ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017р. Справа № 914/1860/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Синчука М.М.,

при секретарі судового засідання Карась Х.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача:Студентського братства Львівщини, м. Львів,
про: розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості.
За участю представників сторін:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №2302-вих-1659 від 03.04.2017 р.)
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Студентського братства Львівщини про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2017 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до судового розгляду на 09.10.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов ОСОБА_2 оренди нежитлових приміщень №Л-10216-16 від 16.11.2016 р. не сплачував більше трьох місяців підряд орендної плати, внаслідок чого в позивача виникло право звернутись до суду з позовною заявою про розірвання зазначеного ОСОБА_2, виселення відповідача з нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. П.Римлянина, будинок 5 та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 16.702,83 грн.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи, вимог ухвали суду від 11.09.2017 р. не виконав, проти позову не заперечив, письмового відзиву на позов не подав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі був укладений Договір оренди нерухомого майна (будівель, спору, приміщень) №Л-10216-16 від 16.11.2016 р. (надалі Договір). За умовами цього ОСОБА_2 Орендодавець (позивач у справі) на підставі ухвали Львівської міської ради від 01.07.2016 року №650, ухвали Львівської міської ради від 15.09.2016 р. №944, передає, а Орендар (відповідач у справі) приймає в строкове платне користування нерухоме майно (надалі обєкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП « 503» (надалі Балансоутримувач). Обєкт оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. П. Римлянина, 5 загальною площею 98,50 кв.м. (п. 1 ОСОБА_2).

Обєкт оренди Орендар буде використовувати для офісу (п. 2.1. ОСОБА_2).

Згідно з п. 4.1. ОСОБА_2 термін договору оренди визначений на 20 років 364 днів з 16 листопада 2016 року до 15 листопада 2019 року включно.

Так, Актом приймання-передачі від 16.11.2016 р. Балансоутримувач здав, а Орендар прийняв нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. П.Римлянина, 5.

Пунктом 5.1. ОСОБА_2 Розмір орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженою ухвалою міської ради від 07.06.2007 р. №897 (із змінами та доповненнями), і складає 1.668,14 грн. без ПДВ за перший місяць оренди.

Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. (п. 5.2., 5.3. ОСОБА_2).

Відповідно до п. 6.2.5.3. ОСОБА_2 орендодавець має право достроково розірвати цей Договір за наявності підстав, передбачених чинним законодавством України, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд.

Довідкою №Н-2302-1140 від 30.08.2017 р. засвідчено, що станом на 28.08.2017 р. заборгованість за період з 01.12.2016 р. по 01.07.2017 р. становить 16.702,83 грн. Крім того, відповідачем у періоди з 01.01.2017. р. по 01.07.2017 р. (включно) не було здійснено оплат за договором оренди, що призвело до невнесення в повному обсязі орендної плати протягом більше як трьох місяців.

Згідно з п. 9.1. ОСОБА_2 повернення Орендодавцю обєкта оренд здійснюється після закінчення терміну дії цього ОСОБА_2 або дострокового його припинення чи розірвання. Відповідно до умов п. 9.3. ОСОБА_2 обєкт оренди повинен бути переданий Орендарем та прийнятий Орендодавцем (чи за його дорученням Балансоутримувачем) протягом 15 днів з часу настання однієї із подій, вказаних у п. 9.1. цього ОСОБА_2.

Відтак, позивач у звязку з невиконання відповідачем умов ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами розірвати зазначений Договір оренди, виселити відповідача з нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. П. Римлянина, будинок 5 та стягнути заборгованість з орендної плати в розмірі 16.702,83 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникло зобовязання з приводу оренди нерухомого майна на підставі ОСОБА_2 оренди в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 283 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одним із основних обовязків орендаря у зобовязанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати. Такий же обовязок визначається частиною третьою статті 18, частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статтею 286 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 7.1.2.. ОСОБА_2 орендар (відповідач у справі) зобовязувався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Орендну плату Орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок Орендодавця (п. 5.6. ОСОБА_2).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається із Довідки позивача №Н-2302-1140 від 30.08.2017 р. заборгованість відповідача становить 16.702,83 грн. Крім того, відповідачем у періоди з 01.01.2017. р. по 01.07.2017 р. (включно) не було здійснено оплат за договором оренди, що призвело до невнесення в повному обсязі орендної плати протягом більше як трьох місяців.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 16.702,83 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Сторонами встановлено, що відповідно до п. 6.2.5.3. ОСОБА_2 орендодавець має право достроково розірвати цей Договір за наявності підстав, передбачених чинним законодавством України, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд.

У пункті 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд. Відповідно до поданої довідки про заборгованість орендаря перед орендодавцем, відповідачем допускалася несплата орендної плати протягом семи місяців підряд, а саме з 01.01.2017 р. по 01.07.2017 р. включно.

Доказів, які б підтверджували протилежне, відповідачем суду не подано.

До спірних правовідносин оренди комунального майна переважному застосуванню перед статтею 783 Цивільного кодексу України підлягає частина третя статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», як норма спеціального закону, згідно з якою підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань. При цьому вказаною диспозитивною нормою, на відміну від статті 783 Цивільного кодексу України, не визначено вичерпний перелік договірних зобов'язань, порушення яких орендарем тягне за собою розірвання договору оренди державного майна. Пріоритетність застосування частини третьої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» підтверджується також приписами частини другої статті 9 Цивільного кодексу України, згідно з якою законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Таким чином, в силу приписів частини другої статті 9 Цивільного кодексу України спеціальна норма частина третя статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» як така, що встановлює особливості регулювання майнових (в даному випадку орендних) відносин суб'єктів господарювання, пов'язаних з достроковим розірванням договору оренди державного та комунального майна, підлягає переважному застосуванню перед нормами статей 782, 783 Цивільного кодексу України, які відповідно містять загальне регулювання спірних правовідносин.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах зі спорів про розірвання договорів оренди державного та комунального майна (постанова Верховного Суду України від 08.05.2012 у справі №5021/966/2011).

Отже, за обставин доведеності факту систематичного невиконання орендарем обов'язку щодо внесення орендної плати, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди, передбачених частиною третьою статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а тому вимоги позивача про розірвання ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди орендар зобовязаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічне положення передбачено і частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України та пунктом 9.3. ОСОБА_2.

Враховуючи ту обставину, що Договір розірвано, вимоги позивача про звільнення обєкта оренди шляхом виселення відповідача з орендованого приміщення, що знаходяться за адресою: місто Львів, вулиця П. Римлянина, будинок 5, загальною площею 98,50 кв.м., є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, не надано суду інших доказів, які би свідчили про належне виконання зобовязання та не встановлено інших обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає стягненню 4.800,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди нежитлових приміщень (будівель, споруд, приміщень) №Л-10216-16 від 16.11.2016 р., укладений між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: площа Галицька, будинок 15, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25558625) та Студентським братством Львівщини (адреса: вулиця П. Римлянина, будинок 5, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25237559).

3. Виселити Студентське братство Львівщини (адреса: вулиця П. Римлянина, будинок 5, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25237559) з нежитлових приміщень загальною площею 98,50 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця П. Римлянина, будинок 5, згідно з актом здачі-приймання.

Стягувач Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса: площа Галицька, будинок 15, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25558625).

4. Стягнути з Студентського братства Львівщини (адреса: вулиця П. Римлянина, будинок 5, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25237559) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса: площа Галицька, будинок 15, місто Львів, Львівська область, 79008; ідентифікаційний код 25558625) 16.702,83 грн. заборгованості з орендної плати та 4.800,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.10.2017 р.

Суддя Синчук М.М.