ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Справа № 922/1937/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Нєсвєтової Н.М.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на рішенняГосподарського суду Харківської області від 27.02.2017
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017
у справі№ 922/1937/16 Господарського суду Харківської області
за позовомКомунального підприємства "Центр поводження з тваринами"
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
пророзірвання договору та стягнення 25411,28 грн.,
за участю представників сторін
від позивача:не з'явилися,
від відповідача: від третьої особи:не з'явилися, не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 у справі № 922/1937/16 (суддя Чистякова І.О.) позовні вимоги частково задоволені. Розірвано договір оренди майна № 5723 від 11.03.2015, який укладений між Комунальним підприємством "Центр поводження з тваринами" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4. Стягнуто із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства "Центр поводження з тваринами" 24011,28 грн. збитків, 2680,08 грн. витрат з оплати судового збору, 6223,70 грн. витрат з оплати послуг адвоката. В решті частини позову в сумі 1400 грн. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16 (у складі колегії суддів: Ільїн О.В.-головуючого, Гетьман Р.А., Хачатрян В.С.) рішення Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 у справі № 922/1937/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16 Господарського суду Харківської області, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16, і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Центр поводження з тваринами" в повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій не дотримані вимоги норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що між Комунальним підприємством "Центр поводження з тваринами" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Орендар) за погодженням з третьою особою 11.03.2015 укладено договір оренди майна № 5732.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування рухоме майно - автомобіль АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), далі "Майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Харкова та знаходиться на балансі Комунального підприємства "Центр поводження з тваринами".

Право на оренду цього майна отримано орендарем на підставі наказу управління комунального майна та приватизації № 15 від 10.03.2015.

Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду для організації роботи з перевезення тварин.

Відповідно до п. 2.1. договору набуття орендарем права користування майном настає після підписання сторонами: "цього договору та акта приймання-передачі майна".

Відповідно до п. 2.3. договору, у разі припинення договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж майно було одержано згідно із актом приймання-передачі, в термін, що вказаний в листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін.

Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов'язок зі складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору вартість об'єкту оренди визначається на підставі висновку про вартість майна і складає 113600 грн. станом на 02.02.2015.

Відповідно до п. 4.2. договору орендар зобов'язаний використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов договору.

Відповідно до п. 4.5. договору орендар зобов'язаний забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Відповідно до п. 4.6. договору сторонами передбачено, що орендар зобов'язаний змінювати стан орендованого майна виключно за письмовою згодою орендодавця та Управління.

Відповідно до п. 4.7. договору орендар зобов'язаний за свій рахунок здійснювати поточний ремонт.

Орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря (п. 4.8. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору орендар має право користуватися орендованим майном відповідно до його призначення та умов цього договору на території України та за її межами.

Відповідно до п. 6.4. договору орендодавець зобов'язаний контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання майна, переданого в оренду за договором.

Відповідно до п. 7.2. орендодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків, якщо:

1) орендар користується майном всупереч договору або призначенню майна;

2) орендар без дозволу Орендодавця та Управління передав майно або його частину у користування іншій особі;

3) орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження майна;

4) орендар не приступив до проведення капітального та інших видів ремонту майна у встановлений відповідними дозволами термін;

5) у разі внесення орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі;

6) якщо Орендар не виконує п. п. 3.5., 3.6., 3.7., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.6, 4.7., 4.8., 4.9., 4.11, 4.12., 4.14., 4.17.

Договір діє з 11.03.2015 до 11.12.2017 (п. 10.1. договору).

Зміни та доповнення, що вносяться до договору оренди, розглядаються сторонами протягом 20 днів і оформлюються додатковими угодами, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 10.2. договору).

Відповідно до п. 10.6. договору дія договору оренди припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- загибелі чи знищення об'єкта оренди;

- достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду (суду);

- банкрутство орендаря;

- ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем;

- скасування (припинення) державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності;

- інших причин, передбачених діючим законодавством.

Даний договір узгоджено із Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Відповідно до акта прийому-передачі майна, підписаного сторонами 11.03.2015, Комунальним підприємством "Центр поводження с тваринами" передано, а Фізичною особою- підприємцею ОСОБА_4 прийнято в орендне користування рухоме майно - автомобіль АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2012, вартістю 113600 грн.

Будь-яких зауважень від орендаря щодо технічного стану автомобіля не надходило, доказів на підтвердження того, що об'єкт оренди передано в незадовільному стані відповідачем не надано, від оплати за проведення судової експертизи з метою встановлення дійсного технічного стану автомобіля на момент його передачі в орендне користування відповідач відмовився.

Відповідач 25.01.2016 звернувся до позивача з листом, в якому повідомив, що для виконання його господарської діяльності в подальшому не планує використовувати об'єкт оренди та просив розірвати договір оренди майна № 5732 від 11.03.2015.

Додатковою угодою № 2 до договору оренди майна № 5732 від 11.03.2015 передбачено розірвання вказаного договору з 28.01.2016, здійснивши належні розрахунки за договором.

Проте вказану додаткову угоду не узгоджено із Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до п. 3.2. Порядку передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 492/11 від 16.11.2011 (надалі - Порядок) комунальні підприємства (крім КП "Жилкомсервіс"), установи та організації укладають договори оренди нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна з дозволу Управління за попереднім погодженням з органом управління.

Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради повідомлено, що згоди на розірвання договору оренди майна № 5732 від 11.03.2015 Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради не надано.

Позивачем проведено технічний огляд предмета оренди - автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний) реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2012, на спеціалізованому СТО "НИКа".

Під час огляду автомобіля виявлено несправності (дефекти), що знижують ефективність його експлуатації за призначенням, та потребують ремонту або заміни.

Відповідно до рахунку-фактури № Д/1- 000020 від 30.01.2016 попередня вартість відновлювальних робіт складає 19532,76 грн.

Відповідно до листа СТО "НИКа" від 04.02.2016 частина несправностей (дефектів), які виявлено під час огляду автомобіля, а саме тріщини рами в місцях кріплення кронштейнів кабіни та амортизаторів, тріщини фланців поперечини рами, а також тріщини картера КПП, виявлені при дефекації об'єкта оренди, могли виникнути внаслідок встановлення причіпного пристрою (фаркопу), який не передбачений технічними характеристиками заводу виробника та перевезення вантажу, що значно перевищує максимальну вантажопідйомність автотранспортного засобу.

Позивачем на адресу відповідача направлено листа від 05.02.2016 про усунення погіршення предмета оренди, які виникли під час експлуатації, а саме: частково сплатити ремонтні роботи відповідно до рахунку - фактури № Д/1 -000020 від 30.01.2016.

Від відповідача 04.02.2016 на ім'я заступника директора Департаменту економіки та комунального майна, начальника управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради надійшло повідомлення щодо відсутності намірів щодо дострокового припинення дії договору оренди.

Відповідач звернувся до позивача з листом № 7 від 16.02.2017, в якому просив здійснити капітальний ремонт автомобіля, посилаючись на ч. 2 ст. 776 ЦК України

Відповідно до листа СТО "НИКа" від 16.02.2016 об'єкт оренди не потребує капітального ремонту, оскільки відсутня необхідність у заміні базових агрегатів. Автотранспортний засіб капітального ремонту не потребує, а потребує поточного ремонту із заміною запасних частин, що вказані в рахунку - фактурі № Д/1-000020 від 30.01.2016.

Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргумент Експерт" укладено договір на проведення незалежної оцінки № 1236/02-16 від 12.02.2016 відповідно до висновку якого величина матеріального збитку, завданого власнику фургону малолітражного - В - АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний) реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2012, становить 29030,80 грн.

Позивач звернувся до відповідача з пропозицією достроково припинити дію договору шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди майна № 5732 від 11.03.2013 з метою приведення відносин між сторонами відповідно до вимог чинного законодавства України, що підтверджується листом від 26.02.2016.

Позивач за свій рахунок відремонтував автомобіль, сплативши за ремонт останнього 24011,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2382 від 14.03.2016 на суму 24011,28 грн. ( т.1 а.с.198).

Відповідач на пропозицію достроково припинити дію договору оренди майна № 5732 від 11.03.2015 не відреагував, витрати з оплати ремонтних робіт вказаного автомобіля не відшкодував позивачу.

Між сторонами виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням передбачених цим Кодексом особливостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 801 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є, зокрема відновлення орендованого майна та умови його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 776 Цивільного кодексу України передбачено поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 803 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 779 Цивільного кодексу України наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 623 цього Кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При цьому, розмір збитків має бути підтверджений документально.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які б управнена сторона одержала у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені особою, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток, втрачена вигода, на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Обов'язок доведення складу цивільного правопорушення покладається на позивача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16 Господарського суду Харківської області прийняті із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими обставинами справи.

Таким чином рішення Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16 Господарського суду Харківської області підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16 Господарського суду Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 922/1937/16 Господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді: Нєсвєтова Н.М.
Ковтонюк Л.В.