ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 905/3627/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДанилової М.В.
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивача, відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 03.05.2017
у справі № 905/3627/16 Господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс"
простягнення 1539,60 грн. збитків

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" про стягнення збитків у розмірі 1539,60 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.02.2017 (суддя Левшина Г.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.05.2017 (головуючий суддя Колядко Т.М., судді Стойка О.В., Скакун О.А.), рішення Господарського суду Донецької області від 01.02.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що, в свою чергу, призвело до порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі. Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія визнала за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі змісту статті 1117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що завданням господарського суду касаційної інстанції є перевірка застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 56, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а останній зобов'язується прийняти та оплатити товар на суму 9237,60 грн., з яких 1539, 60 грн. - ПДВ.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата вартості товару здійснюється покупцем на умовах 100 % попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, вказаний у розділі 9 договору.

Факт отримання покупцем товару оформлюється видатковою накладною на товар, яка підписується уповноваженими представниками сторін (п. 3.3. договору).

У п. 4.6. договору сторони визначили, що продавець зобов'язується здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі видаткових та отриманих податкових накладних згідно зі ст. 187 Податкового кодексу України за формою та в порядку, визначеними чинним законодавством України. У випадку невиконання Продавцем зобов'язань з реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством строки з дня виникнення податкових зобов'язань такого Продавця, визначеного відповідно до ст. 187 Податкового кодексу України за формою та у порядку, визначеними чинним законодавством, починаючи з 01.01.2015, Продавець компенсує за власні кошти Покупцю суму ПДВ, визначену в такій податковій накладній та/або витрати, пов'язані зі сплатою штрафних санкцій та пені, нарахованих податковими органами.

Згідно з п. 8.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016, в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.03.2016 Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (покупцем) на виконання п. 3.2. договору було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" (продавець) грошові кошти за товар в сумі 9237,60 грн., у тому числі 1539,60 грн. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 101 від 04.03.2016 (а. с. 16).

У матеріалах справи наявна податкова накладна № 3 від 08.03.2016, складена Товариством з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" за наслідками здійснення Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" оплати товару за спірним договором в сумі 9237,60 грн., у тому числі 1539,60 грн. ПДВ (а. с. 15).

З видаткової накладної № РН-0000003 від 15.03.2016 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" було передано Публічному акціонерному товариству "Одеська ТЕЦ", а останнім прийнято товар за договором на суму 9237,60 грн., в тому числі 1539,60 грн. ПДВ (а. с. 14).

Звертаючись до суду з позовом Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" вказувало про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" строку складання та внесення податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних, внаслідок чого позивач поніс збитки у розмірі 1539,60 грн.

Приймаючи рішення по даній справі суди попередніх інстанцій правомірно виходили з наступного.

Порядок, підстави, строки складання податкових накладних, а також їх внесення до Єдиного реєстру податкових накладних встановлено Податковим кодексом України.

Так, згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент здійснення позивачем оплати вартості товару та отримання цього товару від відповідача) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню…; дата відвантаження товарів.

Оскільки оплата за Товар була здійснена раніше, ніж його відвантаження, відповідна податкова накладна мала бути складена продавцем саме 04.03.2016. Натомість, відповідачем було складено спірну податкову накладну 08.03.2016.

Згідно з п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 14.1.181. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

У п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

З огляду на викладене, відповідач повинен був зареєструвати складену 04.03.2016 податкову накладну до 19.03.2016.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" зареєстровано спірну податкову накладну лише 21.03.2016, тобто з порушенням вимог податкового законодавства (а. с. 98).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Посилаючись на вказані норми законодавства, позивач обґрунтовує неможливість передчасного внесення спірної суми ПДВ до податкового кредиту.

На підтвердження своїх вимог Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" до позовної заяви надало додаток 5 до податкової декларації з податку на додатну вартість за березень 2016 року - Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, з якого вбачається, що позивачем у податковий кредит звітного періоду - березень 2016 року не включено ПДВ за спірною податковою накладною (а. с. 27-29).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі… порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому... порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Протягом 15 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою контролюючий орган зобов'язаний провести документальну позапланову перевірку зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" 26.05.2016 звернулося з відповідною заявою до ДПІ в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (а.с. 17-19, 21, 25).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.03.2017 у позивача було витребувано результати розгляду вказаної заяви контролюючим органом. На виконання вимог ухвали позивач надіслав до апеляційного суду пояснення, в яких зазначив, що йому про результати розгляду контролюючим органом його заяви не було повідомлено.

Таким чином, доказів наявності збитків, заявлених у позові, та неможливості відновлення порушеного права в порядку, передбаченому чинним податковим законодавством, позивачем не надано.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення податкового зобов'язання) в разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних…, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

У позові Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" зазначило про те, що воно є платником податку, який застосовує касовий метод відповідно до п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, з огляду на що послалось на обмежений (60 календарних днів) строк, протягом якого він міг віднести до податкового кредиту суму ПДВ за спірною податковою накладною. При цьому позивач зазначив, що оскільки на момент звернення з цим позовом до суду вказаний 60-денний строк сплинув, ним обрано такий спосіб захисту порушених прав, як відшкодування збитків у сумі неотриманого податкового кредиту.

З доданої до позовної заяви податкової декларації Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" з податку на додану вартість вбачається, що її було подано останнім 26.05.2016 (а. с. 20-21).

Як зазначалось, відповідач склав податкову накладну 08.03.2016 та зареєстрував її у відповідному Реєстрі 21.03.2016.

Разом з тим, позивачем не було надано жодних пояснень щодо неможливості внесення суми ПДВ до податкового кредиту за березень 2016 року протягом 60 календарних днів з моменту здійснення ним оплати за спірною поставкою.

Крім того, колегія суддів враховує, що з 01.01.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" № 1797-VIII від 21.12.2016 ст. 198 Податкового кодексу України змінено, внаслідок чого можливість віднесення сум ПДВ до податкового кредиту протягом 365 календарних днів з дати складення податкових накладних передбачено для всіх платників податку, в тому числі і для тих, хто застосовує касовий метод.

Таким чином, позивачем не доведено, що неможливість внесення ним суми ПДВ за спірною податковою накладною до податкового кредиту викликано саме внаслідок порушення відповідачем строку внесення податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Як правильно зазначено господарськими судами, для отримання платником податку податкового кредиту визначальним є факт підтвердження господарської операції податковою накладною та факт внесення її до Єдиного реєстру податкових накладних, що мало місце в спірних правовідносинах.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено завдання йому збитків (упущеної вигоди) внаслідок порушення відповідачем строку внесення податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає і про таке.

У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно приписів ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів касаційної інстанції вирішуючи даний спір опиралась не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності.

Враховуючи все вищевказане, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ", адже доводи викладені у скарзі не підтверджені належними доказами та є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.05.2017 у справі №905/3627/16 Господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І.Алєєва

В.Корсак