ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 справа № 913/1147/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від ДДВС: ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю не зявився ОСОБА_6, за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги1.Товариства з обмеженою відповідальністю Український лізинговий фонд, м. Київ 2. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу Господарського суду Луганської області
від29.08.2017
у справі№ 913/1147/16 (суддя Іванов А.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Український лізинговий фонд, м. Київ
доДержавного підприємства "Первомайськвугілля", м.Первомайськ Луганської області
про за участюстягнення 380 980 496, 53 грн. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» звернувся до господарського суду Луганської області зі скаргою на дії державного виконавця та просив суд:

1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 щодо винесення 16.06.2017р. постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 532500006.

2. Визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 16.06.2017р. у виконавчому провадженні № 53500006, недійсною та скасувати її.

3. Зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 вчинити дії, що передбачені ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також дії, що передбачені Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, а саме:

- підготувати відповідний акт

- завірити належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 53500006

- подати ОСОБА_5 разом із завіреними належним чином копіями матеріалів виконавчого провадження № 5350006 начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

4. Визнати незаконною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не вчинення дій, передбачених ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

5. Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та подати документи та відомості, що необхідні для перерахування на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» коштів відповідно наказу від 27.12.2016р. № 913/1147/16 виданого господарським судом Луганської області на виконання рішення від 14.12.2016р. у справі № 913/1147/16 за рахунок коштів передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду відповідно до ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

6. Після звернення начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та подання документів та відомостей, що необхідні для перерахування на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» коштів відповідно до наказу від 27.12.2016р. № 913/1147/16 виданого господарським судом Луганської області на виконання рішення від 14.12.2016р. у справі №913/1147/16 за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, відповідно до ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 зупинити виконавче провадження № 53500006 (в редакції уточнено від 24.07.2017р.).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.08.2017р. у справі № 913/1147/16 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» від 03.07.2017 (з урахуванням уточнень) на дії та бездіяльність державного виконавця у справі № 913/1147/16 задоволено частково.

Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 16.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53500006.

Визнано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу винесену 16.06.2017 у виконавчому провадженні № 53500006 недійсною.

Зобовязано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № 53500006 відповідно до ст.1 Закону України від 13.04.2017 № 2021- УШ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

В решті вимог за скаргою відмовлено.

Ухвала обґрунтована доведеністю вимог в частині їх задоволення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017р. у справі № 913/1147/16 скасувати в частині відмови щодо:

- Зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 вчинити дії, що передбачені ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також дії що передбачені Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, а саме:

- підготувати відповідний акт

- завірити належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 53500006

- подати ОСОБА_5 разом із завіреними належним чином копіями матеріалів виконавчого провадження № 5350006 начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України.

- Визнати незаконною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не вчинення дій, передбачених ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

- Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної Виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та подати документи та відомості, що необхідні для перерахування на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» коштів відповідно наказу від 27.12.2016р. № 913/1147/16 виданого господарським судом Луганської області на виконання рішення від 14.12.2016р. у справі № 913/1147/16 за рахунок коштів передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду відповідно до ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

- Після завершення начальником відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та подання документів та відомостей, що необхідні для перерахування на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» коштів відповідно до наказу від 27.12.2016р. № 913/1147/16 виданого господарським судом Луганської області на виконання рішення від 14.12.2016р. у справі №913/1147/16 за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, відповідно до ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зупинити виконавче провадження № 53500006.

Вважає, що місцевим господарським судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається, що у своїй скарзі він не висував вимогу, щодо зупинення виконавчого провадження у звязку з прийняттям Закону України від 13.04.2017 №2021-УШ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.09.2017р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження по справі № 913/1147/16.

В свою чергу, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу в частині задоволення вимог скарги стягувача та прийняти постанову, якою у задоволені скарги відмовити у повному обсязі. Вважає, що ухвала прийнята без врахування усіх обставин справи та державним виконавцем виконано усі вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.09.2017 відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження у справі № 913/1147/16. Цією ж ухвалою апеляційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ приєднано до апеляційного провадження у справі № 913/1147/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд », м. Київ.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 02.10.2017р. за № 1789 у звязку з перебуванням судді Мартюхіної Н.О. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/1147/16. Згідно протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 02.10.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., судді Дучал Н.М., Сгара Е.В.

В судовому засіданні представник позивача (заявника першої апеляційної скарги) підтримали свої вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Представник державної виконавчої служби (другий заявник апеляційної скарги) також підтримав свої вимоги викладені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду явка сторін не була визнана обовязковою.

Відповідно до приписів ст.102 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються протягом 15 днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

З огляду на наведене та враховуючи приписи ст.101 ГПК України, судова колегія вважає за можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Згідно зі ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду (ст.106 ГПК України).

Дослідивши обставини справи, апеляційні скарги, вислухав пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, судова колегія зазначає наступне.

Державне підприємство «Первомайськвугілля» є державним підприємством 100% статутного капіталу якого належить державі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 14.12.2016 у справі № 913/1147/16 позовні вимоги ТОВ «Український лізинговий фонд» до ДП «Первомайськвугілля» про стягнення 380 980 496 грн. 53 коп. задоволено повністю. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у сумі 380980496,53 грн., з яких 81725272,87 грн. відшкодування вартості предмета лізингу, 48158484,02 грн. винагорода лізингодавця, 251096739,64 грн. сума валютного коригування, а також судовий збір у розмірі 206700,00 грн.

12.01.2017 р. на виконання рішення суду позивач отримав відповідні накази.

13.03.2017р. на виконання вищезазначеного наказу Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 5350006.

16.06.2017р. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

07.07.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» звернулося зі скаргою від 03.07.2017р. б/н на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_7 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2016 у справі № 913/1147/16.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Луганської області скарга на дії державного виконавця задоволена частково. Ухвала обґрунтована доведеністю вимог, в частині їх задоволення.

Судова колегія, відповідно до приспів ст.101 ГПК України, повторно переглянувши справу зазначає наступне.

Згідно зі ст.121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому закону органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України,, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами , прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачені цим законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначалося вище, підставою для повернення виконавчого документа стало посилання на п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану, якщо, зокрема. законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення виконавчого документа, державний виконавець у постанові зазначає про відсутність у боржника по справі майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки боржник по справі є державним підприємством і все його майно забезпечує ведення виробничої діяльності, та зазначає про здійснення ним заходи щодо розшуку такого майна, які виявилися безрезультатними.

Судова колегія бере до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, яка викладена у п.9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.01.2016 №01-06/131/16 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням господарськими судами Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі прийняття рішення про повернення виконавчого документа державному виконавцю необхідно провести обстеження майна боржника за місцем його знаходження на предмет використання цього майна у виробничий діяльності та складання за результатами такого обстеження акту. Про те, такий акт в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, державна виконавча служба не довела, щодо наявності обставин, визначених у п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, вимоги позивача про визнання незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 щодо винесення 16.06.2017р. постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №532500006 та визнання постанови про повернення виконавчого документа стягувану, винесену 16.06.2017р. у виконавчому провадженні № 53500006, недійсною та скасувати її є такими, що підлягали задоволенню.

Що стосується інших вимог скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» цей закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Стаття 2 цього Закону встановлює, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державні підприємства, установи, організації (далі державні підприємства) юридична особа. примусове реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв) що належить державі та передані до їх статутного фонду.

Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, що належать до комунальної власності.

Стаття 4 цього Закон встановлює, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначному Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другої цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України про що повідомляє у встановленому порядку стягувача.

У разі відсутності необхідних документів та відомостей кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, про порядок виплати коштів, з якого державний виконавець повідомляє у встановленому законом порядку стягувача не пізніше наступного дня після перерахування коштів.

Кошти, що надійшли на відповідний рахунок органу виконавчої служби, перераховуються стягувачу протягом десяти днів з дня надходження всіх необхідних для цього документів та відомостей.

Перерахування коштів за рішення суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомленням про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Державний виконавець протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення виносить постанову про заміну стягувача на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів з одночасним направленням повідомлення такому органу.

Державне підприємство або юридична особа, яка визнані боржником за рішенням суду, зобовязані протягом десяти днів з дня перерахування коштів відкрити рахунки в органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та проводити розрахунки виключно з цих рахунків Положення цієї частини не поширюється на банки, сто відсотків або частка статутного капіталу яких належить державі.

Тобто, обовязковою умовою для застосування норм цього закону, є, зокрема, встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другої цієї статті.

Як зазначалося вище, матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, що стало підставою для визнання незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 16.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадження № 53500006 та визнання недійсною цієї постанови місцевим господарським судом.

З огляду на наведене, вимоги позивача щодо зобовязання державного виконавця виконати вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є передчасними.

З огляду на наведене апеляційні скарги не підлягає задоволенню.

В той же час, судова колегія бере до уваги, що місцевий господарський суд зобовязав Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № 53500006 відповідно до ст.1 Закону України від 13.04.2017 №2021-УШ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Про те зазначена вимога, позивачем (заявником скарги на дії ВДВС взагалі не висувалася). Про це зазначено як в самій апеляційній скарзі, так і представником позивача по справі у судовому засіданні.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що ухвала місцевого господарського суду в цій частині підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини ухвали п.4 «Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № 5350006 відповідно до ст.1 Закону України від 13.04.2017 №2021-УШ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Судові витрати покласти на заявників апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.33, 43, 49, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» м. Київ на ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017р. у справі №913/1147/16 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017р. у справі №913/1147/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017р. у справі № 913/1147/16 змінити, виключивши з неї п.4 резолютивної частини, а саме: Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № 5350006 відповідно до ст.1 Закону України від 13.04.2017 №2021-УШ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів з моменту її прийняття.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано: 6 прим.

2. позивачу

1. ДДВС

1. у справу

1.ДАГС

1. ГСЛО