ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. Справа № 911/2687/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національного банку України

про стягнення 14 775, 42 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Трухно М.М. (дов. б/н від 21.09.2017);

від відповідача не з'явилися;

від третьої особи Перетятько С.М. (дов. № 18-0011/61123 від 05.09.2017).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 14 775,42 грн заборгованості, з яких: 13 986 грн заборгованості за простроченими процентами згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, 710,33 грн пені та 79,09 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.09.2017 порушено провадження у справі № 911/2687/17, розгляд справи призначено на 29.09.2017.

У судовому засіданні 29.09.2017 представники позивача та третьої особи підтримали позов повністю.

Згідно п.п. 1, 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»» № 01-06/745/2014 від 05.06.2014 неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку. Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до підпункту 1 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис. Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

Представник відповідача в судове засідання 29.09.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою з офіційного веб-сайту господарського суду Київської області, де міститься інформація про призначення справи № 911/2687/17 до розгляду у судовому засіданні 29.09.2017.

Заяв чи клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір кредитної лінії № НКЛ - 2007330, за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 108 000 грн, який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (надалі за текстом - "Графік") зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до " 11" вересня 2014 року включно, надалі за текстом - "Кредит", на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.1.1. кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п. п. 5.11.-5.12. цього договору, плата за користування Кредитом встановлюється в розмірі 30 % (Тридцять процентів) річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30 % (Тридцять процентів) річних діє до дня (включно) виконання умов п. п. 5.11.-5.12. цього договору. При цьому Сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору.

У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в першому абзаці цього пункту договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором збільшується на 20 (двадцять) одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п. 1.1.2. договору).

Згідно п. 1.3. кредитного договору погашення всіх траншів кредиту здійснюється з кінцевим терміном, зазначеним в п.1.1., відповідно до графіку, на позичковий рахунок Кредитора, зазначений у п. 2.1. цього договору в місяці, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п. 1.1., платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. У випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов'язаний сплатити платіж у наступний робочий день.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору дострокове повернення кредиту і сплата процентів не звільняє позичальника від передбаченої розділом 9 цього договору відповідальності за порушення умов цього договору.

Згідно п. 8.2. кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором, та/або умов іпотечного договору/договору застави, зазначених в л. 1.4. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. п. 1.1., 1.3. та 3.3. цього договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ким, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п. п. 8.3., 8.4, цього договору.

Відповідно до п. 9.1. кредитного договору за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 (три) проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. п. 1.1., 1.3, 2.3., 2.5, 3.3., 3.8. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Пунктом 9.2. кредитного договору передбачено, що за ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов'язкового надання документів), а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені в п. п. 5.1.-5.12. цього договору. Позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3,0 (три) проценти від загальної суми отриманих кредитних коштів.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд встановив, що рішенням господарського суду Київської області від 08.09.2015 (суддя Кошик А.Ю.), яке набрало законної сили, у справі № 911/3672/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_5 про стягнення 33089,27 грн. встановлено, що свої зобов'язання, визначені кредитним договором, банк виконав належним чином в повному обсязі, на день подання позовної заяви, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, в результаті чого у останнього виникла прострочена заборгованість; позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 15000,00 грн. заборгованості за кредитом; 4322,46 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 225,62 грн. три проценти річних від суми простроченого кредиту; 8358,04 заборгованості за прострочені проценти; 1778,49 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів; 91,81 три проценти річних від суми прострочених процентів; 69,24 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів за порушення п 5.12.1. договору кредитної лінії; 3240,00 грн штрафу.

Судом встановлено, що станом на момент прийняття судового рішення відповідач не виконав належним чином умови договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011 та рішення господарського суду Київської області від 08.09.2015 у справі № 911/3672/15, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за простроченими процентами за період з 12.08.2015 по 21.08.2017 складає 13 986 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 48-51).

Предметом позову є вимоги про стягнення 13 986 грн заборгованості за простроченими процентами згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, 710,33 грн пені та 79,09 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що станом на момент прийняття судового рішення відповідач не виконав належним чином умови договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011 та рішення господарського суду Київської області від 08.09.2015 у справі № 911/3672/15, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за простроченими процентами за період з 12.08.2015 по 21.08.2017 складає 13 986 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 48-51).

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 13 986 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 13 986 грн заборгованості за простроченими процентами згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з повернення відсотків за кредитом згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, позивачем за період з 01.09.2016 по 20.08.2017 нарахована пеня в сумі 710,33 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.1. кредитного договору за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 (три) проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. п. 1.1., 1.3, 2.3., 2.5, 3.3., 3.8. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 15), те, що відповідачем не заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, суд обмежив розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ. Відтак, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 01.09.2016 по 20.08.2017 становить загалом 710,33 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 710,33 грн пені підлягає задоволенню повністю судом.

У зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з повернення відсотків за кредитом згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, позивачем за період з 01.09.2016 по 20.08.2017 нараховано 79,09 грн 3 % річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку 3 % річних (а.с. 15), арифметично вірний розрахунок 3 % річних, нарахованих за період з 01.09.2016 по 20.08.2017 складає 79,09 грн 3 % річних. Відтак, вимога про стягнення з відповідача 79,09 грн 3 % річних підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 13 986 грн заборгованості за простроченими процентами згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, 710,33 грн пені та 79,09 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) 13 986 (тринадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят шість гривень) 00 коп. заборгованості за простроченими процентами згідно договору кредитної лінії № НКЛ-2007330 від 12.09.2011, 710 (сімсот десять гривень) 33 коп. пені, 79 (сімдесят дев'ять гривень) 09 коп. 3 % річних та 1 600 (одну тисячу шістсот гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 03.10.2017

Суддя П.В.Горбасенко