КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Справа№ 910/24194/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Волуйко Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Селіванов М.Г. за довіреністю від 10.08.2017;;

від відповідача: Фадєєв О.П. за довіреністю від 22.12.2016;

від третьої особи: Загородній В.С. за довіреністю від 16.06.2017;

від Укртрансбезпеки: Бєлічко Д.А. за довіреністю від 14.08.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2017

у справі №910/24194/16 (головуючий суддя Ярмак О.М.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ"

до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство інфраструктури України

про стягнення 1 265 124,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі №910/24194/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" на користь Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" - 846 760 грн. 63 коп. заборгованості по оплаті причального збору, 91 021 грн. 73 коп. заборгованості за спожиту електроенергію, 327 341 грн. 94 коп. заборгованості по оплаті використання електромереж, а також 18 976 грн. 86 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки лінія закордонного плавання поширювалась лише на попереднього власника порому "Герої Шипки", в період з 02.11.2015 по 25.01.2016 пором не міг здійснювати жодних операцій, попередній власник сплачував причальний збір як з судна каботажного плавання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Зубець Л.П., Ткаченка Б.Р.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 10.07.2017.

07.07.2017 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що пором "Герої Шипки" є судном закордонного плавання, що також встановлено судовими рішеннями у справі №916/4971/15, лінія закордонного плавання "Україна-Грузія" була зареєстрована та діяла з 16.03.2015 по 16.03.2016, факт не переміщення судна не впливає на обов'язок сплати причального збору за ставками для суден закордонного плавання і обов'язок його сплати покладається на відповідача, матеріали справи не містять доказів того, що пором був задіяний у каботажному плаванні.

10.07.2017 представник третьої особи подав клопотання про виклик у судове засідання посадових осіб - голови Державної служби України з безпеки на транспорті та голови Адміністрації морських портів України для дачі пояснень щодо обставин справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 задоволено клопотання третьої особи, викликано посадових осіб, відкладено розгляд справи на 28.08.2017 та за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору.

19.08.2017 ДП "Адміністрація морських портів України" подала письмові пояснення щодо обставин справи.

23.08.2017 Державна служба з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) подала письмові пояснення щодо обставин справи.

28.08.2017 третя особа подала письмові пояснення, у яких підтримала апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.08.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/24194/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Мартюк А.І., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 28.08.2017 до 20.09.2017.

11.09.2017 відповідачем подані додаткові пояснення по справі, у яких він навів контррозрахунок портового збору порому "Герой Шипки" біля причалу позивача, як судна каботажного плавання, згідно якого загальна сума причального збору за період з 25.11.2015 по 26.01.2016 складає 84703,49 грн.

20.09.2017 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою представника.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 відкладено розгляд справи на 09.10.2017.

06.10.2017 позивач подав доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, у яких навів додаткові обґрунтування того, що судно "Герої Шипки" відноситься до суден закордонного плавання.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу відповідача.

Представник Укртрансбезпеки у судовому засіданні надала пояснення щодо реєстрації ліній закордонного плавання та статусу судна "Герої Шипки".

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

З 07 травня 2014 позивачу - Приватному акціонерному товариству "ІСРЗ" належить право користування державним майном, зокрема, причалом №9 на пірсі № 2 в м. Іллічівськ, згідно з умовами договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між Регіональним відділенням Фонду держаного майна України по Одеській області та Публічним акціонерним товариством "Іллічівський судноремонтний завод", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ІСРЗ".

Судно т/х "Герої Шипки" здійснило рейс з порту "Поті" (Грузія) та прибуло у Іллічівський морський торговельний порт 03.03.2015 з ошвартовкою до причалу № 26, що підтверджується генеральною декларацією

05.03.2015 вказаний теплохід перешвартований до причалу №9 Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ", що підтверджується Журналом обліку прибуття, постановки в док, вивід з доку і вибуття судів з ремонту та випискою від 03.08.2016 №731-73.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 05.03.2015 т/х "Герої Шипки" належав державі Україна та перебував у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ" на підставі договору оренди №Д-1905 від 05.12.1997 р.

Згідно із актом приймання-передачі від 11.08.2015, підписаним Товариством "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ", Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт", Міністерством інфраструктури України та Фондом державного майна України, передано на баланс Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" цілісний майновий комплекс ДП "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ", у тому числі т/х "Герої Шипки".

Наказом Міністерства інфраструктури України від 04.11.2015 № 447 було визначено Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" безоплатно передати з балансу, а Державному підприємству "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" прийняти на баланс т/х "Герої Шипки" 1978 р.п., інв. № 22169.

24.11.2015 на виконання вказаного наказу між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та Державним підприємством "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" підписано акт приймання-передачі майна.

У зв'язку зі створенням Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Державне підприємство "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" було реорганізовано у Філію "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" з 01.12.2015.

Оскільки згадане вище судно використовувало належний на праві користування позивачу причал №9 для відстою у період з 25.11.2015 по 26.01.2016, споживало електроенергію, користувалось його електромережами, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача як балансоутримувача з 24.11.2015 т/х "Герої Шипки" заборгованості по оплаті причального збору, по оплаті електроенергії та оплаті використання електромереж заводу позивача у наступних розмірах: 846 760 грн. 63 коп. причального збору, 91 021 грн. 73 коп. за спожиту електроенергію, 327 341 грн. 94 коп. за використання електромереж

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилався на те, що незважаючи на надані гарантії, виставлені ним рахунки відповідачем сплачені не були, що і зумовило звернення до суду.

Заперечуючи проти позову як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції, відповідач посилався на те, що він фактично набув статусу судновласника та отримав можливість розпоряджатися судном лише 25.01.2016 (отримання свідоцтва про право власності для порому); в період стоянки порому біля причалу позивача судно перебуває не в робочому стані, що унеможливлює його експлуатацію; в період стоянки порому біля причалу позивача відповідач не мав правових підстав користуватися судном в своїй господарській діяльності; відсутність підстав для визначення т/х "Герої Шипки" судном закордонного плавання, а отже і відсутність підстав для справляння з нього причального збору за завищеними тарифами.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони є обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Правовідносини між сторонами виникли у зв'язку із перебуванням судна "Герої Шипки", яке перебуває на балансі відповідача, біля причалу №9, право користування яким належить позивачу на підставі договору оренди.

Відповідно до статті 26 Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року" та Угоди про імплементацію Частини ХІ Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року №728-ХІV від 03.06.1999 року, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатись тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Положеннями ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримуватися чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 22 Закону України "Про морські порти України" у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики.

Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в України встановлені Порядком справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 за № 930/23462, (далі - Порядок), пунктами 1.2, 1.3 якого передбачено, що згідно з частинами третьою - п'ятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача; канальний збір справляється на користь власника каналу; корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України". Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до ст.131 Кодексу торговельного мореплавства України, каботажними перевезеннями визнаються перевезення між портами України, які здійснюються суднами, що плавають під Державним прапором України, а також суднами, що плавають під іноземним прапором, за умови одержання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту.

Згідно із ст. 132 Кодексу торгівельного мореплавства України, перевезення між портами України й іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

Приписами ч.1 ст.97 Митного кодексу України встановлено, що під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження.

Визначення "судно закордонного плавання" міститься у п. 54 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, згідно з яким судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

Відповідно до ст.9 Митного кодексу України, митною територією є територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Постановою КМУ від 21.05.2012 № 451 затверджена "Типова технологічна схема здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон", якою передбачено, зокрема, ч.1 п.16, що декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без подання митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа. Відомості про таке судно закордонного плавання зазначаються в генеральній (загальній) декларації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті від 11.03.2015 № 66 зареєстровано лінію закордонного плавання "УКРФЕРРІ "Україна-Грузія", підтвердження № 15/7, термін дії з 16.03.2015 по 16.03.2016; одним із суден, робота якого була передбачена лінійним розкладом на цій лінії зазначалось судно "Герої Шипки", а 03.03.2015 т/х "Герої Шипки" прибув на митну територію України з порту "Поті" (Грузія) з вантажем.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що т/х "Герої Шипки" здійснювало міжнародні перевезення та підпадає під визначення "судно закордонного плавання".

Доводи відповідача проте те, що на час стоянки т/х "Герої Шипки" біля причалу позивача причальний збір має справлятися з нього як з судна каботажного плавання обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідачем не надано жодних доказів здійснення цим судном каботажного перевезення у розумінні ст. 131 Кодексу торговельного мореплавства України, а також не наведено обґрунтованих нормами законодавства підстав вважати, що перебування судна у відстої в очікуванні ремонту свідчить про зміну статусу судна із судна закордонного плавання на судно, що здійснює каботажне перевезення.

В процесі апеляційного розгляду справи позивачем також надані публікації засобів масової інформації за 2016-2017 роки, з яких вбачається, що ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" та Міністерство інфраструктури України повідомляли про намір використання порому "Герої Шипка" у залізнично-поромному сполученні між портом "Чорноморськ" та грузинськими портами Поті і Батумі, отже вказані обставини є загальновідомими. Згідно з ч.2 ст. 35 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

При цьому, виключення т/х "Герої Шипки" 02.11.2015 з Державного суднового реєстру України Іллічівського морського порту у зв'язку з переходом права власності до ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" не виключає обов'язку відповідача сплачувати портовий збір та відшкодовувати витрати позивача, спричинені стоянкою судна, оскільки відповідачем прийнято вказане судно на баланс у встановленому законодавством порядку 24.11.2015 за актом приймання-передачі майна.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що на підставі заяви ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" для суден, що підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, де заявником самостійно вказано про належність йому т/х "Герої Шипки" на підставі акта приймання-передачі від 24.11.2015, 25.01.2016 судно зареєстровано у Державному судновому реєстрі України Іллічівського морського порту із судновласником - ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Посилання відповідача на несправність судна як на підставу відсутності у нього обов'язку сплати портового збору також обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки нормами Порядку встановлено обов'язок сплачувати причальний збір для будь-яких без винятку суден, що стоять біля причалу, незважаючи на їх технічний стан.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок), портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний і санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього порядку; причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача.

У додатку 5 до Порядку встановлено ставку причального збору для суден у закордонному плаванні становить 0,0114 дол. США за куб м за добу.

Таким чином, оскільки т/х "Герої Шипки" відійшов від причалу позивача 26.01.2016, позивачем був правомірно нарахований причальний збір за період з 25.11.2015 по 26.01.2016 у загальному розмірі 846 760,63 грн.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем були оформлені відповідні приймально-передавальні акти, розрахунки та рахунки на оплату (рахунок № 84 від 08.02.2016, № 83 від 08.02.2016), на загальну суму 846 760,63 грн., які направлені відповідачу листом № 84300-32 від 10.02.2015, однак не були ним оплачені.

Місцевий суд здійснивши перевірку вказаного розрахунку причального збору встановив правильність його нарахування, а тому з огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті причального збору за період з 25.11.2015 по 26.01.2016 за стоянку судна "Герої Шипки" у сумі 846 760,63 грн. є такими, що підтверджені матеріалами справи, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті електроенергії у розмірі 48 198 кВТ на суму 91 021,73 грн., то факт її споживання т/х "Герої Шипки" підтверджується відповідними довідками капітана судна, а також оформленими позивачем приймально-передавальними актами, а факт понесення витрат на оплату вартості електроенергії - рахунками ПАТ "Одесаобленерго" та платіжними дорученнями, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідно до Закону "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі №916/3566/13).

Враховуючи вищевикладене, відсутність укладеного договору про надання комунальних послуг у письмовій формі не звільняє відповідача від обов'язку оплачувати надані послуги, зокрема, вартість електроенергії, спожитої судном, власником якого є відповідач, тому вимоги про стягнення витрат споживача з оплати вартості електроенергії у розмірі 91 021,73 грн. є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Окрім цього, місцевий господарський суд також дійшов вірного висновку щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за використання електромереж заводу в сумі 327 341,94 грн., з огляду на викладені вище фактичні обставини спору.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бруманеску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

При цьому слід зазначити, що згідно Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України", у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах.

Колегія суддів, з врахуванням зазначеної практики Європейського суду з прав людини, при розгляді даної справи враховує загальний підхід щодо розгляду спорів про стягнення сум причального збору, який викладений у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2017 у справі №916/4971/15, в якій судами було стягнуто з попереднього балансоутримувача порому "Герої Шипки" (ДП "Іллічівський морський торговельний порт") причальний збір, нарахований за ставками для суден закордонного плавання.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позову.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі № 910/24194/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 у справі № 910/24194/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/24194/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

А.І. Мартюк