ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.10.2017 Справа № 920/702/17

За позовом Керівника Шосткинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивачів:

1) Середино-Будської міської ради Сумської області, м. Середина-Буда Сумської області

2) Державної екологічної інспекції у Сумській області, м. Суми

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Середино-Будська житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця», м. С.Буда Сумської області;

про стягнення 102522 грн. 96 коп.

Суддя Котельницька В. Л.

за участю представників сторін:

від першого позивача: ОСОБА_2 (довіреність №02-13/1098 від 06.09.2017)

від другого позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № б/н від 01.08.2017), ОСОБА_4 (директор НОМЕР_1 виданий Середино-Будським РВ УМВС України в Сумській області 05.07.2007)

прокурор: Правдюк В.В. (посвідчення № 044588 від 19.10.2016)

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до господарського суду з позовом, відповідно до якого просив суд стягнути з відповідача на користь Середино-Будської міської ради 377292,00 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, а також стягнути з відповідача на користь прокуратури Сумської області 5659,38 грн. судового збору.

Представник другого позивача подав до суду додаткові пояснення № б/н від 20.09.2017 на обґрунтування своєї позиції у справі та заяву № б/н від 20.09.2017 про зменшення суми позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь Середино-Будської міської ради 341743 грн. 20 коп. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Прокурор подав до суду письмові пояснення №11-6007вих17 від 25.09.2017 на обґрунтування своєї позиції у справі та заяву № 11-6008вих17 від 25.09.2017 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь Середино-Будської міської ради 102522,96 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

У дане судове засідання представник другого відповідача не прибув. Представник першого позивача підтримав позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти вимог прокурора та позивачів заперечував, просив суд відмовити у позові. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. На виконання вимог судової ухвали від 27.07.2017, відповідач подав статут КП Середино-Будської житлової ремонтно-експлуатаційної дільниці, виписку з ЄДРЮОФОП № ААБ від 897485 та довідку про включення до ЄДРПОУ для долучення до матеріалів справи.

Відповідно до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами. За відсутності представника другого позивача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази та заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд встановив:

Правомірність звернення з даним позовом до суду прокурор обґрунтовує наступним.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка, серед іншого, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це у позовній заяві.

Аналогічні положення також містяться у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якою встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання, тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» розуміється орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов'язком держави.

Згідно Преамбули Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід'ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.1, підпункту «в» п.4.2, п.7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №454/2011 від 13.04.2011, п.1, підпункту «в» п.4.2. Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №136 від 12.12.2011, до компетенції Інспекції як територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, належить, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства щодо охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема, в частині: наявності та дотримання умов виданих дозволів, лімітів забору і використання води; додержання права державної власності на води; дотримання правил ведення водокористувачами первинного обліку кількості вод, що забираються із водних об'єктів; виконання заходів з економного використання водних ресурсів; використання вод (водних об'єктів) відповідно до цілей та умов їх надання; обсягів використання водних ресурсів, їх обліку й достовірності звітних даних про обсяги використаної води.

Таким чином, одним з органів, уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах у даному випадку є Державна екологічна інспекція в Сумській області.

Крім того, позовна заява про відшкодування збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства подається в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради, оскільки відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним із повноважень міської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Таким чином, органи місцевого самоврядування мають право звернення до суду з позовами про відшкодування шкоди (збитків), спричиненої навколишньому природному середовищу на їх території.

Проте, позивачі неналежним чином здійснюють захист інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення вимог водного законодавства, оскільки вичерпних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем самовільним використанням водних ресурсів не вжито, відповідний позов про стягнення з них збитків до суду не заявлено, у зв'язку з чим кошти до бюджету до цього часу не відшкодовано. Порушення інтересів держави в даному випадку прокурор вбачає у тому, що невідшкодування збитків, спричинених державі внаслідок самовільного водокористування, перешкоджає реалізації державної політики щодо забезпечення ефективної охорони, належного захисту та раціонального використання водних ресурсів. Крім того, несплата відповідачем визначеного в установленому законом порядку розміру компенсації шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й впливає на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини, яка є невід'ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України.

За вказаних обставин суд вважає правомірним звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради та Державної екологічної інспекції в Сумській області.

З матеріалів справи вбачається, що з 11.10.2016 по 31.10.2016 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища в Сумській області на підставі наказу від №283-П від 10.10.2016 та направлення №207/03-16 від 10.10.2016 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами у діяльності ОСОБА_1 підприємства «Середино-Будська житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця», за результатами якого складно відповідний акт перевірки.

Даним актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності відповідача встановлено, що підприємство для водопостачання населення використовує 7 артезіанських свердловин. При цьому, їх глибина та дебіт не встановлені у зв'язку із відсутністю паспортів на ці свердловини, облік забраної води не ведеться, журнал первинного обліку відсутній; державна звітність 2-тп (водгосп) не представлена, довідку щодо забраних підземних вод з моменту початку експлуатації свердловин до початку проведення перевірки не надано; підприємством для забезпечення експлуатації свердловин не отриманий дозвіл на спеціальне водокористування, що у свою чергу є порушенням вимог ст.ст.44, 48 Водного кодексу України.

Крім того, з акту перевірки вбачається, що відповідач протягом 2016 року здійснював самовільне використання водних ресурсів із свердловин за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, під час якого використано 110400 куб. м. підземних вод, що підтверджується статистичною звітністю форми 2-ТП (водгосп) за 2016 рік.

Внаслідок вищезгаданого порушення відповідачем спричинено шкоду навколишньому природному середовищу, розмір якої розраховано на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 за №389 (далі - Методика).

Пунктом 1.2 Методики передбачено, що вона встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які призвели до: забруднення водних об'єктів, у тому числі пов'язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об'єкт забруднюючих речовин із зворотними водами або речовин у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів; забруднення поверхневих та підземних вод під впливом полігонів (сміттєзвалищ) твердих побутових та промислових відходів та обумовлені: самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування; забором, використанням води та скидом забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 03.09.2013 у справі №3-26гс13).

Крім того, згідно із п. 9.2 Методики фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Враховуючи, що під час перевірки відповідачем не було представлено жодного документа, що підтверджував фактичний об'єм води, що використана без дозволу на спеціальне водокористування, розрахунок збитків, завданих відповідачем внаслідок самовільного водокористування, здійснений на підставі звіту про використання води за 2016 рік форми №2-ТП (водгосп), затвердженої наказом Мінприроди №78 від 16.03.2015, тобто у відповідності до положень Методики.

Крім того, розрахунок збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства проведено із застосуванням формули 23, вказаної в п.9.1 Методики та у відповідності до положень статті 255 Податкового кодексу України.

Разом з тим, у ході судового розгляду справи прокурор уточнив, що розрахунок збитків у сумі 377292,00 грн. (сума позову, визначена при поданні позовної заяви до суду), завданих державі відповідачем самовільним водокористуванням, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Сумській області розраховано з порушенням вимог п.9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Так, відповідно до п.9.1 Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою:

Зсам - 5 к W х Тар (грн.) (23)

деW - об'єм: води, що використана самовільно без дозвільних документів

(дозволу на спеціальне водокористування, та/або спеціального дозволу на

користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених

у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м-3;

Тар - розмір, аналогічний ставні рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар'єрних та дренажних вод грн./100 м-3, води для потреб гідроенергетики та рибництва грн./10000 м-3, води, яка входить до складу напоїв, - грн./м-3). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника «Інші водні об'єкти», встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення.

Разом з тим, при визначенні розміру ставки рентної плати за спеціальне використання води у відповідності до вимог статті 255 Податкового кодексу України, інспектором помилково було зазначено ставку 68,35, у той час як для вирішення питання про нарахування збитків має суттєве значення розмір такої ставки на дату виявлення порушення.

Враховуючи, що порушення з боку відповідача були виявлені у жовтні 2016 року, згідно положень статті 255 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла саме на дату виявлення порушення вимог природоохоронного законодавства, ставка плати за спеціальне використання води становила 61,91.

Тому значення у формулі 23 замість 68,35 має бути 61,91.

Крім того, інспектор при вирішенні питання про визначення розміру збитків не врахував той факт, що на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги», і він по суті є житлово-комунальним підприємством.

У зв'язку з цим, на підставі положень статті 255.7 Податкового кодексу України до ставок рентної плати має бути застосовано коефіцієнт 0,3.

Таким чином, розмір збитків, завданих відповідачем порушенням вимог природоохоронного законодавства має бути розраховано наступним чином: (5*110400*61,91/І00)*0,3 = 102522,96 грн.

10.03.2017 Державною екологічною інспекцією в Сумській області на адресу відповідача направлялась претензія №644/09-14 про необхідність сплати збитків, завданих самовільним водокористуванням у добровільному порядку.

Відповідач в добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодував, що і послугувало підставою для звернення прокурора з позовом у даній справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів.

В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України, водокористування - це використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Згідно з положеннями статей 44, 49 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Пунктом «з» частини 2 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Відповідно до частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Матеріалами справи, зокрема, актом Державної екологічної інспекції у Сумській області перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами підтверджено, що відповідач здійснював спеціальне водокористування - забір води для водопостачання та водовідведення населення.

При цьому, протягом 2016 року спеціальне водокористування здійснювалось відповідачем без відповідного дозволу, чим порушено вимоги ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України, попередні дозволи на спеціальне водокористування також відсутні.

Відсутність дозволу на спеціальне водокористування відповідач пояснив тим, що на підставі рішення міської ради від 29.01.2014 сім артезіанських свердловин, з яких здійснюється видобування підземних вод для потреб населення, відповідачеві були передані на баланс у якості комунального майна у звязку з ліквідацією підприємства, яке до цього надавало населенню послуги з водопостачання та водовідведення, тому відповідач був змушений отримувати дозвіл на спеціальне водокористування, який фактично був ним отриманий лише 01.02.2017 у звязку із наявними тимчасовими складнощами.

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно до частини 1 статті 111 Водного кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди, її розмір; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, у постанові Вищого господарського суду України від 14.10.2014 у справі №906/249/14 зазначено, що враховуючи вимоги статті 1166 Цивільного кодексу України, у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Наступними елементами складу цивільного правопорушення є шкода та наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою.

Під шкодою розуміють зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

З огляду на викладене, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною дією та шкідливим результатом (збитками), виражений у несанкціонованій витраті води з артезіанських свердловин, що спричинило неодержання державою сум збору за спеціальне водокористування та могло спричинити негативні наслідки для навколишнього природного середовища.

При цьому, факт вчинення відповідачем правопорушення вимог водного законодавства зафіксовано, зокрема в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, який відповідачем не оскаржувався та не скасовувався, підписаний ним без будь яких зауважень і доповнень, та який у відповідності до п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 (який був чинний на момент проведення перевірки) є документом, що фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Згідно зі ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати збитки, завдані порушенням природоохоронного законодавства.

Відповідно до приписів пункту 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу), зокрема, є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Главою IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №43 від 29.01.2013 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за №291/22823, визначено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є джерелами формування спеціального фонду державного бюджету в частині надходжень, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі України та Головних управліннях Казначейства відповідно до законодавства на ім'я органу Казначейства в розрізі територій та кодів бюджетної класифікації (пункт 4.1.). Для щоденного акумулювання коштів спеціального фонду державного бюджету в Головних управліннях Казначейства відкриваються аналітичні рахунки окремо за кожним видом надходжень (пункт 4.2.).

Таким чином, кошти у вигляді відшкодованої шкоди зараховуються на аналітичний рахунок, відкритий для відповідної території, після чого розподіляються між відповідними спеціальними фондами відповідних бюджетів.

Отже, відповідач зобов'язаний відшкодувати збитки, заподіяні державі порушенням вимог водного законодавства в дохід фонду охорони навколишнього природного середовища Середино-Будської міської ради, які в подальшому будуть розподілені до спеціального фонду Сумського обласного бюджету та до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи наведені положення законодавства, господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, шляхом її стягнення до місцевого бюджету Середино-Будської міської ради для подальшого перерозподілу між бюджетами відповідних рівнів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем надані необхідні документи в обґрунтування позовних вимог, зокрема щодо наявності факту спричинення шкоди навколишньому природному середовищу, правомірності та обґрунтованості розрахованої суми нанесеної неправомірними діями відповідача збитків.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог прокурора та про задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Середино-Будська житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця» (41000, Сумська область, м. Середина-Буда, вул. Новгород-Сіверська, 4, код ЄРДПОУ 22984356) на користь Середино-Будської міської ради (41000, Сумська область, м. Середина-Буда, вул. Соборна, 7, ) 102522,96 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, перерахувавши їх за наступними реквізитами: р/р 0337 за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності; код доходу - 24062100; код отримувача - 37630780; банк отримувача - ГУ ДКСУ у Сумській області; МФО 837013.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Середино-Будська житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця» (41000, Сумська область, м. Середина-Буда, вул. Новгород-Сіверська, 4, код ЄРДПОУ 22984356) на користь прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, ) 1600,00 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.10.2017.

Суддя В.Л.Котельницька