РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Справа № 918/376/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

прокурора: Барілов Д.В.

позивача: представник не з'явився

відповідачів: ГТУЮ в Рівненській області - представник ОСОБА_1

третіх осіб на стороні позивача:

Фонд державного майна України - представник ОСОБА_2

третіх осіб на стороні відповідачів:

ТОВ "Рівнежитлобудінвест" - представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону від 08.09.2017р. на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.09.17р. у справі № 918/376/17 (суддя Марач В.В.)

за позовом Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром"

до відповідачів: 1) Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

2) Державного підприємства "СЕТАМ"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Державне підприємство "Рівненський автомобільний ремонтний завод"

Фонд державного майна України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнежитлобудінвест"

Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради

про визнання недійсними результатів електронних торгів арештованим майном від 31.03.2016 з продажу лоту

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.09.2017р. у справі №918/376/17 позов Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Державного підприємства "СЕТАМ", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державного підприємства "Рівненський автомобільний ремонтний завод", Фонду державного майна України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнежитлобудінвест", Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання недійсними результатів електронних торгів арештованим майном від 31.03.2016р. залишено без розгляду, на підставі пункту 1 частини 1 статті 81 ГПК України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що ДП "Укроборонпром" не віднесено ні до центральних органів виконавчої влади, ні до структури апарату центральних органів виконавчої влади; наведені прокурором в якості підтвердження прав прокурора приймати участь в судовому процесі рішення та ухвали суду були прийняті до набрання сили нової редакції ОСОБА_4 України "Про прокуратуру", а тому лише підтверджують неможливість прокуратури подавати позов в інтересах Державного концерну "Укроборонпром"; позов заявлений прокурором в інтересах державної компанії, що не допускається відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 23 ЗУ "Про прокуратуру"; відповідно необґрунтованим є висновок, що ДП "Укроборонпром" відноситься до центрального органу влади з спеціальним статусом передбаченим ЗУ "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі".

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону звернувся до суду з апеляційною скаргою від 08.09.2017р., в якій просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.09.2017р. у справі №918/376/17 скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права; направити справу до господарського суду Рівненської області для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала у даній справі прийнята з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, з направленням справи до місцевого господарського суду для розгляду по суті. Мотивуючи ухвалу суд застосував положення частини 3 статті 23 ЗУ "Про прокуратуру" відповідно до якої не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній та прийшов до висновку, що ДК "Укроборонпром" є державною компанією, що згідно наведеної норми, виключає можливість прокурора звертатися до суду саме в інтересах держави в особі Концерну. Прокурор вважає, що в даному випадку судом невірно надано оцінку чинному законодавству України, яке регулює управління об'єктами державної власності у сфері ОПК. Виходячи з вимог ОСОБА_4 "Про прокуратуру" та норм ГПК України - стаття 2 та 29 щодо права звернення прокурора до господарського суду та представництва ним в суді законних інтересів держави, апелянт зазначає, що законодавець допускає представництво прокурором інтересів держави саме в інтересах органу уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (посилаючись на рішення Конституційного суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999, справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді). Позиція Конституційного суду України у вказаній справі повністю узгоджується з позицією Заступника військового прокурора у справі №918/376/17, оскільки прокурор під час звернення з позовом до суду та під час судового розгляду справи наголошував, що ДК "Укроборонпром" є саме органом уповноваженим державою на здійснення функцій управління майном підприємств ОПК, які віднесені законодавцем та урядом України до сфери його управління. Скаржник зазначає, що прокурором виконано всі вимоги передбачені статтею 23 ЗУ "Про прокуратуру" та статті 2, 29 ГПК України перед зверненням до суду. В тексті позовної заяви, було обґрунтовано наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави, зазначено орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах та надано докази повідомлення такого органу (ДК "Укроборонпром") про намір прокурора звернутися до суду з позовом в його інтересах, про що також зазначено в позовній заяві. Разом з тим, зверненню прокурора до суду з позовною заявою передувало проведення вивчення стану додержання службовими особами ГТУЮ у Рівненській області вимог ЗУ "Про виконавче провадження" під час якого були встановлені чисельні порушення вказаного закону під час реалізації нерухомого майна ДП "РАРЗ" за вказаним фактом до ЄРДР від 09.09.2016р. внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та розпочато досудове розслідування. Так, під час вивчення та під час досудового розслідування було встановлено, ДК "Укроборонпром" захист порушеного права у спірних правовідносинах не здійснюють, що в свою чергу також слугувало підставою для звернення прокурора до суду з відповідним позовом. Додатково в обґрунтування позиції прокурора щодо порушення інтересів держави у даній справі слід зазначити, що сторонами і судом 1-ї інстанції під час обґрунтування оскаржуваної ухвали не прийнято до уваги імперативну норму викладену в ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників ДК "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" відповідно до якої кошти, одержані від продажу нерухомого майна підприємств ОПК, за вирахуванням балансової (залишкової) вартості такого майна та 95 відсотків одержаних коштів понад балансову (залишкову) вартість, зараховуються до загального фонду Державного бюджету України. Кошти, одержані від продажу нерухомого майна підприємств ОПК, не зараховані до загального фонду Державного бюджету України, спрямовуються на розвиток і модернізацію виробництва, фінансування науково-технічних розробок, інноваційної діяльності цих підприємств на підставі погоджених з ДК "Укроборонпром" планів. В той час, як кошти від реалізації спірного майна були направлені ДВС на інші потреби. Що в свою чергу беззаперечно свідчить про порушення інтересів держави. Щодо правового статусу ДК "Укроборонпром" апелянт посилається на постанову КМУ від 29.12.2010р. №1211 "Про утворення ДК "Укроборонпром" утворено Державний концерн "Укроборонпром" до складу якого включено ДП "Рівненський автомобільний ремонтний завод". Відповідно до п. 3.1 Статуту ДП "Рівненський автомобільний ремонтний завод" є юридичною особою. 16.06.2011р. ВРУ прийнято ЗУ "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі". Прокурор зазначає, що законодавцем було прийнято спеціальний закон з метою забезпечення організації державного управління у сфері ОПК, що не було прийнято судом 1-ї інстанції до уваги, в той час як, листом МЮУ від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії", зазначено, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Виходячи зі статті 2 вказаного ОСОБА_4 законодавець ототожнює КМУ, який відповідно до статті 113 Конституції України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та Концерн, зазначаючи що обидва вони є органами управління держави у сфері ОПК. Що повністю узгоджується з диспозицією ч.3 ст. 8 ГК України. Крім того, згідно ч.3 ст. 22 ГК України повноваження суб'єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб'єктів господарювання визначаються законом. Викладене підтверджується диспозицією ст. 4 ОСОБА_4 відповідно до якої Концерн є уповноваженим суб'єктом господарювання з управління об'єктами державної власності в ОПК. Відповідно до ч.2 ст. 4 ОСОБА_4 до складу Концерну входять державні підприємства ОПК, в тому числі казенні підприємства. Що в свою чергу лише підтверджує спеціальний статус Концерну. У рішенні про створення казенного підприємства визначається орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Спеціальний статус Концерну та представництво ним держави як органу управління підтверджується в даному випадку ч.7 ст. 77 ГК України. Підтверджуючи спеціальний статус Концерну (на якому неодноразово наголошував прокурор під час розгляду справи судом 1-ї інстанції) законодавець зазначає, що учасники Концерну не перебувають в управлінні органів виконавчої влади. А відповідно до ч.4 ст. 4 ОСОБА_4 Концерн діє на підставі цього ОСОБА_4 та Статуту, який затверджується КМУ за поданням Наглядової ради Концерну, діяльність якої, не регламентується ч.6 ст. 73 ГК України, про що є чітке застереження у тексті вказаної статті. Посилання суду 1-ї інстанції на статтю 24 ЗУ "Про Кабінет Міністрів України" щодо права КМУ утворювати державні господарські об'єднання в даному випадку не характеризує, на думку прокурора, правовий статус Концерну, як державної компанії, оскільки Концерн є за формою державним господарським об'єднанням, а за своїм спеціальним статусом органом управління в галузі оборонно-промислового комплексу, оскільки в даному випадку, відповідно до п.50 Статуту Концерну керівника Концерну призначає за поданням прем'єр-міністра України Президент України. При цьому, на відміну від диспозиції ст. 24 вказаного ОСОБА_4 такі повноваження, щодо призначення керівника Концерну належать саме Президенту України. Разом з тим, посилання суду 1-ї інстанції в даному випадку на ст. 1 ЗУ "Про центральні органи виконавчої влади" в даному випадку не є коректним, оскільки судом не враховано, що ч. 1 ст. 24 вказаного ОСОБА_4 зазначено, про те, що інші центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом можуть бути утворені КМУ, а ч.4 ст. 24 вказаного ОСОБА_4 чітко зазначено, що положення цього ОСОБА_4 поширюються на АМК, ФДМ України, Державний комітет телебачення і радіомовлення України, інші утворені КМУ центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом, крім випадків, коли Конституцією та законами України визначені інші особливості організації та порядку їх діяльності. Тобто в даному випадку, як неодноразово наголошувалося прокурором під час розгляду справи судом 1-ї інстанції Концерн є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Крім того, системний аналіз диспозиції ст. 5 ЗУ "Про Фонд державного майна України" свідчить, що повноваження Фонду у сфері управління державним майном та корпоративними правами держави, фактично дублюють права та обов'язки у цій сфері які відповідно до вимог ОСОБА_4 "Про особливості управління об'єктами державної власності в ОПК" та Статуту Концерну покладені на Концерн. Посилання ж суду 1-ї інстанції на вимоги ст. 25 ЗУ "Про центральні органи влади" в частині їх бюджетного фінансування також на думку прокурора не можуть прийматися до уваги.

Відповідачем - Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області подано відзив на апеляційну скаргу прокурора, відповідно до якого він просить суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.09.17р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнежитлобудінвест" подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого, товариство вважає, що даний позов прокурора не підлягає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Інші учасники судового процесу правом подачі відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу не скористалися.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони та треті особи належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача, відповідача ДП "СЕТАМ", третьої особи на стороні позивача - ДП "Рівненський автомобільний ремонтний завод", третьої особи на стороні відповідачів - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення військового прокурора, представників відповідача, третіх осіб у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.09.17р. у даній справі слід скасувати, задоволивши апеляційну скаргу скаржника, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" (далі по тексту судової постанови також - ДК "Укроборонпром") звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом про визнання недійсними результатів електронних торгів арештованим майном від 31.03.2016 з продажу лоту №132814 - будівлі ремонту коліс, літ. "Ш-1", що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Соборна. 364В, проведених Державним підприємством "СЕТАМ"; позов заявлений до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та Державного підприємства "СЕТАМ", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Державного підприємства "Рівненський автомобільний ремонтний завод", Фонду Державного майна України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнежитлобудінвест", Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.06.2017р. вказану позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/376/17.

Позовні вимоги Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону мотивовані тим, що під час виконання судових рішень, в межах зведених виконавчих проваджень №№37100395, 48080426, 48535902 про стягнення з Державного підприємства "Рівненський автомобільний ремонтний завод" (далі по тексту судової постанови також - ДП "Рівненський автомобільний ремонтний завод"; підприємство) грошових коштів службовими особами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, з метою організації стягнення грошових коштів у вказаних виконавчих провадженнях виставлено на торги через систему електронних торгів арештованим майном, розпорядником якої є Державне підприємство "СЕТАМ" лот №132814 до складу якого входила будівля ремонту коліс, літ. "Ш-1", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна. 364-В, загальною площею 712,8 м.кв.

29.03.2016р. - 31.03.2016р. через вказану електронну систему проведено електронні торги, переможцем яких визнано учасника №4 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнежитлобудінвест" (вул. Клима Савури, 14А, м. Рівне, 33023, ), про що електронною системою "СЕТАМ" сформовано протокол №153742 про проведення електронних торгів.

18.04.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 складено Акт про проведені електронні торги відповідно до якого реалізовано Державним підприємством "СЕТАМ" в системі електронних торгів арештованим майном 31.03.2016 лот №132814 - будівлю ремонту коліс, літ. "Ш-1". що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 364В.

Під час вивчення обставин організації та проведення електронних торгів, прокурором отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 364В.

За результатами дослідження цієї інформаційної довідки військовим прокурором зясовано та встановлено, що реалізований на аукціоні 31.03.2016р. об'єкт нерухомого майна станом на 31.03.2016р. перебував у власності Держави Україна в особі Державного Концерну "Укроборонпром".

Будь-яких відомостей щодо державної реєстрації Підприємством або Концерном права господарського відання Підприємства на вказаний об'єкт нерухомого державного майна вивченням не встановлено.

З огляду на ці обставини військовий прокурор прийшов до висновку, що на момент проведення електронних торгів 31.03.2016р. підприємство не набуло право господарського відання на реалізоване нерухоме державне майно, оскільки встановленим порядком у спосіб визначений законом не зареєструвало таке право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відтак, під час реалізації 31.03.2016р. обєкту нерухомого державного майна службовими особами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та ДП "СЕТАМ" допущені очевидні, чисельні порушення норм матеріального та процесуального права, які слугують підставою для визнання результатів вищезазначених електронних торгів від 31.03.2016р. недійсними. Адже за результатами електронних торгів, під час організації виконання зведених виконавчих проваджень №№ 37100395, 48080426, 48535902, реалізовано майно яке не належало боржнику ні на праві власності, ні на праві повного господарського відання.

Військовий прокурор вважає, що у даному випадку організаторами торгів на аукціоні від 31.03.2016р. продано нерухоме майно, яке належить Державі Україна, в особі уповноваженої особи на управління таким майном Державним Концерном «Укроборонпром», а не Підприємству.

З метою захисту інтересів держави, Заступником військового прокурора подано позов в особі Державного концерну «Укроборонпром» у даній справі про визнання недійсними результатів електронних торгів.

Місцевим господарським судом позов Заступника військового прокурора в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» залишено без розгляду на підставі п.1 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України - позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

До такого висновку суд першої інстанції прийшов з огляду на те, що ДК "Укроборонпром" не віднесено ні до центральних органів виконавчої влади, ні до структури апарату центральних органів виконавчої влади. Висновок військового прокурора про віднесення Концерну до таких органів є суб'єктивно-помилковим та безпідставним, таким який суперечить чинному законодавству України.

Наведені прокурором в якості підтвердження прав прокурора приймати участь в судовому процесі рішення та ухвали суду були прийняті до набрання сили нової редакції ОСОБА_4 України "Про прокуратуру", а тому, лише підтверджують неможливість прокуратури подавати позов в інтересах Державного концерну "Укроборонпром".

Тобто, у даному випадку прокурором заявлений позов в інтересах державної компанії, що не допускається згідно абзацу 3 частини статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру".

Поданий прокурором позов в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром", за наявності прямої заборони в абзаці 3 частини 3 статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру", а також за відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави відповідно до частини 3 статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру" не підлягає судовому розгляду та з урахуванням положень статей 2, 29 ГПК України, роз'яснень постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" №7 від 23.03.2012р. щодо помилково порушеного провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, підлягає залишенню без розгляду.

Рівненський апеляційний господарський суд не погоджується із таким висновком господарського суду Рівненської області, з огляду на таке.

По-перше. Щодо статусу та повноважень Державного концерну "Укроборонпром" у сфері управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

З метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами Кабінет Міністрів України постановою від 29 грудня 2010 р. за № 1221 утворив Державний концерн "Укроборонпром" з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком до цієї постанови.

ОСОБА_4 України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі", прийнятим 16.06.2011р., та який набрав чинності із дня опублікування - 09.07.2011р. (ОСОБА_2 України від 09.07.2011 N 123) визначено особливості та правові основи управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

За змістом статті 3 ОСОБА_4 України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" суб'єктами управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є:

Кабінет Міністрів України;

Державний концерн "Укроборонпром".

Відповідно до статті 4 ОСОБА_4, Державний концерн "Укроборонпром" (Концерн) є уповноваженим суб'єктом господарювання з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

До складу Концерну входять державні підприємства оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенні підприємства (учасники Концерну), на основі фінансової залежності від одного або групи учасників Концерну, який виконує функції із забезпечення науково-технічного і виробничого розвитку, а також провадить інвестиційну, фінансову, зовнішньоекономічну та інші види діяльності.

Учасники Концерну не перебувають в управлінні органів виконавчої влади.

Концерн діє на підставі цього ОСОБА_4 та Статуту, який затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Наглядової ради Концерну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 р. за № 993 затверджено Статут Державного концерну "Укроборонпром". В додатку до статуту також затверджено Перелік державних підприємств - учасників Державного концерну "Укроборонпром".

Права та обов'язки Концерну в процесі управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, яке здійснює Концерн, передбачені статтею 7 ОСОБА_4 України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі".

Поряд із зазначеними повноваженнями, визначеними ОСОБА_4 України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі", Державний концерн "Укроборонпром" наділений статутними повноваженнями.

Статутом Концерну (п.17) визначений перелік основних (однак не вичерпних) предметів діяльності Концерну відповідно до покладених на нього завдань.

Таким чином Державний концерн "Укроборонпром" може як самостійно здійснювати господарську діяльність, так і залучати до статутної діяльності інших учасників Концерну для виготовлення продукції.

Одночасно Державний концерн "Укроборонпром" здійснювати управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Саме ці повноваження є делегованими повноваженнями держави у сфері ефективного управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Здійснюючи повноваження з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, Державний концерн "Укроборонпром" є субєктом Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 травня 2016 року, введеного в дію Указом Президента України від 2 серпня 2016 року № 323/2016 «Про заходи з розвитку оборонно-промислового комплексу України»

За цих обставин, враховуючи наявність делегованих державою повноважень у сфері управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що інтереси Держави Україна полягають у розвитку оборонно-промислового комплексу України, одним із спеціальних субєктів якого є Державний концерн "Укроборонпром", до компетенції якого віднесені повноваження, визначені у ОСОБА_4 України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі".

По-друге. Щодо повноважень прокурора на звернення із позовом до суду в інтересах держави.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

15 липня 2015 року набрав чинність розділ IV ОСОБА_4 України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, стаття 23 ОСОБА_4 встановлює підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді.

ОСОБА_4 було внесено також зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема, до статей 2 та 29.

Згідно чинної редакції статей 2, 29 ГПК України прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Так, частинами 3, 4 статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012р. №7 із змінами та доповненнями, роз'яснено, що господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. При цьому слід звертати увагу на те, що згідно з абзацом третім частини третьої статті 23 ОСОБА_4 України Про прокуратуру" не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором, звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру". Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Отже, після 15 липня 2015 року, прокурор звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру".

При цьому, прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь - якому випадку, а лише, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Прокурор за будь-яких обставин не має право здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Окрім того, прямих заборон прокурору здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі державних компаній не ставиться законодавцем в залежність від проведення таким субєктом господарської діяльності як державної компанії чи як здійснення ним функцій центрального органу влади зі спеціальним статусом.

Абзацами 2, 3 частини 4 статті 23 ОСОБА_4 України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Не врахувавши ту обставину, що Державний концерн "Укроборонпром" є одним із спеціальних субєктів делегованих ОСОБА_4 України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" владних повноважень, місцевий господарський суд, надавши пріоритет статутним видам діяльності в господарській діяльності, прийшов до висновку, що військовим прокурором заявлено позов в інтересах субєкта господарювання (державного господарського обєднання).

Такий висновок спростовується вищевикладеним.

По-третє. Щодо судової практики за зверненням прокурора із позовом в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром».

Як військовий прокурор так і відповідачі та треті особи надали і до суду першої і до суду другої інстанції копії судових рішень (витяги із Єдиного державного реєстру судових рішень), звертаючи увагу судових інстанцій про наявну різну судову практику під час розгляду позовів прокурорів в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром».

Не надаючи правову оцінку судовим актам, які набрали законної сили, та на які покликаються сторони у даній справі, Рівненський апеляційний господарський суд, приймаючи до уваги постанову Судової палати у господарських спорах Верховного суду України від 23 серпня 2017 року, приходить до висновку про наявність судової практики щодо розгляду позову прокурора в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» по суті.

Наведені обставини свідчать, що військовий прокурор обґрунтовано звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі Державного концерну

При прийнятті оскаржуваної ухвали, місцевим господарським судом не враховано наведені обставини, що зумовило помилковий висновок про залишення без розгляду позову Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" на підставі пункту 1 частини 1 статті 81 ГПК України. Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що Заступником військового прокурора Рівненського гарнізону, при зверненні до господарського суду з даним позовом, неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, в особі якого він звернувся.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвала господарського суду Рівненської області від 04.09.2017р. у справі №918/376/17 прийнята з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення (ухвали) місцевого господарського суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (пункт 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України).

Частинами 5, 7 статті 106 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу - Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону від 08.09.2017р. слід задоволити, ухвалу господарського суду першої інстанції від 04.09.2017р. - скасувати, а справу передати на розгляд місцевому господарському суду Рівненської області.

Відповідно до підпункту 4.8 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р. із подальшими змінами і доповненнями, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону від 08.09.17р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2017 року у справі №918/376/17 скасувати. Справу передати на розгляд господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/376/17 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Савченко Г.І.