РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/11801/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Екран"

про стягнення 1 891,23 грн.

Представники сторін:

від позивача: Колесник В.М. - представник за довіреністю № 80/07.1-9/18071 від 30.12.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Екран" про стягнення 1 891,23 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2009 року між ним та відповідачем укладено договір №1366/93м-09 на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів.

На підтвердження належного виконання та в повному обсязі робіт позивачем за період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року були надіслані акти виконаних робіт на загальну суму 1 124,64 грн., які підписані та скріплені печаткою позивача, були повернуті та не підписані відповідачем з невідомих причин та акт виконаних робіт від 30.09.2015 року на суму 374,88 грн. підписаний обома сторонами.

Оскільки позивачем виконані роботи, які не оплачені відповідачем, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 499,52 грн., 317,39 грн. пені, 74,32 грн. річних процентів.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.08.2017 р.

07.08.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі.

В судове засідання 08.08.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.07.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 21.07.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.08.2017 року розгляд справи відкладено на 12.09.2017 року.

В судове засідання 12.09.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.07.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Як вбачається з повернутих конвертів №012, №012 з направленням ухвали про порушення провадження у справі від 21.07.2017 року та ухвали про відкладення розгляду справи від 08.08.2017 року відповідно, вони повернуті в суд у зв'язку з іншими причинами, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03057, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 99, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20.07.2017 у є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

12.10.2009 року між державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма «Екран" (замовник) укладено договір №1366/93м-09 на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів.

Відповідно до п.1.1 договору, предметом цього договору є проведення виконавцем робіт, пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 статті 837 ЦК України).

Відповідно до п.5 ч.2 статті 6 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» державне госпрозрахункове підприємство "Український державний центр радіочастот" утворюється відповідно до закону. УДЦР відноситься до сфери управління національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Відповідно п.3 ч.1 статті 16 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» УДЦР здійснює такі види діяльності, зокрема: проведення радіочастотного моніторингу використання радіочастотного ресурсу України відповідно до цього Закону.

Згідно з п.2.1 договору, виконавець зобов'язується протягом всього терміну дії цього договору проводити заходи щодо забезпечення ЕМС РЕЗ, які використовує замовник, згідно з дозволами на експлуатацію РЕЗ.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що замовник зобов'язується своєчасно сплачувати на користь виконавця плату за виконання робіт.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що вартість робіт, пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпечення ЕМС РЕЗ, визначається на підставі затверджених у встановленому порядку «Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства «Український державний центр радірчастот», пов'язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу» за один календарний місяць, складає 312,40 грн. і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно із законодавством України.

Відповідно до п.6.1 договору, цей договір укладений на період в 1 (один) календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дата набрання чинності додатками до цього договору визначається сторонами у тексті самих додатків.

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний період тривалість в 1 (один) календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі (п.6.2 договору)

Доказів закінчення дії договору матеріали справи не містять.

Відповідно до п.3.2 договору, виконання робіт підтверджується відповідним актом виконаних робіт підписаними обома сторонами.

Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за проведені роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника (п.3.3 договору).

На виконання умов договору позивачем виставлені рахунки: №11567 від 28.09.2015 року на суму 374,88 грн. (312,40 без ПДВ, крім того ПДВ 62,48), №12382 від 22.10.2015 року на суму 374,88 грн., №14013 від 25.11.2015 року на суму 374,88 грн., №15372 від 16.12.2015 року на суму 374,88 грн.

Також, в матеріалах справи наявні акти про виконання робіт, пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ):

- №15-11567 від 30.09.2015 року за вересень 2015 року на суму 374,88 грн., який підписаний та скріплений печатками сторін;

- №15-12382 від 30.10.2015 року за жовтень 2015 року на суму 374,88 грн.,

- №15-14013 від 30.111.2015 року за листопад 2015 року на суму 374,88 грн.,

- №15-15372 від 31.12.2015 року за грудень 2015 року на суму 374,88 грн., які підписані та скріплені печаткою позивача та разом з рахунками направлені поштою на адресу відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінний лист від 26.10.2015 року, 29.11.2015 року, 23.12.2015 року та рекомендованими повідомленням про вручення пошитого відправлення № 545, №754, №630.

Відповідно до ч. 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Будь-яких зауважень чи недоліків до виконаних позивачем робіт матеріали справи не містять.

Згідно з п.3.4 договору розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та збереженням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що виставлена в платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця, протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку.

Так, рахунок №11567 від 28.09.2015 року на суму 374,88 грн. направлено відповідачу 02.10.2015 року, та отриманий останнім 05.10.2015 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №042;

Рахунок №12382 від 22.10.2015 року на суму 374,88 грн., направлено відповідачу 26.10.2015 року, та отриманий останнім 27.10.2015 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №545;

Рахунок №14013 від 25.11.2015 року на суму 374,88 грн. направлено відповідачу 29.11.2015 року, та отриманий останнім 30.11.2015 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №754;

Рахунок №15372 від 16.12.2015 року на суму 374,88 грн. направлено відповідачу 23.12.2015 року, та отриманий останнім 24.12.2015 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №630.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 1 499,52 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і не спростований відповідачем, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 317,39 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.4.3 договору, за порушення грошових зобов'язань замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на момент здійснення розрахунків від суми простроченого платежу.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 317,39 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

Також,позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 74,32 грн. станом на 12.07.2017 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних в розмірі 74,32 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Екран» (03067, м. Київ, вулиця Виборзька, будинок 99, ) на користь державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, м. Київ, проспект Перемоги, 15 км, ) суму основного боргу в розмірі 1 499 (одна тисяча чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 52 коп., пеню в розмірі 317 (триста сімнадцять) грн. 39 коп., три проценти річних в розмірі 74 (сімдесят чотири) грн. 32 коп. та судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 05.10.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий