендні платежі за січень - листопад 2015 року, проте з простроченням прийнятих на себе грошових зобов'язань, що підтверджується платіжними дорученнями: від 22.07.2015р. на суму 1361278,67грн. за січень 2015року, від 07.08.2015р. на суму 1433426,44грн. за лютий 2015року, від 09.09.2015р. на суму 1588236,49грн. за березень 2015року, від 06.10.2015р. на суму 1810589,60грн. за квітень 2015року, від 24.12.2015р. на суму 1850422,57грн. за травень 2015року, від 30.12.2015р. на суму 1857824,27грн. за червень 2015року, від 28.04.2016р. на суму 9251582,69грн. за липень-листопад 2015року (т.2,а.с.205-211), а також сплачена орендна плата за договором від 01.03.2001р. №292, що підтверджується платіжними дорученнями: від 22.07.2015р. на суму 2182,54грн. за січень 2015року, від 07.08.2015р. на суму 2298,22грн. за лютий 2015року, від 09.09.2015р. на суму 2546,42грн. за березень 2015року, від 06.10.2015р. на суму 2902,92грн. за квітень 2015року, від 24.12.2015р. на суму 2966,78грн. за травень 2015року, від 30.12.2015р. на суму 2978,65грн. за червень 2015року та від 29.04.2015р. на суму 14833,10грн. за липень-листопад 2015року (т.2.а.с.212-218). Сплата орендних платежів також підтверджується випискою по рахунку позивача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.05.2015 р. у справі №917/578/15 за позовом КП "Благоустрій Кременчука" до ПАТ "Полтаваобленерго" про стягнення 2857714,86грн., яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р., позов задоволено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" 2794705,11 грн. основного боргу, 55268,40 грн. пені, 7741,35грн. 3% річних, 57154,30 грн. витрат по сплаті судового збору (т.1,а.с.108-112, т.2. а.с. 21-24).

З даного рішення вбачається, що позивач звернувся з позовом про стягнення 2857714,86 грн. боргу за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності від 01.03.2001 р. №291, з яких: 2794705,11 грн. основного боргу за січень, лютий 2015 року, 55268,40 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року, 7741,35 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості за грудень 2014 року, січень, лютий 2015року.

Відповідно до положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою орендних платежів за січень-листопад 2015 року за договорами оренди від 01.03.2001р. №291 та №292 позивач 01.06.2016р. звернувся до місцевого господарського суду з позовом до КП "Полтаваобленерго" про стягнення 1606387,46 грн. інфляційних втрат, 2586667,90грн. пені та 286146,98грн. 3% річних, нарахованих на суми несвоєчасно сплаченої орендної плати за договорами оренди від 01.03.2001р. №291, №292.

Відповідачем 30.06.2016 року подано клопотання про зменшення штрафних санкцій у випадку повного або часткового задоволення позову у даній справі до 1000 грн. В обґрунтування даного клопотання посилається на те, що: по-перше, підприємство має незадовільний майновий стан; діяльність товариства щодо виробництва теплової енергії є збитковим; по-друге, філія ПАТ "Полтаваобленерго" Кременчуцька ТЕЦ виробляє електричну енергію, весь обсяг якої продається ДП "Енергоринок", яке несвоєчасно розраховується за придбану електричну енергію та станом на 01.04.2015р. борг останнього становить 351386895,83грн., що, в свою чергу, не надає можливості своєчасно розрахуватися з кредиторами; по-третє, стягнення пені зробить неможливим здійснення ремонту чи реконструкції Кременчуцької ТЕЦ, мереж електричного і теплового постачання та електричного обладнання; по-четверте, відповідач має значне соціальне значення, оскільки постачає електричну енергію для всіх споживачів Полтавської області.

Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності у даній справі щодо стягненні на користь позивача пені у сумі 2586667,90грн., яка обґрунтована тим, що згідно статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а згідно відтиску штампу пошти на поштовому конверті і опису вкладення до цінного листа, позовна заява подана 01.06.2016р., а отже вимоги про стягнення пені за період до 01.06.2016р. заявлені після спливу позовної давності.

На підставі чого, рішенням господарського суду Полтавської області від 22.08.2016 року позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" 1606068,51 грн. інфляційних втрат, 2300159,46 грн. пені, 279477,03 грн. 3% річних та 62689,93грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016 р. скасовано частково. Пункти 2, 3 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. у справі №917/906/16 викладено в наступній редакції:

" 2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" (вул. 1905 року, буд. 27, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, код ЄДРПОУ 03351,56грн. пені, 279458,02грн. 3% річних, 1606387,46грн. інфляційних втрат, 58838,67грн. судового збору .

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 33075,71грн. та пені 4051,61грн. 3% річних".

Пункти 3,4 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. у справі №917/906/16 вважати, відповідно, пунктами 4,5 резолютивної частини рішення.

В решті рішення господарського суду Полтавської області залишено без змін.

Повторно розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ПАТ "Полтаваобленерго" підлягає частковому задоволенню з наведених вище підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договорами оренди від 01.03.2001р №291 та №292, 3% річних та інфляційних втрат.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктами 3.3 договорів оренди від 01.03.2001р. №291, №292 встановлено, що орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно, не пізніше 12 числа наступного місяця, і направляється на рахунок КП "Кременчукенерго" на погашення заборгованості з різниці по цінам.

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень та виписки по рахунку позивача вбачається, що ПАТ "Полтаваобленерго" несвоєчасно виконувало прийняті на себе грошові зобов'язання по сплаті орендних платежів за договорами оренди від 01.03.2001р. №291, №292. Так, орендна плата за січень 2015року сплачена 22.07.2015р., за лютий 2015року - 07.08.2015р., за березень 2015року - 09.09.2015р., за квітень 2015року - 06.10.2015р., за травень 2015року - 24.12.2015р., за червень 2015року - 30.12.2015р., за липень-листопад 2015 року - 28.04.2016р., та станом на момент звернення КП "Благоустрій Кременчука" з позовом до ПАТ "Полтаваобленерго" останнім у повному обсязі сплачена заборгованість за цими договорами, що підтверджується актами звірки розрахунків, наданих на вимогу суду апеляційної інстанції.

Крім того, з актів звірки пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також з пояснень, наданих представниками сторін суду апеляційної інстанції в судовому засіданні 12.01.2017р., вбачається, що між ними відсутній спір щодо розміру заборгованості з орендної плати та дат її погашення по кожному з платежів за спірний період за договорами оренди від 01.03.2001р. №№291, 292.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У пункті 2.5-1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у застосуванні частини 1 статті 35 ГПК України господарським судам необхідно враховувати таке. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процессу: в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. За необхідності суд може зажадати від учасника судового процесу подання відповідної заяви, клопотання, пояснення в письмовій формі. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості.

Враховуючи викладене, обставини справи щодо суми боргу за кожен зі спірних періодів та дати погашення боргу в розумінні статті 35 ГПК України є приюдиційними та не підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пунктів 3.5 договорів оренди від 01.03.2001р. №291 та №292 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, позивач просить стягнути з відповідача, зокрема, пеню за порушення строків виконання грошових зобов'язань за договором оренди від 01.03.2001р. №291 за січень 2015року за період з 12.02.2015р. по 22.07.2015р. та за лютий 2015року за період з 12.03.2015р. по 07.08.2015р.

Проте, рішенням господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15 за позовом КП "Благоустрій Кременчука" до ПАТ "Полтаваобленерго" про стягнення 2857714,86грн., яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р. та набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" 2794705,11грн. основного боргу, 55268,40грн. пені, 7741,35грн. 3% річних, 57154,30грн. витрат по сплаті судового збору. Зокрема, стягнуто з позивача на користь відповідача пеню за договором оренди від 01.03.2001р. №291 за прострочення сплати орендних платежів за січень 2015року за період прострочення з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 28363,08грн. та за лютий 2015 року за період з 13.03.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 4712,63грн.

Окрім того, колегія суддів вважає помилковим висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за договором оренди від 01.03.2001р. №291 за прострочення сплати орендної плати за січень 2015року у сумі 1361278,67 за період з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 28363,08грн. та за несвоєчасну сплату орендного платежу у сумі 14334226,44грн. за лютий 2015 року за період прострочення з 13.03.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 4712,63грн. в загальному розмірі 33075,71грн.

Слід зауважити, що існує рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15, яке набрало законної сили, та яким вирішено господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, тому провадження у справі в частині стягнення 4712,63грн. пені підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 ГПК України.

На підставі чого, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла обґрунтованого, на думку судової колегії, висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення пені, нарахованої за прострочення сплати орендної плати за договором оренди від 01.03.2001р. №291 за січень, лютий 2015року за період прострочення з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. та з 13.03.2015р. по 16.03.2015р., відповідно, на загальну суму 33075,71грн. та припинення провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пунктів 3.3 договорів оренди від 01.03.2001р. №291, №292 орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно, не пізніше 12 числа наступного місяця.

З аналізу змісту пунктів 3.3 спірних договорів вбачається, що останнім днем сплати орендної плати є саме 12 число місяця, наступного за місяцем, протягом якого майно перебувало в оренді.

Відповідно до частини 1 статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 статті 255 ЦК України встановлено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відтак, з урахуванням приписів чинного законодавства та пунктів 3.3 спірних договорів, пеня нараховується з дня порушення боржником строку виконання грошового зобов'язання, тобто з 13 числа наступного місяця.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із частиною 5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, період нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов'язань, з урахуванням неробочих днів, за договором оренди від 01.03.2001р. №291 за прострочення сплати орендної плати за січень, лютий 2015року починається з 17.03.2015р. (оскільки за попередній період прострочення - пеня стягнута на підставі рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15), за квітень - липень, вересень 2015року - починається з 13 числа відповідного наступного місяця, а за березень, серпень та листопад 2015року - з 14 числа, відповідного наступного місяця; за прострочення сплати орендних платежів за договором оренди від 01.03.2001р. №292 за січень, лютий, квітень-липень, вересень 2015року нарахування пені починається з 13 числа, відповідного наступного місяця, а за березень, серпень та листопад 2015року - з 14 числа відповідного наступного місяця.

Враховуючи вищевикладене, позивач при здійсненні розрахунку пені за прострочення сплати орендних платежів за договорами оренди від 01.03.2001р. неправильно визначений початок перебігу строку порушення зобов'язання по кожному з орендних платежів, що, відповідно, призвело до невірного розрахунку орендної плати.

У подальшому, при проведенні між сторонами звірення розрахунків позивач правильно визначив початок перебігу строку сплати орендних платежів, відповідно до вимог пунктів 3.5 спірних договорів та Цивільного кодексу України та погодився з таким порядком нарахування.

У відповідності до частини 6 статті 232ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій за прострочення виконання зобов'язання і строки їх нарахування. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано ( Висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 111 16 ГПК, за I півріччя 2015 р.).

Проте, розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмежень розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" не зважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011р. у справі №25/187).

У пункті 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини 6 статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Як зазначалось вище, у пунктах 3.5 договорів оренди від 01.03.2001р. №291 та №292 встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати, а отже сторони спору визначили інший, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строк, за який нараховується пеня, та встановили, що нарахування пені припиняється наступного дня після сплати заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пеню за несвоєчасну сплату орендних платежів за спірними договорами оренди слід нараховувати по момент фактичної її сплати, тому доводи відповідача про нарахування пені у межах шестимісячного строку, встановленого приписами частини 6 статті 232 ГПК України, є необґрунтованими, оскільки сторонами спору у договорах оренди встановлено іншу тривалість цього строку.

Крім того, колегія суддів підтримує висновок суду апеляційної інстанції щодо задоволення заяви про застосування позовної давності щодо стягнення пені у сумі 2586667,90 грн.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 4.2 та п.п.4.4.1 п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором). Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за угодою сторін, тому, зокрема, умови договору, за якими сторони встановили, що така давність обчислюється не з моменту прострочення платежу, а з іншої дати, що визначається шляхом зворотного відрахування шести місяців від дати пред'явлення вимоги, суперечать вимогам закону і не застосовуються судом (п.4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право позивача (скаржника), за захистом якого той звернувся. У разі коли таке право не порушене, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право особи дійсно порушено, але позовна давність сплинула і про це зроблено заяву іншої стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку із спливом позовної давності - за відсутністю поважних причин її пропуску.

З умов спірних договорів вбачається, що прострочення виконання зобов'язання зі сплати орендної плати за січень, лютий, березень та квітень 2015року виникли 13 числа відповідного наступного місяця.

Колегія суддів також вважає правомірним висновок апеляційної інстанції щодо відмови у стягненні пені за січень, лютий, березень та квітень 2015року за договорами оренди від 01.03.2001р. №291, №292 в частині стягнення 293836,99 грн. пені за договором від 01.03.2001р. №291 та 492,59грн. пені за договором оренди №292, яка нарахована позивачем за період з 12.02.2015р. по 01.06.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо сплати оренди за цими договорами за відповідні періоди прострочення кожного з місяців, у відповідності до вищезазначених вимог ЦК України (ч.4ст.267 ЦК України) через сплив позовної давності.

Дослідивши розрахунок пені, здійснений апеляційним судом у постанові від 12.01.2017 року, колегія суддів погоджується з таким розрахунком за несвоєчасну сплату орендних платежів, сум боргу, фактичних дат погашення заборгованості з орендної плати по кожному місяцю спірного періоду, умов договорів від 01.03.2001р. №291, №292.

На думку судової колегії вимоги є обґрунтованими в частині стягнення пені за договором оренди №291 у сумі 2036459,79грн. та пені за договором оренди №292 в сумі 3272,77грн. та відмову у задоволенні вимог щодо стягнення 513339,29 грн. пені за договором оренди №291 і 520,34грн. пені за договором оренди №292, виходячи з наведеного у постанові розрахунку.

Отже, рішення господарського суду Полтавської області в частині стягнення 260426,90 грн. пені апеляційний суд правомірно скасував у зв'язку з порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права.

Стосовно відмови у задоволенні вимоги про зменшення штрафних санкцій до 1000 грн. судова колегія апеляційної інстанції погоджується з таким висновком про відсутність підстав для зменшення розміру пені до 1000 грн., з огляду на те, що відповідачем не надано будь-яких належних доказів в розумінні статті 34 ГПК України, які б підтверджували його збитковість чи скрутне матеріальне становище; а також, відповідачем не доведено обставин, які б підтверджували винятковість даного випадку, скрутне ж фінансове становище не підтверджене будь-якими доказами, не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Апеляційний господарський суд, враховуючи норми статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, перевіривши здійснений колегією суддів перерахунок інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов'язань за договорами оренди від 01.03.2001р. № 291, №292 за січень-листопад 2015 року з урахуванням дати виникнення боргу та дати його погашення, вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1606068,51 грн. є правомірними. Також, підлягає стягненню 318,95 грн., у задоволенні яких відмовлено у зв'язку з арифметичними помилками під час здійснення розрахунку.

Щодо стягнення 3% річних за прострочення грошових зобов'язань зі сплати орендної плати за січень-листопад 2015року за договорами оренди від 01.03.2001р. №291, №292 суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.05.2015 р. у справі №917/578/15, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р. стягнуто з ПАТ "Полтаваобленерго" на користь КП "Благоустрій Кременчука" 3% річних від простроченої суми заборгованості за січень 2015року, нарахованих за період з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 3580,35грн. та за лютий 2015року - за період прострочення з 13.03.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 471,26грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції правомірно дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних за договором оренди від 01.03.2001р. №291 за прострочення сплати орендної плати у сумі 1361278,67грн. за січень 2015року за період з 13.02.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 3580,35грн. та за несвоєчасну сплату орендного платежу у сумі 14334226,44грн. за лютий 2015 року за період прострочення з 13.03.2015р. по 16.03.2015р. в сумі 471,26грн. в загальному розмірі 4051,61грн., оскільки є рішенням господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15, яке набрало законної сили та яким вирішено господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Тому провадження в частині відмови у стягненні 4051,61грн. підлягає припиненню, про що правильно зазначено у постанові апеляційного господарського суду.

Стосовно 3% річних, слід зазначити наступне. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 або 366 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Суд апеляційної інстанції, встановивши факт прострочення відповідачем грошових зобов'язань зі сплати орендних платежів за договором оренди №291 у 2015році: за січень - за період з 17.02.2015р. по 22.07.2015р., за лютий - з 17.03.2015р. по 07.08.2016р., за березень - з 14.03.2015р. по 09.09.2015р., за квітень - з 13.05.2015р. по 06.10.2015р., за травень - з 13.06.2015р. по 24.12.2015р., за червень - з 13.07.2015р. по 30.12.2015р., за липень - з 13.08.2015р. по 28.04.2016р., за серпень - з 14.09.2015р. по 28.04.2016р., за вересень - з 13.10.2015р. по 28.04.2016р., за жовтень - з 13.11.2015р. по 28.04.2016р. та за листопад - з 14.12.2015р. по 28.04.2016р. на суми боргу, визначені у акті звірки пені, розмір яких визнаний кожною зі сторін спору, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% в розмірі 279002,53грн., однак позивачем неправильно встановлено дату виникнення боргу та не прийнято до уваги рішення господарського суду Полтавської області від 14.05.2015р. у справі №917/578/15, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні вимог в частині стягнення 2633,59 грн.

Також відповідачем порушені строки виконання грошових зобов'язань за договором оренди №292, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення 3% річних за січень 2015 року за період прострочення з 13.02.2015р. по 22.07.2015р. на суму 2182,54грн. у розмірі 28,70грн., за лютий 2015року з 13.02.2015р. по 07.08.2015р. на суму 2298,22грн. в розмірі 27,96грн., за березень 2015року з 13.04.2015р. по 09.09.2015р. на суму 2546,42грн. у розмірі 31,39грн., за квітень 2015року з 13.05.2015р. по 06.10.2015р. на суму 2902,92грн. у розмірі 35.07грн., за травень 2015року з 13.06.2015р. по 24.12.2015р. на суму 2966,78грн. у розмірі 47,55грн., за червень 2015року з 13.07.2015р. по 30.12.2015р. на суму 2978,65грн. у розмірі 41,86грн., за серпень 2015року з 14.09.2015р. по 29.04.2016р. на суму 2925,28грн. у розмірі 55,06грн., за вересень 2015року з 13.10.2015р. по 29.04.2016р. на суму 2992,52грн. у розмірі 49,19грн., за жовтень з 13.11.2015р. по 29.04.2016р. на суму 2953,66грн. у розмірі 41,03грн. та за листопад 2015року з 14.12.2015р. по 30.12.2016р. на суму 3012,73грн. у розмірі 34,12грн., в загальному розмірі 455,49 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак, позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних неправильно встановлено дати початку строків порушення грошових зобов'язань за цим договором, у зв'язку з чим здійснений невірний розрахунок, а отже позовні вимоги в частині стягнення 3,76грн. 3% річних за договором від 01.03.2001р. №292 є та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду у постанові від 12.01.2017 року дійшла висновку про часткове скасування рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016 р., що, на думку судової колегії, є помилковим, оскільки рішення господарського суду від 22.08.2016 року підлягає зміні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 99, 101, п. 4 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року по справі №917/906/16 змінити, виклавши його в наступній редакції:

«Пункти 2, 3 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016 року викласти в наступній редакції:

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) на користь Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" (вул. 1905 року, буд. 27, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, код ЄДРПОУ 03351,56 грн. пені, 279458,02 грн. 3% річних, 1606387,46 грн. інфляційних втрат, 58838,67 грн. судового збору .

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 33075,71 грн. та пені 4051,61 грн. 3% річних.".

4. Пункти 3,4 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 22.08.2016р. у справі №917/906/16 вважати, відповідно, пунктами 4,5 резолютивної частини рішення.

5. В решті рішення господарського суду Полтавської області залишити без змін.

6. Стягнути з Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" (вул. 1905 року, буд. 27, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) 9184,30 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 02.10.2017 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Хачатрян В.С.