КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа№ 910/10049/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Коротун О.М.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Беліменко О.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2017р.

у справі № 910/10049/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 166 107,43 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 166 107,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором оренди нерухомого майна товариства для розміщення антенно-фідерних пристроїв від 24.07.2013р. в частині своєчасної оплати орендних платежів, у зв'язку з чим позивач нарахував до стягнення з відповідача 129 600,00 грн. заборгованості, 22 863,33 грн. пені, 2 377,54 грн. 3% річних за загальний період прострочення оплати з 21.03.2016р. по 01.06.2017р. та 11 266,56 грн. інфляційних втрат за період з березня 2016 року по квітень 2017 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2017р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії 129 600,00 грн. заборгованості, 22 863,33 грн. пені, 11 266,56 грн. інфляційних втрат, 2 377,54 грн. 3% річних та 2 491,62 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12 027,82 грн. пені.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, зокрема, невірно розраховано розмір пені та не застосовано сплив строку спеціальної позовної давності до вимог щодо стягнення пені.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Коротун О.М., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2017р.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 04.10.2017р., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 24.07.2013р. між Публічним акціонерного товариства "Укртелеком" (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" (Орендар) укладено договір оренди № 434-8 нерухомого майна товариства для розміщення антенно-фідерних пристроїв (Договір), відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину нерухомого майна - антено місця (далі - майно), розташовані за адресою: м. Бориспіль, Київська обл., вул. Київський шлях, 86 для встановлення 4 антенно-фідерних пристроїв та розміщення контейнера з обладнанням орендаря на умовах окремого договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору передбачено, що передача Орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання-передачі майна (додаток 1).

Зі змісту пунктів 3.1, 3.5, 3.7 Договору випливає, що орендна плата встановлюється Орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованої орендної плати із застосуванням коефіцієнта вітрового навантаження (парусності) становить 2 160,00 грн. за 1 антено-місце з ПДВ (20%). Орендна плата за перший місяць оренди за 4 антено місця становить 8 640,00 грн. з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди.

Орендна плата перераховується Орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються Орендодавцем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються Орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Датою початку оплати вважається дата приймання-передачі майна, що вказана у додатку 1.

Згідно до пункту 6.1.3 Договору Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Договір набирає чинності від дати підписання його сторонами, діє до 29.02.2016р. та регулює взаємовідносини між сторонами з 01.04.2013р. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього Договору здійснити остаточні розрахунки за ним (пункт 12.1 Договору).

На виконання умов договору 01.04.2013р. між сторонами підписано акт приймання-передачі майна - антено місця для розміщення 4 антено - фідерних пристроїв та акт приймання-передачі на відповідальне зберігання телекомунікаційного обладнання за адресою: м. Бориспіль, Київська обл., вул. Київський шлях, 86.

З матеріалів справи вбачається, що орендодавцем виставлялись орендарю до сплати розрахунки орендних платежів за період з лютого 2016 року по квітень 2017 року на суму 129 600,00 грн., які отримані відповідачем відповідно до поштових повідомлень про вручення.

Звертаючись з позовом, позивач зазначав, що у процесі користування орендованим майном орендар не своєчасно і не у повному розмірі сплачував орендну плату, внаслідок чого, за розрахунками позивача, допустив заборгованість у розмірі 129 600,00 грн.

У добровільному порядку, вказував позивач, заборгованість погашена не була.

Відповідно до частини 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, що містяться в пунктах 3.1 та 3.5, відповідач повинен сплачувати 8 640,00 грн. орендної плати і перераховувати її позивачу не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про належне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань перед позивачем по здійсненню орендних платежів, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу у загальному розмірі 129 600,00 грн.

Також, звертаючись з позовом, позивач також просив стягнути з відповідача 22 863,33 грн. пені, 2 377,54 грн. 3% річних за загальний період з 21.03.2016р. по 01.06.2017р. та 11 266,56 грн. інфляційних втрат за період з березня 2016 року по квітень 2017 року за договором оренди.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.2. Договору, у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за Договором за попередній місяць станом на 20 число поточного місяця, Орендарю нараховується пеня від суми прострочено платежу від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 21 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, апеляційний суд встановив, що нараховані позивачем 22 863,33 грн. пені, 2 377,54 грн. 3% річних та 11 266,56 грн. інфляційних втрат у заявлений період, усупереч твердженню апелянта є арифметично вірними, ґрунтуються на нормах законодавства України та на приписах укладеного між сторонами договором, тож позов підлягає задоволенню.

Твердження апелянта про те, що на заявлені позивачем вимоги щодо стягнення пені сплив строк позовної давності, колегією суддів відхиляються, адже до суду першої інстанції клопотання про застосування строку позовної давності не заявлялось, а у апеляційній скарзі не наводиться обґрунтування неможливості подання такого клопотання згідно положень статті 101 ГПК України до місцевого господарського суду.

Доводи скаржника правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 року у справі № 910/10049/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 року у справі № 910/10049/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10049/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.М. Коротун

М.Л. Яковлєв