ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Справа № 916/3078/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Корнілової Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-2"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р. (судді: Гладишева Т.Я., Головей В.М., Савицький Я.Ф.)
у справі№916/3078/16 господарського суду Одеської області
за позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-2"
простягнення заборгованості по орендній платі в сумі 354 944 грн. 45 коп., розірвання договору оренди майна та повернення майна
за участю представників:
від позивачане з'явились
від відповідача Бєлих О.В., ордер серія ОД №208278 від 26.09.2017 р., угода про надання правової допомоги №26/09-Г від 26.09.2017 р.
В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-2" (далі - відповідач) про стягнення 354 944 грн. 45 коп. заборгованості з орендної плати, розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу державного побутового підприємства "Нефон" та повернення орендованого майна.

Так, позивач просив суд стягнути з відповідача донараховану, у зв'язку із зміною орендної ставки, орендну плату за період з 22.04.2012 р. по 30.09.2016 р.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем свого обов'язку із внесення орендних платежів, позивач також просив суд розірвати укладений між сторонами договір оренди та повернути державі орендоване майно.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.01.2017 р. у справі №916/3078/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р., вищевказаний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 354 944 грн. 45 коп. заборгованості з орендної плати. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий та апеляційний господарські суди виходили з того, що на підставі рішення господарського суду Одеської області від 21.08.2015 р. у справі №915/1579/15-г змінено орендну ставку в укладеному між сторонами договорі з 22.04.2012 р., проте, відповідач продовжував сплачувати орендну плату за раніше встановленою орендною ставкою, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 354 944 грн. 45 коп. Вказане стало підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати.

Одночасно з цим, господарські суди попередніх інстанцій визнали, що позивачем не доведено факту істотного порушення відповідачем умов договору оренди, яке має полягати у не внесенні орендних платежів протягом трьох місяців. У зв'язку з чим, суди відмовили в задоволенні позовних вимог про розірвання договору та повернення орендованого майна.

Крім того, місцевим та апеляційним господарськими судами відхилено клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Не погодившись з судовими актами попередніх судових інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р. в частині стягнення заборгованості з орендної плати та в цій частині передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.

В своїй касаційній скарзі заявник посилається на невірне застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, вважає, що суди, по-перше, помилково визнали, що у даному випадку орендну плату за зміненою орендною ставкою слід нараховувати саме з 22.04.2012 р., а, по-друге, необґрунтовано не застосували до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 р. касаційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 02.10.2017 р.

В своїй касаційній скарзі відповідач також просив суд зупинити виконання оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 1211 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою сторони чи прокурора або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення господарського суду до закінчення його перегляду в порядку касації.

З огляду на зміст заявленого скаржником клопотання про зупинення виконання постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.

В судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в касаційній скарзі, просив її задовольнити.

Перевіривши повноту встановлення місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.07.2004 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір №728 оренди цілісного майнового комплексу державного побутового підприємства "Нефон".

Мета використання об'єкту оренди - здійснення побутового обслуговування відповідно до статуту орендаря.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ №786 від 04 жовтня 1995 р., зі змінами, внесеними Постановою КМУ №699 від 18.05.1998 р., Постановою КМУ №75 від 19.01.2000 р., і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2004 р.) 2 099 грн. 93 коп. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Пунктом 3.2 договору оренди передбачено, що орендна плата за перший місяць оренди липень 2004 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць червень 2004 р. на індекс інфляції за липень місяць 2004 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується до державного бюджету щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним. Одночасно копія платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря, надсилається орендодавцю (3.4 договору).

При цьому, в п. 3.6 договору сторони визначили, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами неодноразово вносились зміни до вищевказаного договору оренди, зокрема, щодо визначення розміру орендної плати, оскільки приймались відповідні зміни до нормативно-правових актів, що регулюють порядок розрахунку плати за оренду державного майна.

Крім того, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 21.08.2015 р. у справі №916/1579/15-г, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 р., до договору оренди цілісного майнового комплексу державного побутового підприємства "Нефон" з 22.04.2012 р. були внесені зміни щодо розміру орендної плати.

Як закріплено в ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У даному випадку на спірні правовідносини також поширюються приписи Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки орендоване майно перебуває в державній власності.

Приписами даного закону (а саме: ч. 2 ст. 21) передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Одночасно, ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

При цьому, як зазначено в ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини справи та приймаючи до уваги приписи ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, місцевий та апеляційний господарські суди погодились з твердженнями позивача про те, що починаючи з 22.04.2012 р. відповідач мав сплачувати орендні платежі за договором за новою орендною ставкою, що визначено у рішенні господарського суду Одеської області від 21.08.2015 р. у справі №916/1579/15-г.

Господарські суди попередніх інстанцій також зауважили, що внесення змін до договору шляхом прийняття судового рішення не потребує подальшого укладення додаткової угоди між сторонами.

Вказане стало підставою для задоволення позовних вимог про стягнення 354 944 грн. 45 коп. заборгованості з орендної плати, яка утворилась внаслідок сплати відповідачем орендних платежів без врахування змін, внесених з 22.04.2012 р. до договору оренди за рішенням суду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з наведеними висновками попередніх судових інстанцій, вважає їх законними та обґрунтованими.

При цьому, судова колегія касаційної інстанції також вбачає за необхідне зазначити, що правомірність внесення відповідних змін до договору саме з 22.04.2012 р. не може бути предметом дослідження в межах даної судової справи, оскільки, судове рішення у справі №916/1579/15-г набрало законної сили, не змінено та не скасовано.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого та апеляційного господарських судів про те, що у даному випадку строк позовної давності слід обчислювати з моменту набрання рішенням господарського суду Одеської області від 21.08.2015 р. у справі №916/1579/15-г законної сили, а, відтак, позивачем цей строк не пропущено.

Одночасно, зважаючи на недоведеність обставин, з якими приписи ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України пов'язують можливість розірвання договору оренди, правомірною є відмова попередніх судових інстанцій в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди та повернення орендованого майна.

Як закріплено в п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, касаційна скарга задоволенню не підлягає. Підстав для зміни чи скасування судових рішень місцевого та апеляційного господарських судів колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-2" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 р. та рішення господарського суду Одеської області від 30.01.2017 р. у справі №916/3078/16 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді: В.Я. Карабань

Ж.О. Корнілова