ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 904/11733/16

Вищий господарський суд України у складі колегії:

Головуючого:Студенця В.І.,
суддів:Палія В.В., Селіваненка В.П.,
за участю представників сторін позивача - не з'явився; відповідача 1 - не з'явився; відповідача 2 - не з'явився;
розглянувши касаційну скаргу Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду
від29.05.2017
та на рішенняГосподарського суду Дніпропетровської області
від27.02.2017
у справі№ 904/11733/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрибушин Сістем"
доВиробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Сіті"
простягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрінк Дістрибушин Сістем" (далі - ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Сіті" (далі - ТОВ "Аква Сіті") про стягнення з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ вартості поставленого і неоплаченого товару у розмірі 229 886, 83 грн, стягнення з ТОВ "Аква Сіті" вартості поставленого і неоплаченого товару у розмірі 100, 00 грн, стягнення з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ пені у розмірі 59 062, 34 грн, 3% річних у розмірі 5 485, 69 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 порушено провадження у справі № 904/11733/16 за позовом ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" до ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ та ТОВ "Аква Сіті" про стягнення заборгованості.

До прийняття рішення по справі ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" неодноразово подавало заяви про зменшення позовних вимог, згідно з останньою з яких просило стягнути з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ 15 773, 43 грн - вартість поставленого і неоплаченого товару, стягнути з ТОВ "Аква Сіті" вартості поставленого і неоплаченого товару у розмірі 100, 00 грн, стягнути з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ пеню у розмірі 58 400, 72 грн, 3% річних у розмірі 5 433, 34 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мартинюк С.В.) від 27.02.2017 позовні вимоги задоволено, суд стягнув з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ на користь ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" заборгованість в розмірі 15 873, 43 грн, пеню в розмірі 58 400, 00 грн, 3% річних в розмірі 5 433, 34 грн; з ТОВ "Аква Сіті" на користь ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" - 100, 00 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Верхогляд Т.А., судді Пархоменко Н.В., Парусніков Ю.Б.) від 29.05.2017 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017, ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено судами попередніх інстанцій з неповним з'ясуванням обставин справи, що є порушенням норм процесуального права, та призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду країни від 19.09.2017 касаційну скаргу ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2017. Цією ж ухвалою зупинено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017, залишеного без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами між ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" (постачальник) та ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ (покупець) 30.09.2010 був укладений договір поставки №618/10/170, за умовами якого постачальник зобов'язався поставляти і передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язався приймати такий товар і здійснювати оплату відповідно до умов договору.

Згідно з п.4.1. договору, в редакції протоколу розбіжностей, покупець зобов'язаний оплатити кожну окрему партію товару, що поставлена, шляхом перерахування 100 % вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту переходу права власності на товар.

На виконання умов договору, як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" поставлено ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ товар на суму 1 280 929, 44 грн, що підтверджується накладними, які містяться в матеріалах справи.

ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ, в свою чергу, частково розрахувався з ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем", непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 15 773, 43 грн. Доказів повного погашення заборгованості сторонами судам попередніх інстанцій не надано.

Також господарськими судами встановлено, що між ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" та ТОВ "Аква Сіті" було укладено договір поруки № 05/01-16 від 05.01.2016 за умовами якого ТОВ "Аква Сіті" прийняло на себе зобов'язання частково відповідати перед ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" за виконання ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ зобов'язань з оплати товарів, поставлених ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ відповідно до умов договору, а саме у обсязі 100, 00 грн.

Предметом спору у даній справі (з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог) є матеріально-правова вимога ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" до ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ та до ТОВ "Аква Сіті" про стягнення з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ 15 773, 43 грн - вартість поставленого і неоплаченого товару, стягнення з ТОВ "Аква Сіті" вартості поставленого і неоплаченого товару у розмірі 100, 00 грн, стягнення з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ пені у розмірі 58 400, 72 грн, 3% річних у розмірі 5 433, 34 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу, оскільки доказів її погашення сторонами не було надано. Також, встановивши, що свої зобов'язання з оплати поставленого товару ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ виконувало з порушенням погодженого сторонами строку, господарські суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині стягнення сум пені та 3% річних.

При цьому судами попередніх інстанцій було відхилено посилання ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ на додаткову угоду №1 від 01.10.2013, відповідно до п.1 якої було змінено п. 4.1. договору та доповнено умовою оплати, згідно з якою ТМ Таврія коньяки колекційні, ТМ Алекс ТМ Таврія Преміум, ТМ "Георгіївський кавалер", ТМ William&Sons здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника за кожну товарну одиницю протягом 14 банківських днів після його реалізації.

Так, господарськими судами встановлено, що зазначена додаткова угода з боку ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" підписана ОСОБА_5, який згідно з преамбулою додаткової угоди діяв на підставі довіреності, проте довіреності на уповноваження даної особи на підписання додаткової угоди не надано.

З врахуванням викладеного, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що додаткова угода №1 від 01.10.2013 підписана неуповноваженою особою, а відтак суди не прийняли дану угоду, як належний доказ зміни умов оплати частини договору.

Разом з тим, колегія суддів вважає такий висновок судів попередніх інстанцій передчасним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У п. 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З врахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій не дали належної правової оцінки доводам і поясненням ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ, що подані нею видаткові накладні свідчать про прийняття до виконання ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" умов додаткової угоди № 1 від 01.10.2013, оскільки відвантаження товару відбувалось окремо за товарними групами залежно від умов оплати. Окрім того, судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки призначенням платежів, здійснених ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ, які, на думку фірми, свідчать про здійснення оплат на різних умовах оплати за договором.

Також судами попередніх інстанцій було відхилено посилання ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ на заяву про залік зустрічних однорідних вимог на суму 28 007, 00 грн, оскільки акти наданих послуг за періоди з серпня 2016 року по грудень 2016 року ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" не підписані, тобто не підтверджено надання цих послуг ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ. Так, відповідно до п. 4.2 договору про надання послуг № ОМ-22 (Б) від 01.11.2010, укладеного між ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" (замовник) та ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ (виконавець), послуги, що надаються виконавцем оплачуються замовником протягом 10 днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг і надання рахунку для оплати, тобто момент платежу за даними актами не настав, тому не може бути проведено припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних позовних вимог відповідно до ст. 601 ЦК України.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Разом з тим, колегія суддів вважає такий висновок господарських судів передчасним, оскільки пославшись на п. 4.2 договору, суди попередніх інстанцій не дали належної правової оцінки його пунктів 2.2 та 2.3.

Так, згідно з п. 2.2 договору про надання послуг (Б) № ОМ-22 від 01.11.2010 замовник зобов'язаний прийняти належним чином надані послуги і підписати акт здачі-приймання наданих послуг на протязі 10-ти (десяти) робочих днів з моменту надання оригіналу такого акту виконавцем замовнику. Згідно з п. 2.3 замовник зобов'язаний у випадку непогодження з наданими послугами та/або з викладеним в акті здачі-приймання послуг, надати мотивовану відмову.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що місцевий господарський суд, дійшовши висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 15 773, 43 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у резолютивній частині рішення визначив суму заборгованості що підлягає до стягнення з ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ у розмірі 15 873, 43 грн.

Також в частині позовних вимог про стягнення пені місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що не вбачає підстав для застосування позовної давності, оскільки позивачем нараховано пеню в розмірі 58 400, 72 грн за період з 14.02.2015 року по 07.11.2016 року (по кожній накладній окремо), а відтак в межах строків позовної давності. При цьому господарськими судами встановлено, що позивач звернувся до господарського суду 14.12.2016 року.

Разом з тим, ТОВ "Дрінк Дістрибушин Сістем" відповідно до позовної заяви спірний період визначено, починаючи з 26.09.2015, згодом позивач здійснював перерахунок позовних вимог, в тому числі і в частині пені з врахуванням заяви ВКФ "Юна-Сервіс" у вигляді ТОВ про застосування позовної давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що нарахування пені за період з 14.02.2015 року по 07.11.2016 року, зважаючи на те, що позивач звернувся до господарського суду 14.12.2016 року, є таким, що здійснений в межах позовної давності.

Окрім того, оскільки господарськими судами не в повному обсязі встановлені обставини справи щодо підстав та порядку нарахування основної заборгованості, її наявності, дат та сум погашення, то у суду касаційної інстанції відсутня можливість перевірити правильність застосування норм матеріального права і в частині визначення розміру сум пені та 3% річних, а також в частині позовних вимог до ТОВ "Аква-Сіті".

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

За загальними вимогами норм процесуального права, передбаченими статтями 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України, обов'язковим є встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Вищого господарського суду України відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 у справі № 904/11733/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Палій В.В. Селіваненко В.П.