РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017Справа №910/13786/17

За позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 1 488, 71 грн.

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Андреїшина Н.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі-відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 1 488, 71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 05/01/10-15 від 05.01.2010 в частині повернення коштів перерахованих на виплату пенсії, у зв'язку з чим позивач зазначає, що залишок неповернутих коштів у розмірі 1 488, 71 грн. що обліковується на рахунку пенсіонера у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", є безпідставно отриманими.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2017 за участю представників сторін.

08.09.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав документи на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2017, а також відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що на момент звернення позивача з розпорядженням про повернення пенсійних коштів, залишок на рахунку пенсіонера становив 7, 01 грн., які були повернуті банком, а також відзначив, що банк не є набувачем цих коштів, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку пенсіонера.

11.09.2017 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому у зв'язку з необхідністю додаткового часу для отримання відомостей з Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області та виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 17.08.2017, просить суд відкласти розгляд даної справи.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 05.10.2017.

02.10.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області надійшло клопотання, в якому позивач зазначає, що листом від 19.09.2017 № 6357/4725 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було підтверджено, що в архіві Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану міститься актовий запис про смерть № 12665 від 13.12.2016 складений на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

У даному судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник позивача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників позивача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.10.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2010 між Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - фонд) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) укладено договір № 05/01/10-15 умовами якого передбачено, що банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (з наступними змінами).

Банк виконує зазначені вище функції в Миколаївській області (п. 2 ст. 1, розділу 1 договору).

Відповідно до п. 3 ст. 1, розділу 1 договору, взаємовідносини між органами фонду та банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються порядком, цим договором та договорами про зміну цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Параграфом 2 ст. 3 розділу 2 договору передбачено, що банк зобов'язується забезпечити, зокрема:

- відкриття для зарахування коштів від органів Фонду окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком №2560 «Державні позабюджетні фонди» без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів органів Фонду;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у банку, так і з доставкою додому;

- зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного ;дня після надходження коштів від органів Фонду;

- видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за їх першою вимогою;

- повернення органам Фонду не пізніше ніж через два робочих дні після останньої дати виплати у кожному виплатному періоді завірених списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описів до них у кількості і за формою згідно з Порядком;

- здійснення банком нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених договором між одержувачем і банком;

- надання за письмовим запитом органів фонду інформації щодо зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки про їх закриття.

Згідно п. 1 ст. 6 розділу 3 договору, за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки органів Фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на банк накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернених сум пенсійних виплат.

За умовами п. 1 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі:

- невідповідності будь-яких реквізитів, зазначених у списках, даним поточного рахунку одержувача пенсії та грошової допомоги;

- наявності даних про смерть одержувача;

- закриття поточного рахунку;

- письмової вимоги органу Фонду.

Відповідно до п. 3 ст. 8 розділу 4 договору, з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, установи банку, при отриманні такого повідомлення, припиняють зарахування на поточний рахунок суми пенсій та грошової допомоги.

Згідно з п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, банк повертає відповідним органам фонду, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 01.01.2011 року (п. 1 ст. 10 розділу 5 договору).

Відповідно до п. 1 ст. 11 розділу 5 договору, за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством.

05.01.2011 між Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - фонд) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) укладено додаткову угоду № 1 до договору від 05.01.2010 № 05/01/10-15.

Відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва реорганізовано, шляхом утворення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

З матеріалів справи вбачається, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва перебувала ОСОБА_2, яка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до списку померлих громадян по управлінню Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис про смерть № 12665 від 13.12.2016.

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 було нараховано та перераховано на банківський рахунок пенсію за січень 2017 року у сумі 1 495, 72 грн.

Листом № 1176/04 від 01.02.2017 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути пенсію, нараховану на ім'я ОСОБА_2 з відсотками за період січень 2017 у розмірі 1 495, 72 грн. з рахунка № 13400064, у зв'язку із смертю отримувача, ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені кошти позивач просив повернути на рахунок управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, р/р отримувача № 17, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» в м. Миколаєві.

Листом від 24.02.2017 № 20.1.0.0.0/7-20170224/3871 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, повідомивши, що розпорядження про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_2 банком виконано в межах наявного залишку у сумі 7, 01 грн., а також повідомлено Фонд, що відповідно до п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками банк повертає відповідним органам фонду, за їх письмовим розпорядженням, за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором № 05/01/10-15 від 05.01.2010 в частині повернення коштів перерахованих на виплату пенсії, у зв'язку з чим позивач зазначає, що залишок неповернутих коштів у розмірі 1 488, 71 грн. (1 495, 72 грн. - 7, 01 грн.) що обліковується на рахунку пенсіонера у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", є безпідставно отриманими.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище, 05.01.2010 між Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - фонд) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) укладено договір № 05/01/10-15 умовами якого передбачено, що банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (з наступними змінами).

Згідно з п. 3 ст. 1 розділу 1 договору, взаємовідносини між фондом та банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються Порядком, цим Договором та договорами про зміну цього Договору, що є його невід'ємними частинами.

Умовами п. 1 ст. 3 розділу 2 договору передбачено, що фонд зобов'язується:

- проводити серед пенсіонерів і одержувачів допомоги роз'яснювальну роботу щодо порядку виплати пенсій та грошової допомоги, що фінансуються з коштів Фонду, через поточні рахунки в Банку;

- забезпечити прийом територіальними управліннями Фонду відповідних заяв пенсіонерів і одержувачів допомоги про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в Банку, як від пенсіонерів, так і від Банку при звернені останніх до банку;

- забезпечити перерахування коштів на виплату пенсій та грошової допомоги, що фінансуються з коштів Фонду, на рахунки Банку протягом місяця за датами у межах виплатного періоду, але не пізніше ніж за один операційний день до встановленої дати виплати;

- подавати Банку за один день до початку кожного виплатного періоду місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, одночасно на паперових та магнітних носіях списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки, описи до них та довідку про джерела фінансування виплат у кількості та за формою згідно з Порядком.

Відповідно до умов, викладених в пп.1, 2, 3, 8 п. 2 ст. 3 розділу 2 договору, банк зобов'язується забезпечити:

- відкриття для зарахування коштів від Фонду окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком № 2560 "Державні позабюджетні фонди" в установах Банку без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів Фонду;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у Банку, так і з доставкою додому;

- здійснення Банком нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених, договором між одержувачем і Банком.

Відповідно до п. 1 ст. 7 розділу 4 договору, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з поточного рахунку за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, Банк не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, повідомляє про це письмово органи Фонду.

Згідно з п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, Банк повертає відповідно органам Фонду, за письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Зокрема, судом встановлено, на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва перебувала ОСОБА_2, яка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до списку померлих громадян по управлінню Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис про смерть № 12665 від 13.12.2016.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 року затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках (надалі - Порядок № 1596).

Відповідно до аб. аб. 1, 2 п. 1 Порядку встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Згідно з пунктом 2 Порядку, виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 статті 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Відповідно до пункту 13 Порядку, у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Як встановлено судом, листом № 1176/04 від 01.02.2017 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути пенсію, нараховану на ім'я ОСОБА_2 з відсотками за період січень 2017 у розмірі 1 495, 72 грн. з рахунка № 13400064, у зв'язку іх смертю отримувача, ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені кошти позивач просив повернути на рахунок управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, р/р отримувача № 17, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» в м. Миколаєві.

Листом від 24.02.2017 № 20.1.0.0.0/7-20170224/3871 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, повідомивши, що розпорядження про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_2 банком виконано в межах наявного залишку у сумі 7, 01 грн., а також повідомлено Фонд, що відповідно до п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками банк повертає відповідним органам фонду, за їх письмовим розпорядженням, за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Як стверджує позивач, різниця між сумою пенсії, яка була нарахована позивачем пенсіонерці ОСОБА_2 на її рахунку № 13400064 - 1 495, 72 грн., починаючи з місяця, наступного за місяцем дати її смерті, та сумою, яка була повернута відповідачем позивачу - 7, 01 грн., є безпідставно отриманими відповідачем грошовими коштами.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Приписами частини 1 статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з положенням частин 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Приписами статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21.01.2004, власник рахунку в банку - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Виходячи з приписів чинного законодавства, суд зазначає, що відповідач не є набувачем пенсійних коштів пенсіонерки ОСОБА_2, які, в свою чергу, є власністю останньої, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку зазначеного пенсіонера.

Таким чином кошти, перераховані банком на рахунок фізичної особи за договором і за наявності правових підстав, не можуть бути стягнуті з ПАТ КБ "Приватбанк", як безпідставно отримані, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Вищого господарського суду України у справах № 904/3561/15 від 02.11.2015; № 918/2031/13 від 17.12.2014 та № 904/1931/15 від 15.10.2015, а також у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, Банк повертає відповідно органам Фонду, за письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Суд зазначає, що з інформації, зазначеної в банківських виписках по рахунку пенсіонерки ОСОБА_2, наданих відповідачем, вбачається, що станом на день оброблення розпорядження позивача про повернення коштів на рахунку ОСОБА_2 перебували кошти у розмірі 7, 01 грн., які і були повернуті відповідачем на рахунок управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, р/р отримувача № 17, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» в м. Миколаєві.

Крім того суд відзначає, що оскільки позивач повідомив відповідача про факт смерті пенсіонерки ОСОБА_2 тільки 01.02.2017 то у відповідача, до того моменту, були відсутні підстави не здійснювати зарахування на рахунок пенсіонера нарахованої йому суми пенсії.

За таких обставин, твердження позивача щодо безпідставного отримання відповідачем оспорюваних грошових коштів у сумі 1 488, 71 грн. є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище нормами закону, а також, погодженими сторонами умовами договору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Отже, враховуючи наведе вище, суд відзначає що відповідач, при здійсненні повернення на вимогу позивача залишку коштів з рахунку пенсіонерки ОСОБА_2 у сумі 7, 01 грн. діяв в межах приписів чинного законодавства та умов договору № 05/01/10-15 від 05.01.2010.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення 1 488, 71 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 10.10.2017.

Суддя Щербаков С.О.