Господарський суд Чернігівської області
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"10" жовтня 2017 р. Справа № 927/859/17

За позовом: Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області,

вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000

До Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Десналенд",

вул. Жужоми, 27, м. Глухів, Сумська область, 41400

про розірвання договору оренди землі та стягнення 402940,64 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 13.02.2017, начальник юридичного відділу.

Від Відповідача: ОСОБА_2, наказ № 28 від 01.09.2015, директор;

ОСОБА_3, довіреність № 1с від 31.10.2016, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Десналенд" про розірвання договору оренди землі №188 від 27.10.2010 та стягнення 402940,64 грн., в тому числі 302847,65 грн. боргу по орендній платі, 34935,85 грн. пені, 53358,72 грн. інфляційних, 11798,42 грн. - 3% річних.

У судове засідання з'явилися представник Позивача та представники Відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи 27 жовтня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Ленд (орендарем) та Новгород Сіверською міською радою (орендодавцем) було укладено договір оренди землі № 188, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Ленд надано в оренду земельну ділянку промислового використання, розташовану по вул. Богуна,55 у м. Новгород-Сіверському загальною площею 17,3412 га строком на 49 років. На орендованій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Ленд.

26 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Десналенд та Товариством з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Ленд було укладено два договори купівлі-продажу майнового комплексу, який складається з окремих будівель та споруд, розташованих за адресою: Чернігівська область, м. Новгород Сіверський, вул. І.Богуна, будинок № 55 та № 57 на орендованій ТОВ „Лінен оф Десна земельній ділянці, відповідно до яких ТОВ „Десналенд набуло право власності на будівлі та споруди загальною площею 4632,15 кв.м. та 260,4 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що 26.06.2014 року у Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Десна автоматично припинилося, а у Товариства з обмеженою відповідальністю Десналенд автоматично виникло право користування (оренди) спірною земельною ділянкою площею 17,3412 га з кадастровим номером :00:009:0208. При цьому, Позивач вважає, що договір оренди землі № 188, укладений 27 жовтня 2010 року між Новгород Сіверською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Десна не припинив 26.06.2014 року дію в цілому, а в цей день, 26.06.2014 року, відбулася зміна сторони в зобов'язанні, а саме Орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю „Лінен оф Десна на Товариство з обмеженою відповідальністю „Десналенд.

У матеріалах справи міститься заява Відповідача від 22.09.2017 року, в якій він проти позову заперечує та його не визнає, враховуючи, що зобов'язання між сторонами виникають лише на підставі укладених договорів в письмовій формі, а не за наявності права на таке укладання. Посилаючись на ч.3 ст.7 Закону України „Про оренду землі (в редакції чинній на момент укладення договорів купівлі продажу нерухомого майна від 26.06.2014 р. і на даний момент) зазначає, що до особи, якій переходить право власності на будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Крім того, в заяві Відповідач зазначає, що договором, який передбачає набуття права власності на будівлю припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем. Враховуючи ці імперативні приписи Закону вбачається, що у ТОВ „Десналенд виникло право на оренду земельної ділянки, яке повинно бути оформлено договором з внесенням до Державного реєстру земель відповідних відомостей про таку оренду. Також в даній заяві Відповідач вважає, що всупереч зазначеним вимогам Закону Позивач безпідставно ухиляється від укладання договору оренди земельної ділянки та що на підставі виникнення права у ТОВ „Десналенд, а не обов'язку щодо оренди земельної ділянки без оформлення договірних відносин, діючим законодавством України взагалі не передбачено право на стягнення грошових коштів на цих підставах.

Разом з тим, у вищевказаній заяві, Відповідач зазначає, про те що на розгляді в Київському апеляційному господарському суді знаходиться справа за апеляційною скаргою ТОВ „Десналенд про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки (яка є предметом спору) з Новгород Сіверською міською радою.

В судовому засіданні від представника Позивача заяв та клопотань не надійшло.

Представник Відповідача заявив усне клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: заперечення проти позову № 56-000-6 від 10.10.2017 року; копію листа Новгород - Сіверської міської ради № 01-02/515.553 від 15.08.2014 року та копію листа Новгород - Сіверської міської ради № 03-08/1627 від 07.07.2016 року; копію припису № 000037 від 10.11.2016 року та копію клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки № 10 від 16.07.2017 року. Усне клопотання судом задоволено, документи долучено до матеріалів справи.

Також представник Відповідача заявив усне клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням прийнятим за результатами розгляду справи № 927/480/17. Дане клопотання представник Відповідача обґрунтовує тим, що справа № 927/480/17 є пов'язаною зі справою № 927/859/17, оскільки предметом спору у справі №927/480/17 було зобов'язання укладення договору оренди землі між даними сторонами і судом при розгляді зазначеної справи вже здійснювалася оцінка дії щодо сторін даного спору Договору оренди землі №188 від 27.10.2010 року, розірвання якого є предметом розгляду спору у справі №927/859/17, і її розгляд є неможливим до вирішення справи №927/480/17, яка на даний розглядається Київським апеляційним господарським судом.

Представник Позивача усно заперечив проти зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

У п.3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами) зазначено, зокрема, таке.

Статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.07.2017 у справі №927/480/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Десналенд" до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про зобов'язання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Десналенд" договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, площею 17,3412 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:009:0208, на якій знаходяться нежитлові споруди, що належать Позивачу на праві власності та розташовані за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, вулиця Івана Богуна, будинок 55,57 на тих самих умовах, що були у попереднього землекористувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінен оф Десна", у позові відмовлено повністю.

При цьому, вказаним рішенням встановлено таке.

Положеннями ч.ч.1-2 статті 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу 26.06.2014) унормовано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України Про оренду землі (в редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу 26.06.2014 і на даний момент) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобовязанні.

Дані висновки відповідають висновкам, викладеним в постановах Вищого господарського суду України від 20.10.2015 у справі №910/9813/15 та від 29.07.2015 у справі №904/2873/14.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що 26.06.2014 (день купівлі-продажу нерухомості) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінен оф Десна" автоматично припинилося, а у Товариства з обмеженою відповідальністю "Десналенд" автоматично виникло право користування (оренди) спірною земельною ділянкою площею 17,3412 га з кадастровим номером :00:009:0208.

При цьому, Договір оренди землі №188, укладений 27 жовтня 2010 року між Новгород-Сіверською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінен оф Десна", не припинив 26.06.2014 дію в цілому, а в цей день 26.06.2014 відбулася заміна сторони в зобовязанні, а саме Орендаря, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінен оф Десна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Десналенд".

Враховуючи, що на момент прийняття зазначеного судового рішення строк дії вищевказаного Договору оренди землі за №188 від 27 жовтня 2010 року не закінчився, суд не знайшов правових та фактичних підстав для зобовязання Відповідача укласти новий договір оренди на ту ж саму земельну ділянку, а тому відмовив у позові.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Десналенд" подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.07.2017 у справі №927/480/17, після чого матеріали даної справи супровідним листом №927/480/02-04/1144/17 від 09.08.2017 були направлені до Київського апеляційного господарського суду.

На даний час справа №927/480/17 до Господарського суду Чернігівської області не поверталась.

Таким чином, судом у рішенні по справі №927/480/17 вже було зроблено висновки щодо дії саме спірного Договору оренди землі №188 від 27 жовтня 2010 року щодо тих самих сторін, що і в справі №927/859/17, та за результатами оцінки тих самих доводів та заперечень, які предявляються сторонами в даній справі №927/859/17.

В п.9 статті 129 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів) та ст.115 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип обов'язкового виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.8 Конституції України:

"В Україні визнається і діє принцип верховенства права."

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N3477-IV:

"Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права."

Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (справи Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші).

Також в практиці Європейського суду з прав людини виконання рішення, схвалене будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (справи "Горнсбі проти Греції", "Шмалько проти України").

Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Наприклад, у справі "ОСОБА_4 проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява No 21722/11, Європейським судом з прав людини було констатоване порушення принципу юридичної визначеності в контексті дотримання вимог "якості закону" (п.п.173-185 Рішення) з огляду на відсутність у законодавстві України положень щодо строків давності притягнення судді до відповідальності за порушення присяги, при перевірці виправданості втручання у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

При цьому в п.179 зазначеного Рішення було зазначено наступне:

"179. У цьому відношенні Суд нагадує, що наявність конкретної і послідовної практики тлумачення відповідного положення закону була фактором, який призвів до висновку щодо передбачуваності зазначеного положення (див. зазначене вище рішення у справі "Гудвін проти Сполученого Королівства" (Goodwin v. the United Kingdom), п. 33). Хоча цей висновок був зроблений у контексті системи загального права, тлумачення, здійснюване судовими органами, не може недооцінюватися й у системах континентального права при забезпеченні передбачуваності законодавчих положень. Саме ці органи повинні послідовно тлумачити точне значення загальних положень закону та розсіювати будь-які сумніви щодо його тлумачення (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Гожелік та інші проти Польщі" (Gorzelik and Others v. Poland), п. 65, зазначене вище)."

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зі змісту даної норми можна зробити висновок, що однією з цілей цієї норми законодавець визначив, в тому числі, і уникнення можливості різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що справа №927/480/17 є повязаною зі справою №927/859/17 і розгляд останньої є неможливим до вирішення цієї справи, в звязку з чим усне клопотання представника Відповідача підлягає задоволенню, а провадження у справі №927/859/17 на підставі ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України має бути зупинено.

На підставі вищезазначеного, керуючись ч.1 ст.79, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника Відповідача задовольнити.

2. Провадження у справі №927/859/17 зупинити до набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду справи №927/480/17.

3. Зобовязати сторони повідомити суд про результати розгляду справи №927/480/17 та надати суду належним чином засвідчену копію відповідного судового рішення після набрання ним законної сили.

Суддя І.В. Кушнір