ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 рокуСправа № 912/2293/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2293/17

за позовом: Помічнянської міської ради, м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області

до відповідача: Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств,

м. Кропивницький

про стягнення 132 972,61 грн.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 01-24-19/1 від 09.03.2017 р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 01-94/7 від 21.09.2017 р.

Помічнянська міська рада звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств заподіяних збитків у сумі 132 972,61 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем 07.07.2012 р., припинив свою дію, однак, відповідач продовжує використовувати орендовану на підставі договору земельну ділянку, за актом приймання-передачі земельну ділянку орендодавцю не повернув та не сплачує орендну плату за землю, в результаті чого позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 132 972,61 грн.

Згідно письмового відзиву на позовну заяву від 21.09.2017 р. № 01-9217, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, стверджуючи, що доводи позивача ґрунтуються на упереджених та помилкових тлумаченнях позивачем норм діючого законодавства та умов договору оренди землі.

Так, відповідач зазначає, що пропонував позивачу поновити договір оренди на тих самих умовах. Однак, рішенням Помічнянської міської ради вирішено поновити договір оренди та в односторонньому порядку змінено орендну плату за договором, встановивши її в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на рік. При цьому, позивач не погодився з пропозицією відповідача про зменшення розміру орендної плати за договором оренди землі. З наведених підстав, відповідач з 01.01.2016 р. перестав сплачувати орендну плату за договором, у зв'язку з закінченням терміну його дії. Крім того, відповідач вважає такими, що не відповідають дійсності доводи позивача про неотриманні ним доходи у зв'язку з користуванням відповідачем земельною ділянкою. За доводами відповідача на земельній ділянці знаходяться напівзруйновані нежитлові приміщення цілого майнового комплексу, які не використовуються відповідачем у своїй господарській діяльності та не приносять прибутку. Відповідач несе тільки витрати у вигляді орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться напівзруйнований комплекс. Відповідач також зазначає, що відповідно до вимог Господарського кодексу України у Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств не виникло господарських зобов'язань перед позивачем у спірних правовідносинах і заявлена позивачем сума не є збитками в розумінні ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України; позивач не довів належними способами доказування наявності всіх умов, необхідних для застосування цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності (а.с. 54-57).

У судовому засіданні 10.10.2017 р. представники сторін підтримали свої правові позиції відносно предмету спору.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

На підставі свідоцтва про право власності від 24.03.2005 р., цілий майновий комплекс, який розташований в м. Помічна по вул. Шевченка, 25 належить на праві колективної власності Кіровоградській облспоживспілці (а.с. 39).

07.07.2012 р. між Помічнянською міською радою (Орендодавець) та Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств (Орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір, а.с. 15-17), за умовами якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове, платне користування земельну ділянку земель несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення в м. Помічна, вул. Шевченка, 25 (п. 1 Договору).

Згідно п.п. 2, 3, 5 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 32576,15 кв.м.; на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна: цілий майновий комплекс; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 970516,42 грн.

Сторони погодили, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі - щорічно в розмірі 3% в сумі 29115,49 грн. за рік; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації; орендна плата вноситься щомісячно в рівних долях до 15 числа наступного місяця за звітним (п.п. 9, 10, 11 Договору).

Згідно п. 8 Договору, Договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 43 Договору передбачено, що Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписано повноважними представниками Орендодавця та Орендаря, скріплено печатками сторін, зареєстровано у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.07.2012 р. за № 03907.

Як вбачається з акту про передачу та прийом земельної ділянки (в натурі) від 07.07.2012 р., Орендодавець передав, а Орендар прийняв земельну ділянку загальною площею 3,2576 га в придатному для подальшого використання за цільовим призначенням стані; спірні питання відсутні (а.с. 18).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, земельній ділянці площею 3,2576 га за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, м. Помічна, вул. Шевченка 25 комунальної форми власності присвоєно кадастровий номер :50:095:0005 (а.с. 23).

25.06.2015 р. відповідач звернувся до позивача з листом за № 01-82/1/7, згідно якого просив поновити строк дії Договору на три роки на тих самих умовах, у зв'язку із закінченням 07.07.2015 р. терміну дії Договору (а.с. 24).

Розглянувши клопотання Орендаря про поновлення Договору, 11.08.2015 р. Помічнянською міською радою було прийнято рішення № 1205, згідно якого вирішено:

1) поновити Кіровоградській обласній спілці споживчих товариств договір оренди земельної ділянки, для розміщення цілого майнового комплексу в м. Помічна по вул. Шевченка, 25, кадастровий номер :50:095:0005, загальною площею 3,2576 га, в тому числі: 3,2576 га - землі промисловості, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, які перебувають в комунальній власності Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, строком на 3 роки;

2) встановити орендну плату за вищевказану земельну ділянку в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на рік;

3) зобов'язати Кіровоградську обласну спілку споживчих товариств укласти договір оренди землі з Помічнянською міською радою відповідно до чинного законодавства (а.с. 30).

24.09.2015 р. позивачем на електрону адресу відповідача направлено проект договору оренди землі з додатками для погодження та підписання Орендарем (а.с. 25, 129-135). Зазначений проект договору передбачав, зокрема, визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2015 р. в розмірі 145 465,24 грн. та внесення Орендарем орендної плати у розмірі 3% грошової оцінки земель в сумі 64 363,96 грн. на рік.

06.11.2015 р. відповідачем на адресу позивача направлено лист № 01-197/7, згідно якого Орендар просив Орендодавця поновити строк дії Договору на тих самих умовах, залишивши розмір орендної плати на рівні 29115,49 грн. на рік, мотивуючи зазначене прохання тим, що на території орендованої земельної ділянки знаходяться майже зруйновані будівлі, які використовувало у своїй діяльності спільне підприємство "Помічнянський плодоконсервний завод", яке припинило свою діяльність і ніякого доходу дані споруди Кіровоградській облспоживспілці не приносять, натомість Орендар своєчасно і в повному обсязі сплачує орендну плату за землю та податки (а.с. 26).

Листом від 11.11.2015 р. № 07-14-180/1 Помічнянська міська рада, посилаючись на норми Закону України "Про оренду землі" та Податкового кодексу України, зазначила відповідачу, що Орендарю встановлено розмір орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, тобто мінімальний законодавчо визначений розмір. При цьому, Орендодавцем було враховано, що споруди, які знаходяться на орендованій земельній ділянці не використовуються та не приносять прибутку (а.с. 27).

Як зазначає позивач, обґрунтовуючи пред'явлений позов, відповідач запропонований позивачем проект договору оренди землі не підписав, орендовану за Договором земельну ділянку Орендодавцю не повернув, водночас, у зв'язку з несплатою відповідачем у визначеному законодавством порядку і розмірі орендної плати, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. Помічнянська міська рада не отримала 92 236,11 грн., у період з 01.01.2017 р. по 01.06.2017 р. - 40 736,50 грн. доходу.

На підтвердження викладених доводів позивачем надано до суду довідку Помічнянської міської ради від 07.09.2017 р. № 01-24-107/1, зі змісту якої вбачається, що Договір, укладений між сторонами, припинив свою дію 07.07.2015 р., згідно акта приймання-передачі земельна ділянка передана Орендодавцю не була, на даній земельній ділянці розташований цілий майновий комплекс, який належить на підставі свідоцтва про право власності Кіровоградській обласній спілці споживчих товариств (а.с. 38).

Згідно довідки Добровеличківського відділення Голованівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Кіровоградській області від 05.09.2017 р. № 913/10/12, Кіровоградською обласною спілкою споживчих товариств сплачено орендної плати за землю у 2015 році - 63294,61 грн., у 2016 році - 5363,66 грн., у 2017 році сплата орендної плати відсутня (а.с. 40).

У відповідності до довідки позивача від 12.06.2017 р. № 01-24-71/1, загальна сума втрат Орендодавця по орендній платі за землю, якою користується відповідач, за період з 01.01.2016 р. по 01.06.2017 р. становить 132 972,61 грн. (а.с. 13-14).

Таким чином, за доводами позивача, право на оренду земельної ділянки у відповідача припинилось, користування земельною ділянкою здійснюється відповідачем безоплатно. В той же час позивач стверджує, що в силу вимог чинного законодавства, сплата Орендарем орендних платежів за фактичне користування земельною ділянкою є обов'язковим, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді неодержаних Орендодавцем доходів (неодержаної плати за користування земельною ділянкою).

Зазначене вище стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Відповідач заперечив проти таких доводів позивача та зазначив, що твердження позивача про неотриманні ним доходи в результаті безпідставного користування відповідачем земельною ділянкою за Договором є помилковим. Так, приміщення цілого майнового комплексу, які належать відповідачу на праві власності, не використовуються останнім у своїй господарській діяльності та не приносять прибутку; у відповідача, відповідно до вимог Господарського кодексу України, не виникло господарських зобов'язань перед позивачем у спірних правовідносинах, а тому заявлена позивачем до стягнення сума не є збитками в розумінні ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України та ст. 22 Цивільного кодексу України.

Відповідач також зазначає, що ст. 156 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав для стягнення збитків. Зазначеною нормою не передбачено такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, як неоформлення правовстановлюючого документу - договору оренди.

На підставі викладеного, відповідач стверджує, що позивачем не доведено належними способами доказування наявності всіх умов, необхідних для застосування цивільно-правової відповідальності.

Відповідачем також надано до суду платіжні доручення на підтвердження сплати ним орендної плати за Договором за період з червня 2012 р. по грудень 2015 року (а.с. 58-100) та податкові декларації з плати за землю за 2013, 2014 та 2015 роки (а.с. 106-118).

При цьому, як вбачається з наданих відповідачем податкових декларацій з плати за землю, у 2013 році відповідачем сплачувалась орендна плата за землю, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 1 717 740,39 грн., у 2014 році - нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 1 717 740,39 грн., у 2015 році - нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 2 145 465,21 грн., тобто відповідачем фактично вже здійснювалась оплата орендних платежів, виходячи з розміру 3% від нормативної грошової оцінки, затвердженої рішенням Помічнянської міської ради № 693 від 26.12.2012 р.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив також з наступного.

Відповідно до ст.ст. 13, 41 Конституції України, від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" до істотних умов договору оренди землі віднесено, зокрема, орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ст. 22 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно в грошовій формі.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право на своєчасне внесення орендної плати.

Статтею 16 Закону України "Про оренду землі" регламентовано, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності; підстави настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним; об`єктом плати за землю є земельна ділянка; плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтями 122, 123, 124 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; надання земельних ділянок державної або комунальній власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 792 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 377 Цивільного Кодексу України, яка повністю кореспондується зі ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Проаналізувавши зміст ст.ст. 182, 331, 657 Цивільного Кодексу України, господарський суд зазначає, що покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно; у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку; з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Статтями 287, 288 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Господарським судом встановлено, що право власності на цілий майновий комплекс за адресою: м. Помічна, вул. Шевченка, 25 набуте відповідачем 24.03.2005 р. згідно свідоцтва про право власності. Даний факт не заперечує й сам відповідач, що підтвердив у судовому засіданні його повноважний представник.

Водночас, докази набуття відповідачем права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться ЦМК в матеріалах справи відсутні.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, земельна ділянка площею 3,2576 га за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, м. Помічна, вул. Шевченка, 25 перебуває в комунальній власності Помічнянської міської ради (а.с. 23).

За положеннями ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", органи місцевого самоврядування в межах визначених повноважень приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Як встановлено господарським судом, 11.08.2015 р. позивачем у справі було прийнято рішення про поновлення Договору, укладеного між сторонами зі встановленням орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, тобто в тому самому розмірі, який був визначений Договором (а.с. 30) та направлено відповідний проект договору оренди на підписання Орендарю.

Факт отримання проекту договору оренди, який надійшов на електронну адресу Орендаря від міської ради, відповідачем не заперечується, про що в судовому засіданні підтвердив повноважний представник відповідача. При цьому вказав на те, що проект, отриманий від позивача договору останнім не був підписаний, а також електрона адреса відправника також є сумнівною для відповідача.

Однак, господарський суд звертає увагу, що вдповідачем не прийнято пропозицію підписати вказаний вище проект з огляду не на ті обставини, на які вказав вище відповідач, а з огляду саме на збільшену суму орендної річної плати за користування землею, на якій знаходиться нерухомість, що належить відповідачу.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ Податкового кодексу України.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України).

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок наданих в оренду, 12% нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Як встановлено п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати, використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Зазначена норма кореспондується положенням ч. 5 ст. 5 та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель".

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу, а отже, не може бути менший, ніж 3% від нормативної грошової оцінки.

З огляду на викладене, прохання Орендаря про зменшення розміру орендної плати за договором, яке викладалось в письмових зверненнях останнього, суперечить вимогам закону та не могло бути задоволено позивачем, оскільки проектом договору оренди встановлено мінімальний розмір орендної плати, що передбачений чинним законодавством.

Листами від 11.08.2016 р. та від 20.10.2016 р. позивач наголошував відповідачу на необхідності звернення до відповідного органу місцевого самоврядування з метою оформлення і реєстрації права користування земельною ділянкою в установленому законодавством порядку (а.с. 124-128).

Однак, як встановлено судом, відповідачем проект договору оренди земельної ділянки, запропонований Орендодавцем, підписано не було, а, отже, договірні відносини між сторонами не поновились, а припинили свою дію 07.07.2015 р.

Разом з цим, земельна ділянка перебуває в фактичному користуванні відповідача, за актом приймання-передачі Орендодавцю повернута не була, що не заперечується самим відповідачем та підтверджується наявними у справі доказами.

Отже, право користування земельною ділянкою не було оформлено відповідачем без жодної поважної причини, докази протилежного матеріали справи не містять, земельна ділянка не була повернута Орендодавцю у визначеному чинним законодавством порядку, у той же час, відповідачем не сплачувалась орендна плата у порядку та розмірі, визначених законом. Як пояснив представник відповідача ним також не сплачувалась й плата за землю.

За доводами самого відповідача, з 01.01.2016 р. він перестав сплачувати орендну плату за Договором, у зв'язку з закінченням терміну його дії.

При цьому, згідно розрахунку позивача, орендна плата, яку мала отримати Помічнянська міська рада від відповідача за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2016 р. по 01.06.2017 р. складає 132 972,61 грн.

Здійснюючи зазначений розрахунок, позивач виходив з того, що відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до законодавства, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1.06.

Згідно з технічною документацією по нормативній грошовій оцінці земель м. Помічна, вартість 1 кв.м. земельної ділянки, розташованої за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський р., м. Помічна, вул. Шевченка, 25, становить 52,73 грн., станом на 2012 рік; станом на 01.01.2013 р.: 52,73 грн. х 1,0 = 52,73 грн.; станом на 01.01.2014 р.: 52,73 грн. х 1,0 = 52,73 грн.; станом на 01.01.2015 р.: 52,73 грн. х 1,249 = 65,86 грн.; станом на 01.02.2016 р.: 65,86 грн. х 1,433 = 94,38 грн.; станом на 01.02.2017 р.: 94,38 х 1,06= 100,04 грн.

Відповідно, розмір орендної плати за 2015 рік становить: 65,86 грн. х 0,03 х 32576,15 = 64363,96 грн. ; розмір орендної плати за 2016 рік становить: 94,38 х 0,03 х 32576,15 = 92236,11 грн.; розмір орендної плати за 2017 рік становить: 100,04 х 0,03 х 32576,15 = 97767,54 грн.

Зазначені розрахунки підтверджені позивачем розрахунками нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2016 р. та станом на 01.01.2017 р. (а.с. 28-29).

Таким чином, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року Помічнянська міська рада не отримала 92 236,11 грн. орендної плати за земельну ділянку та за період з 01.01.2017 року по 01.06.2017 року - 40 736, 50 грн. орендної плати за земельну ділянку (97 767,54:12 = 8 147,30 грн.; 8 147,30 x 5 міс. = 40 736,50 грн.), загалом 132 972,61 грн.

За ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України).

За змістом ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктами 3.7, 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (зі змінами та до поясненнями) передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного Кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284; вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення ст. 22 Цивільного Кодексу України та ч. 2 ст. 224 Господарського Кодексу України; для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на загальні положення наведених вище норм для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Господарський суд з'ясував, що всупереч рішенню органу місцевого самоврядування відповідач не оформив право користування земельною ділянкою належним чином, не повідомив про те, що відпала необхідність у використанні земельної ділянки для обслуговування належного йому цілого майнового комплексу та не повернув Орендодавцю земельну ділянку. При цьому власник земельної ділянки протягом тривалого періоду не отримав доходу, який міг би одержати із земельної ділянки у випадку виконання відповідачем вимог викладеного вище законодавства та рішення позивача про поновлення Договору.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні процесуального закону наявність збитків, протиправність поведінки відповідача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Натомість, всупереч вимогам ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не доведено відсутність своєї вини у заподіянні позивачу збитків.

На запитання суду щодо ініціювання відповідачем питання укладення з позивачем договірних відносин оренди земельної ділянки після 07.07.2015 р. (припинення дії Договору), чи-то внесення будь-яких змін до існуючого договору оренди (до дати його закінчення- 07.07.2015 р.) відповідач суду не надав, доводи позивача, якими, останній обгрунтовує свої вимоги, не спростував.

Оскільки наданий позивачем розрахунок заподіяних відповідачем збитків в сумі 132972,61 грн. відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства та не спростований відповідачем, встановлені господарським судом обставини щодо навності всіх елементів, необхідних для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків, підтверджені належними в розумінні процесуального закону доказами, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість пред'явленого позову.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у судових засіданнях 08.09.2017 р., 25.09.2017 р., 05.10.2017 р., 06.10.2017 р. оголошено перерву до 25.09.2017 р., 05.10.2017 р., 06.10.2017 р., 10.10.2017 р. відповідно.

Керуючись ст.ст. 33-34, 49, 77, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств (25006, м. Кропивницький, вул. В'ячеслава Чорновола, 20, , рахунки в банківських установах не відомі) на користь Помічнянської міської ради (27030, Кіровоградська область, Добровеличківський район, м. Помічна, вул. Перемоги, 91, , рахунки в банківських установах не відомі) збитки в сумі 132972,61 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 994,59 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 17.10.2017 року.

Суддя Л.С. Вавренюк