РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017Справа № 910/9526/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Зарудній О.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс"

про стягнення 10 377 012, 52 грн.

за участю представників:

від позивача: Дроніна О.М. - представник за довіреністю № 6-58 від 10.01.2017 р.

від відповідадча: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" (далі - ТОВ "Турболінкс", відповідач) про стягнення штрафу в сумі 10 377 012, 52 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 р. щодо своєчасної поставки товару, внаслідок чого позивачем були нараховані штрафні санкції, які просить стягнути з ТОВ "Турболінкс" у сумі 10 377 012,52 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у минулих судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що обов'язок з поставки товару за договором № т15-156/ від 27.12.2012 р. позивачем виконаний належним чином, а тому підстав для нарахування штрафних санкцій немає. Також у відзиві просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу та відмовити у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 27.12.2012 р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" (постачальник) був укладений договір про закупівлю товару № т15-156/ (далі - договір закупівлі).

Постачальник зобов'язувався з моменту підписання договору до 31.12.2013 р. поставити і передати у власність покупцю товари (вузли до турбін, код згідно ДК 016-97 - 29.11.3, зазначені в специфікації (додаток № 1 до договору), а покупець - прийняти і оплатити такі товари. Найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якість характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації. Товар повинен бути новий, який не був у використанні (п.п. 1.1.-1.2 договору закупівлі).

Найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації (п. 1.2 договору закупівлі).

Ціна договору становить 148 243 035,97 гривень, у тому числі податок на додану вартість - 24 707 172,66 грн. (3.1 договору закупівлі).

Відповідно до п. 4.1 договору закупівлі розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем фактичної поставленої партії товарів після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною. На вимогу постачальника, покупець може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі 30 (тридцяти) відсотків від суми цього договору. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупцю. Розрахунок здійснюється у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

Відповідно до п. 4.2 договору закупівлі до рахунка на кожну партію товару додаються видаткова та товарно-транспортна (форма № 1ТН) накладні на поставлений товар, виходячи з цін даного договору; оригінал паспорту (сертифікату якості або іншого документу, який підтверджує якість та відповідність товару) виробника; податкова накладна відповідно до положень чинного податкового законодавства України; монтажна та експлуатаційна документація українською або російською мовою.

Пунтом 5.1 договору сторони погодили, що товар поставляється партіями в період, зазначений в пункті 1.1 розділу І договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання відповідачем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (надалі - рознарядка).

Місце поставки товарів визначено на базисних умовах DDP (м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП "Укргазенергосервіс"). Правила тлумачення торгівельних термінів Інкотермс в редакції 2000 року (п. 5.2 договору).

Відповідно до пунктів 6.1.1., 6.1.2 договору покупець зобов'язаний своєчасно приймати поставлені товари, згідно з супроводжуючими товар документами, зазначеними в пункті 4.2. розділу IV даного договору та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 р., а у частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання. Всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками постачальника і покупця (п. 10.1, 11.4 договору)

Також встановлено, що специфікацією до договору закупівлі сторони погодили технічні вимоги, якісні характеристики, кількість, та ціну товару (запчасних частин), яка становить 148 243 035,97 грн., а також зазначили виробника товару - компанію MJB International LTD, м. Дубаї, Об'єднані Арабські Емірати. А рознарядкою № 155/15 від 28.01.2013 р. до договору сторони погодили графік поставки товару та його кількість, а саме - зазначили, що поставка товару здійснюється у травні, червні та жовтні 2013 р.

У подальшому, у зв'язку зі зміною роботи газотранспортної системи, що призвело до зменшення потреб в кількості запасних частин, а також затримкою фінансування витрат покупця, додатковою угодою № 1 від 16.12.2013 р. до договору сторони внесли зміни, якими продовжили термін поставки, визначений у п. 1.1 договору, до - 31.12.2014 р.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання щодо поставки погодженого сторонами товару у строки, передбачені договором № т15-156/ від 27.12.2012 р., не виконав, що стало підставою нарахування штрафу у сумі 10 377 012,52 грн.

Перевіряючи вказані доводи ПАТ "Укртрансгаз", суд виходив з наступного.

Так, у матеріалах справи міститься рішення господарського суду Київської області від 24.12.2013 р. по справі № 911/3897/13 за позовом ТОВ "Турболінкс" до ПАТ "Укртрансгаз" про зобов'язання відповідача прийняти товар за договором № т15-156/ від 27.12.2012 р.

Указаним рішенням господарського суду Київської області від 24.12.2013 р. позов ТОВ "Турболінкс" було задоволено. Вказане рішення набрало законної сили. На його виконання, як встановлено судом, 21.01.2014 р. ТОВ "Турболінкс" передало, а ПАТ "Укртрансгаз" прийняло товар на суму 35 266 880,50 грн., що підтверджується накладною № 2 від 21.01.2014 р. Також при передачі товару постачальник передав відповідачу рахунок № 2 від 21.01.2014 р. на його оплату.

Також в матеріалах справи міститься рішення господарського суду Київської області від 18.04.2017 р. у справі № 911/5357/14 за позовом ТОВ "Турболінкс" про стягнення з ПАТ "Укртрансгаз" вартості поставленого товару за вищевказаним договором, яким позов було задоволено.

Утім, постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 р. у справі № 911/5357/14 вказане рішення господарського суду Київської області від 18.04.2017 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Турболінкс" - відмовлено.

Приймаючи нове рішення від 24.07.2017 р., апеляційний суд зазначив, що ТОВ "Турболінкс" документально не довів поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення, і переміщення цього товару транспортним засобом продавця (ТОВ "Турболінкс"), про що свідчить відсутність товарно-транспортних накладних, які є доказом укладення позивачем договору перевезення товару до місця його призначення - на товарний склад покупця у м. Боярка. При цьому у відповіді Державної фіскальної служби України від 27.04.2015 р. № 577 на лист Генеральної прокуратури України зазначено про відсутність інформації щодо митного оформлення товарів виробництва MJB International LTD за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2014 р.

Отже, за висновком апеляційного суду у справі № 911/5357/14 первинні бухгалтерські документи ТОВ "Турболінкс" без надання ним доказів перевезення товару, якими є товарно-транспортні накладні, а також доказів сплати позивачем, або вказаною ним третьою особою - ТОВ "Трейд груп стиль" (посередника), всіх митних платежів та зборів щодо товару у період поставки, не свідчать про реальність виконання ТОВ "Турболінкс" господарської операції з передачі ПАТ "Укртрансгаз" товару за договором про закупівлю товару № т15-156/ від 27.12.2012 р. на загальну суму 148 243 035,97 грн.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх наявність встановлена у законному судовому рішенні, а тому немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, що набрав законної сили.

Таким чином, судові рішення у справах № 911/3897/13 та № 911/5757/14 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть їм суперечити.

Отже, розглядаючи справу, суд враховує обставини, встановлені, зокрема, у справі № 911/5357/14, як такі, що не підлягають повторному доведенню, у зв'язку з чим суд вважає, що ТОВ "Турболінкс" не виконало свого обов'язку з поставки товару відповідачу за договором № т15-156/ від 27.12.2012 р. на загальну суму 148 243 035,97 грн., а тому доводи ПАТ "Укртрансгаз" в цій частині є обгрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вже встановлено, факт неналежного виконання постачальником свого обов'язку за договором № т15-156/ від 27.12.2012 р. підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з пунктом 7.2.2 договору за порушення строків поставки товару або недопоставки товару постачальник сплачує штраф у розмірі 7 % вартості товару, поставку якого прострочено.

Таким чином, на підставі наведених правових норм та в силу пункту 7.2.2 договору, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати від ТОВ "Турболінкс" сплати штрафу за порушення зобов'язання щодо поставки товару.

Разом з цим, під час розгляду справи відповідачем була подана заява про застосування наслідків спливу строків спеціальної позовної давності до вимог про стягнення штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Статтею 258 Цивільного Кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 вказаної норми ЦК Українив становлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. № 14 перебіг строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Як вже було встановлено судом, поставка товару за договором повинна бути здійснена постачальником до 31.12.2014 р., (як встановлено у пункті 1.1 договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 16.12.2013 р.), а з наступного дня, тобто з 01.01.2015 р. - розпочинається строк порушення зобов'язання та нарахування штрафних санкцій в разі невиконання такого обов'язку. Однак, враховуючи передбачене у п. 7.2.2 відстрочення нарахування штрафу на 30 днів (у разі непоставки товару), його нарахування здійснюється з 31.01.2015 р. Відповідно з цього ж дня починає свій перебіг строк позовної давності з нарахування вказаної штрафної санкції, який спливає відповідно 31.01.2016 р. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду ПАТ "Укртрансгаз" звернулося 13.06.2017 року, з порушенням строку позовної давності в 1 рік.

Доводи відповідача стосовно того, що відбулось переривання строку позовної давності у зв'язку із прийняттям Вищим господарським судом України постанови від 13.02.2017 р. у справі № 911/5357/14, про яку вже зазначалось вище, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Отже, розгляд іншої справи ніяким чином не є підставою поновлення пропуску строку позовної давності у даній справі з іншим предметом позову.

Зважаючи на викладене, а також встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позивач - ПАТ "Укртрансгаз" міг та повинен був дізнатися про його порушене право на своєчасну поставку товару, зокрема, як сторона договору, а також як учасник процесу ще під час розгляду справи № 911/3897/13 про зобов'язання прийняти поставлений товар, який сам же відмовлявся прийняти у визначений договором строк.

У зв'язку з викладеним твердження ПАТ "Укртрансгаз" про те, що воно дізналось про своє порушене право під час розгляду справи № 911/5357/14, де був встановлений факт неналежного виконання зобов'язання з поставки товару і йому не було раніше відомо про цей факт, суд вважає неспроможними та такими, що позивач трактує їх у порушення чинного цивільного законодавства на свою користь і на власний розсуд.

Крім того, ПАТ "Укртрансгаз" не враховує, що строк позовної давності для стягнення штрафних санкцій є скороченим - 1 рік, а не 3 роки, який він зазначає у своїх запереченнях до заяви про застосування строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 10 377 012,52 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а тому у позові ПАТ "Укртрансгаз" необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у позовних вимогах судові витрати за позовом покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турболінкс" про стягнення 10 377 012, 52 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 5 жовтня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 11 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.