РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017Справа №910/13310/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс"

про стягнення 2754372 грн. 50 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Никеруй Т.М. - представник за довіреністю № 6-232 від 27.03.2017;

від відповідача: Пономаренко О.В. - представник за довіреністю № 1/19 від 19.09.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н В П "Горизонт" про стягнення 1512646 грн. 28 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків виконання зобов'язання з надання послуг за договором № від 11.07.2012, строк виконання якого закінчився 30.06.2017, у зв'язку з чим позивач вважає, що перераховані ним грошові кошти на рахунок відповідача у розмірі 1496756,06 грн. підлягають поверненню, оскільки правова підстава набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі відпала у зв'язку з припиненням дії договору. За наведених обставин, позивач просить суд на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 1496756,06 грн. безпідставно набутого майна, а також 15890,22 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами у зв'язку з неповерненням відповідачем коштів позивачеві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13310/17 та справу призначено до розгляду на 26.09.2017.

04.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

25.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що за умовами договору № від 11.07.2012 оплата позивачем наперед авансу не передбачена, а навпаки - відповідно до актів здачі-приймання наданих послуг від 20.10.2014 та платіжних доручень зазначені у позові кошти були сплачені за виконані відповідачем роботи; договір не розірваний та не припинений, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою про припинення договору.

26.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки та про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з тих підстав, що вказана компанія здійснює управління позивача як одноосібний акціонер.

У судовому засіданні 26.09.2017 судом встановлено, що станом на 26.09.2017 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи 35426428 містяться відомості щодо найменування юридичної особи відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс".

Відповідно до частини 1 пункту 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Враховуючи викладене, судом встановлено факт зміни найменування юридичної особи відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Н В П "Горизонт" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс".

У судовому засіданні 26.09.2017 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з огляду на наступне.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Так, позивачем не доведено, яким чином рішення суду у даній справі вплине на права та обов'язки Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в розумінні статті 27 Господарського процесуального кодексу України, відтак в задоволенні клопотання судом відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні 26.09.2017 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із відзивом, поданим відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва відповідно до приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи на 03.10.2017.

У судове засідання 03.10.2017 з'явились представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

При цьому, представником позивача у судовому засіданні було повторно подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з тих підстав, що вказана компанія здійснює управління позивача як одноосібний акціонер, а також було подано пояснення на позов, згідно з якими позивач вказує, що внаслідок припинення дії договору та зобов'язань за таким договором, які не були виконані відповідачем, у нього відпала підстава отримання авансових платежів, здійснених позивачем.

Розглянувши у судовому засіданні 03.10.2017 клопотання позивача про залучення третьої особи, суд відмовляє в його задоволенні з підстав, аналогічних тим, що викладені в описовій частині рішення щодо розгляду клопотання позивача про залучення третьої особи, поданого 26.09.2017.

У судовому засіданні 03.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

11.07.2012 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Горизонт", найменування якого було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс" (виконавець, відповідач) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 до Договору виконавець зобов'язується у 2012-2017 роках за завданням замовника надати послуги з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, що посвідчуютьсь право постійного користування земельними ділянками ПАТ «Укртрансгаз», які знаходяться на території Одеської, Запорізької та Херсонської областей, а замовник - прийняти і оплатити зазначені послуги.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування послуг: Послуги в галузі архітектури (Розробка землевпорядної документації та оформлення документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками). Лот № 9 - «Послуги в галузі архітектури інші (розробка землевпорядної документації та оформлення документів на право постійного користування земельними ділянками, які знаходяться на території Одеської, Запорізької та Херсонської областей)».

Загальна сума Договору становить з ПДВ - 2752234,35 грн. (п. 3.1 Договору). Загальна сума цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін, (п. 3.2 Договору).

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Строк надання послуг за цим Договором з дати підписання сторонами цього Договору до 30 червня 2017 року (п.5.1 Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 до Договору).

За змістом п. 5.5. Договору, по завершенню кожного з етапів послуг, виконавець передає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг у двох примірниках з доданням до нього супроводжувального листа, документів, податкової накладної, звіту про виконання цього договору.

Замовник протягом 30 робочих днів з дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг зобов'язаний підписати та направити виконавцеві відповідний акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану письмову відмову від приймання послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) (п. 5.7. Договору).

Відповідно до п. 5.8. Договору, у випадку мотивованої відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) сторони протягом 30 днів з моменту відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) складають акт з переліком необхідних доопрацювань, усунення недоліків і термінів їх виконання, які не повинні перевищувати 30 робочих днів.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що замовник вправі достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язання виконавцем, повідомивши у письмовій формі його про це у строк 30 календарних днів до дати розірвання.

Відповідно до п. 10.1. Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині надання послуг до 30.06.2017, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Судом встановлено, що додатком №1 до Договору сторонами погоджено технічне завдання на надання послуг, додатком №2 до Договору погоджено календарний план виконання робіт, додатком №3 до Договору погоджено перелік земельних ділянок для оформлення, додатком №4 до Договору погоджено кошторис на виконання робіт, додатком №5 до Договору погоджено калькуляцію кошторисної вартості.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт в частині зобов'язання щодо розроблення землевпорядної документації та договором про надання послуг в частині зобов'язання з оформлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками.

За змістом ст. 628 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За змістом ст. 1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідачем виконувались роботи за договором № від 11.07.2012 на загальну суму 1496756,06 грн., за наслідками чого сторонами складено акти здачі-приймання послуг: №1 від 24.10.2014 на суму 32128,52 грн., №2 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №3 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №4 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №5 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №6 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №7 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №8 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №9 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №10 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №11 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №12 від 24.10.2014 на суму 16064,26 грн., №13 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №14 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №15 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №16 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №17 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №18 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №19 від 24.10.2014 на суму 48192,78 грн., №20 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №21 від 24.10.2014 на суму 40160,65 грн., №22 від 15.09.2015 на суму 15105,10 грн., №23 від 15.09.2015 на суму 11053,15 грн., №24 від 23.10.2015 на суму 96672,77 грн., №25 від 11.03.2016 на суму 6042,05 грн., №26 від 16.09.2016 на суму 138967,10 грн. Вказані акти підписані сторонами та скріплені їх печатками (копії актів долучені до позову позивача та до відзиву відповідача).

Судом встановлено, що позивачем було здійснено перерахування на рахунок відповідача грошових коштів у загальному розмірі 1496756,06 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №14328 від 28.10.2014 на суму 160642,60 грн., №14329 від 28.10.2014 на суму 192771,12 грн., №14330 від 28.10.2014 на суму 192771,12 грн., №14331 від 28.10.2014 на суму 208835,38 грн., №14332 від 28.10.2014 на суму 257028,16 грн., №14333 від 28.10.2014 на суму 216867,51 грн., №12087 від 25.09.2015 на суму 26158,25 грн., №13573 від 29.10.2015 на суму 96672,77 грн., №13403 від 23.09.2016 на суму 138967,10 грн., №220 від 21.03.2016 на суму 6042,05 грн. з призначенням платежу: оплата за оформлені документи на зем. діл. згідно з договором № із посиланнями на акти (копії платіжних доручень долучені до позову).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про порушенням відповідачем строків виконання зобов'язання з надання послуг за договором № від 11.07.2012, строк виконання якого закінчився 30.06.2017, у зв'язку з чим позивач вважає, що перераховані ним грошові кошти на рахунок відповідача у розмірі 1496756,06 грн. підлягають поверненню, оскільки правова підстава набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі відпала у зв'язку з припиненням дії договору. За наведених обставин, позивач просить суд на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 1496756,06 грн. безпідставно набутого майна, а також 15890,22 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами у зв'язку з неповерненням відповідачем коштів позивачеві.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, строк надання послуг за цим Договором з дати підписання сторонами цього Договору до 30 червня 2017 року (п.5.1 Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 до Договору).

Як встановлено судом, за змістом п. 5.5. Договору, по завершенню кожного з етапів послуг, виконавець передає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг у двох примірниках з доданням до нього супроводжувального листа, документів, податкової накладної, звіту про виконання цього договору.

Як встановлено судом, замовник протягом 30 робочих днів з дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг зобов'язаний підписати та направити виконавцеві відповідний акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану письмову відмову від приймання послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) (п. 5.7. Договору).

Як встановлено судом, відповідно до п. 5.8. Договору, у випадку мотивованої відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) сторони протягом 30 днів з моменту відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) складають акт з переліком необхідних доопрацювань, усунення недоліків і термінів їх виконання, які не повинні перевищувати 30 робочих днів.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Як встановлено судом, відповідачем виконувались роботи за договором № від 11.07.2012 на загальну суму 1496756,06 грн., за наслідками чого сторонами складено акти здачі-приймання послуг: №1 від 24.10.2014 на суму 32128,52 грн., №2 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №3 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №4 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №5 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №6 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №7 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №8 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №9 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №10 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №11 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №12 від 24.10.2014 на суму 16064,26 грн., №13 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №14 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №15 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №16 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №17 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №18 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №19 від 24.10.2014 на суму 48192,78 грн., №20 від 24.10.2014 на суму 64257,04 грн., №21 від 24.10.2014 на суму 40160,65 грн., №22 від 15.09.2015 на суму 15105,10 грн., №23 від 15.09.2015 на суму 11053,15 грн., №24 від 23.10.2015 на суму 96672,77 грн., №25 від 11.03.2016 на суму 6042,05 грн., №26 від 16.09.2016 на суму 138967,10 грн. Вказані акти підписані сторонами та скріплені їх печатками (копії актів долучені до позову позивача та до відзиву відповідача).

Як встановлено судом, пунктом 4.2. Договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Як встановлено судом, позивачем було здійснено перерахування на рахунок відповідача грошових коштів у загальному розмірі 1496756,06 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №14328 від 28.10.2014 на суму 160642,60 грн., №14329 від 28.10.2014 на суму 192771,12 грн., №14330 від 28.10.2014 на суму 192771,12 грн., №14331 від 28.10.2014 на суму 208835,38 грн., №14332 від 28.10.2014 на суму 257028,16 грн., №14333 від 28.10.2014 на суму 216867,51 грн., №12087 від 25.09.2015 на суму 26158,25 грн., №13573 від 29.10.2015 на суму 96672,77 грн., №13403 від 23.09.2016 на суму 138967,10 грн., №220 від 21.03.2016 на суму 6042,05 грн. з призначенням платежу: оплата за оформлені документи на зем. діл. згідно з договором № із посиланнями на акти (копії платіжних доручень долучені до позову).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на ті обставини, що зобов'язання, які складають предмет договору про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012, були частково виконані відповідачем (вартість виконаних робіт складає 1496756,06 грн.), що підтверджується актами здачі-приймання послуг №№ 1-21 від 24.10.2014, №№ 22-23 від 15.09.2015, №24 від 23.10.2015, №25 від 11.03.2016, №26 від 16.09.2016, вказані роботи були прийняті позивачем та їх вартість була в повному обсязі ним оплачена, суд доходить висновку, що зобов'язання сторін за договором про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012 в цій частині є припиненими за наслідками виконання, проведеного належним чином кожною зі сторін зобов'язання.

В той же час, щодо доводів позивача, що зобов'язання за договором про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012 припинились у зв'язку з невиконанням відповідачем передбачених умовами договору робіт та послуг у строк, ним обумовлений, тобто до 30.06.2017, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, строк надання послуг за цим Договором з дати підписання сторонами цього Договору до 30 червня 2017 року (п.5.1 Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 до Договору).

Як встановлено судом, відповідно до п. 10.1. Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині надання послуг до 30.06.2017, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599- 601, 604- 609 Цивільного кодексу України.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №3-123гс14.

При цьому, як встановлено судом, відповідачем виконано той обсяг робіт за договором № від 11.07.2012, вартість якого була сплачена позивачем, а останнім, в свою чергу, такі роботи прийняті як належно виконані.

При цьому, позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача 1496756,06 грн. коштів, що безпідставно знаходяться у відповідача, посилається на приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За положеннями ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як вбачається з зазначеної норми, цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № від 11.07.2012, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім в якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, та які, власне, були фактично виконані за таким договором, суд доходить висновку, що такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути повернуті відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуте майно.

При цьому, як встановлено судом, загальна сума договору № від 11.07.2012 становить з ПДВ - 2752234,35 грн. (п. 3.1 договору), тобто договором обумовлено відповідний обсяг робіт, частина з якого позивачем виконана за актами здачі-приймання послуг №№ 1-21 від 24.10.2014, №№ 22-23 від 15.09.2015, №24 від 23.10.2015, №25 від 11.03.2016, №26 від 16.09.2016 на загальну суму 1496756,06 грн.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина 3 ст. 849 Цивільного кодексу України).

При цьому, як встановлено судом, пунктом 6.2. договору передбачено, що замовник вправі достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язання виконавцем, повідомивши у письмовій формі його про це у строк 30 календарних днів до дати розірвання.

Так, позивач праві відмовитись від договору підряду в частині зобов'язання щодо виконання робіт, які відповідачем не виконані, однак така відмова в порядку ст. 849 Цивільного кодексу України в будь-якому разі не може мати наслідком повернення відповідачем вартості тих робіт, які ним виконані, а замовником прийняті та оплачені, оскільки зобов'язання сторін в цій частині є припиненим в силу ст. 599 Цивільного кодексу України, а сплата вартості виконаних робіт є, власне, виконанням позивачем як замовником свого зобов'язання з оплати належно виконаних підрядником робіт, а не збитками в розумінні ст. 849 Цивільного кодексу України.

Так, за змістом ст. 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на вищенаведене, належне виконання зобов'язання (щодо якості, строків тощо) є обов'язком сторони договору, відтак, у випадку наявності підстав вважати сторону договору такою, що прострочила виконання зобов'язання (тощо), інша сторона не позбавлена права заявляти вимоги про стягнення з винної сторони штрафних санкцій, за умови погоджених у договорі положень про відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин, позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс" в частині вимог про стягнення 1496756 грн. 06 коп. безпідставно набутого майна не підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення 15890,22 грн. процентів за користування відповідачем чужими грошовими коштами.

За змістом ст. 1214 Цивільного кодексу України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ст. 536 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, з огляду на ті обставини, що вимога про стягнення 15890,22 грн. процентів за користування відповідачем чужими грошовими коштами є похідною від вимоги про стягнення безпідставно набутого майна - грошових коштів, вказана вимога не підлягає задоволенню, відтак, позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс" в частині вимог про стягнення 15890 грн. 22 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 12.10.2017

Суддя І.М. Отрош