донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

03.10.2017р. справа №908/889/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1О ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача (відповідача за зустрічним позовом):ОСОБА_5 (довіреність №ББУ/ПУ423/СЛ/16 від 06.12.2016р.);
від відповідача (позивача за зустрічним позовом):ОСОБА_6 (довіреність №05/17 від 01.09.2017р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», м. Бердянськ Запорізької області
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від28.08.2017р.
за спільною заявою 1. Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», м.Бердянськ Запорізької області
про затвердження мирової угоди
у справі№908/889/17 (суддя Топчій О.А.)
за первісним позовомПриватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», м. Бердянськ Запорізької області
простягнення 224813,57грн.
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», м. Бердянськ Запорізької області
доПриватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області
простягнення 252575,39грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.07.2017р. у справі №908/889/17 первісні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград Дніпропетровської області (Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», м. Бердянськ Запорізької області (Відповідач) про стягнення 224813,57грн. надмірно перерахованих на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. у справі №904/1074/16 були задоволені в повному обсязі. В свою чергу, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» (Позивач за зустрічним позовом) до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (Відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 252575,39грн., з яких інфляційних втрат в розмірі 204243,98грн. та 3% річних в розмірі 48331,41грн., нарахованих на суму заборгованості за договором поставки №1662-ПУ від 08.12.2014р., яка була стягнута за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. у справі №904/1074/16, були задоволені частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» 3% річних в розмірі 48220,67грн. та інфляційних втрат в розмірі 186692,18грн.

24.07.2017р. на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 05.07.2017р. у справі №908/889/17 було видано накази про примусове виконання означеного судового рішення (а.с.а.с.83,84).

Між тим, 23.08.2017р. до Господарського суду Запорізької області надійшла спільна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» про затвердження мирової угоди у справі №908/889/17 (а.с.а.с.89, 90) разом із самою угодою (а.с.а.с.92,93), підписаною представниками сторін. При цьому, з боку ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вказану угоду підписано представником ОСОБА_5, що діяв на підставі довіреності №ББУ/ПУ423/СЛ/16 від 06.12.2016р. (а.с.91), яка передбачала право останнього укладати мирові угоди.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.08.2017р. по справі №908/889/17 у задоволені заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» про затвердження мирової угоди в означеній справі було відмовлено на підставі ст.121 Господарського процесуального кодексу України, а саме через відсутність доказів відкриття виконавчого провадження по цій справі, в той час як затвердження мирової угоди судом, укладеної сторонами в процесі виконання судового рішення, можливо лише за наявності виконавчого провадження, посилаючись також на п.7.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.08.2017р. у справі №908/889/17 скасувати та затвердити мирову угоду в означеній справі в процесі виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 05.07.2017р.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає неправильне застосування останнім норм процесуального права, а саме ст.121 Господарського процесуального кодексу України та безпідставне застосування п.7.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р., враховуючи, що останні зміни до вищевказаної постанови були внесені 16.12.2015р., а зміни до ст.121 Господарського процесуального кодексу України набрали чинності 05.10.2016р., відповідно яким мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення незалежно від наявності виконавчого провадження.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2016р. було порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 03.10.2017р. об 14.25.

Протоколом автоматичної зміни складу суддів від 29.09.2017р. у звязку з перебування судді Зубченко І.В. у відпустці, її у складі колегії було замінено на суддю Марченко О.А.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 03.10.2017р. зявився, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в останній та додаткових поясненнях (а.с.а.с.122-124).

Представник Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) у судове засідання 03.10.2017р. також зявився, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.а.с.119,120), ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.08.2017р. просив скасувати та задовольнити заяву про затвердження мирову угоду в справі №908/889/17 в процесі виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 05.07.2017р.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового акту місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, звертаючись до Господарського суду Запорізької області зі спільною заявою про затвердження мирової угоди відносно позовних вимог (зустрічних позовних вимог), стягнутих за рішенням господарського суду по справі №908/889/17, сторони погодили, зокрема, наступне:

« 1. Сторони визнають, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» має перед Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» грошові зобовязання в розмірі 224813,57грн. та 3372,20грн., що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області по справі №908/889/17.

2. Сторони визнають, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» має перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» грошові зобовязання в розмірі 48220,67грн. 3% річних, 186692,18грн. інфляційних втрат, 3523,69грн. судового збору, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області по справі №908/889/17.

3. Сторони дійшли згоди про залік зустрічних однорідних грошових вимог на суму 224813,57грн., судового збору у сумі 3372,20грн. та припинення провадження по цій справі в цій частині.

4. Сторони дійшли згоди, що зобовязання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» щодо сплати 10099,28грн. та 151,49грн., які залишилися після заліку зустрічних однорідних грошових вимог, припиняються на підставі ст.605 Цивільного кодексу України внаслідок прощення боргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» у цій частині.»

Відповідно до ч.5 ст.121 Господарського процесуального кодексу України, мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення незалежно від наявності виконавчого провадження. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині неправомірного посилання суду першої інстанції на п.7.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р., який передбачає обовязковою умовою наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та відмову в затвердженні мирової угоди якщо таке виконавче провадження не відкрито на момент звернення до суду щодо затвердження мирової угоди, оскільки ч.5 ст.121 Господарського процесуального кодексу України (зі змінами, внесеними згідно із Законом №1404-VIII від 02.06.2016р.) в редакції, чинній на момент підписання мирової угоди та її подання на розгляд місцевому суду, чітко встановлює можливість звернення з мировою угодою, укладеної сторонами у процесі виконання судового рішення, незалежно від наявності виконавчого провадження.

Отже, відмова місцевого суду у затверджені представленої мирової угоди з наведеної процесуальної підстави є необґрунтованою, проте через її застосування оскаржувана ухвала не містить належної оцінки прийнятності змісту такої угоди з точки зору її законності.

Так, п.3.19 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. передбачає, що господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Апеляційний суд наголошує на прийнятності використання означеної позиції при вирішення питання про затвердження мирових угод, укладених як в процесі вирішення справи по суті, так і після прийняття рішення, адже означені обставини не впливають на необхідність дотримання законності в діяльності суду щодо оцінювання вчинених сторонами дій.

Наразі, сутність укладеної сторонами мирової угоди зводиться до заліку зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 Цивільного кодексу України, а саме в розмірі 224813,57грн. та судового збору в розмірі 3372,20грн., та прощення у відповідності до ст.605 цього Кодексу залишку зобовязань ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» перед ТОВ «Південний завод гідравлічних машин» у розмірі 10099,28грн. та 151,49грн., що відповідає арифметичній різниці між розміром задоволених судом зустрічних та первісних вимог і належних до стягнення сум судового збору за ними відповідно.

Між тим, положення ст.601 і ст.605 Цивільного кодексу України визначають відповідні засоби припинення грошових зобовязань, що зумовлює можливість їх застосування саме відносно останніх. В свою чергу, за змістом п.1.1. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Одним з визначених законом наслідків порушення грошового зобовязання є можливість стягнення кредитором окрім суми боргу також і нарахованих на неї за період прострочення 3% річних та інфляційної індексації в порядку ст.625 Цивільного кодексу України. Оскільки настання означених наслідків визначено імперативною нормою, яка не може бути змінена за домовленостями сторін (лише в частині розміру відсотків річних, але не принципової можливості їх нарахування та порядку такого нарахування), апеляційний суд вважає за можливе визначати правомірність кваліфікації стягуваних в межах цієї справи сум за первісним і зустрічним позовом, а також судових зборів, стосовно яких укладено розглядувану мирову угоду, як грошового зобовязання в залежності від можливості останніх виступати боргом базою для нарахування 3% річних та інфляційної індексації у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України.

Наразі, вимоги про повернення на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України надмірно перерахованих коштів на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. у справі №904/1074/16 (вимоги за первісним позовом) та про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за договором поставки №1662-ПУ від 08.12.2014р. (вимоги за зустрічним позовом), а також належні до отримання сторонами суми судових зборів не є боргом однієї сторони по відношенню до іншою, адже не можуть виступати базою для нарахування на них 3% річних та інфляційної індексації у разі прострочення виконання.

Дійсно, ст.625 Цивільного кодексу України не передбачає можливості нарахування 3% річних та інфляційної індексації на суми таких же відсотків та індексації за попередній період, а повернення коштів в порядку ст.1212 цього Кодексу є кондиційним зобовязанням та має позадоговірний характер, дії за яким вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань (п.5.2 Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 13.12.2013р.), а як позадоговірний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

Апеляційний суд додатково зауважує, що означена позиція також викладена в п.1.14 Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 13.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», в якій зазначено, що вимоги про сплату пені та передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, а відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку ст.601 Цивільного кодексу України судове рішення не змінило їх правової природи.

Отже, укладена сторонами мирова угода опосередковує зустрічне зарахування хоча і виражених у грошовій формі обовязків сторін, проте ці обовязки не є грошовими зобовязаннями та мають різну правову природу, що унеможливлює таке зарахування тим, більше, що його здійснення передбачає також і формування обсягу суми, що зараховується як з предмету позову, так і з суми судових витрат.

Викладене, за висновком колегії суддів, зумовлює неможливість затвердження укладеної мирової угоди в представленій редакції, що зумовлює відмову у задоволені апеляційних вимог та залишення оскаржуваної ухвали про відмову у затверджені такої угоди, але з підстав, наведених в цій постанові. Втім, враховуючи, що контроль за виконанням судового рішення за змістом ч.3 ст.129-1 Конституції України покладено на суд, означений висновок не перешкоджає сторонами врегулювати питання виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/889/17 від 24.07.2017р. у інший, передбачений діючим законодавством спосіб поза межами виконавчого провадження, зокрема в порядку ст.117 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у задоволені апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин» за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 101 - 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод гідравлічних машин», м. Бердянськ Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.08.2017р. по справі №908/889/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.08.2017р. по справі №908/889/17 про відмову у затвердженні мирової угоди залишити без змін, але з підстав, викладених в цій постанові.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2 - сторонам, 3-у справу, 4 - ГСЗО