УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.10.2017Справа № 910/16986/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми"

про визнання недійсним рішення, статуту та скасування державної реєстрації змін до установчих документів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16089/17 від 22.09.2017 позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми" була повернута без розгляду на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

02.10.2017 ОСОБА_1 повторно звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заяво до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми" (вх. № 16986/17).

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява б/н, б/д (вх. № 16986/17 від 02.10.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з огляду на таке.

У прохальній частині даної позовної заяви, повторно поданої позивачем до суду 02.10.2017, позивач завив наступні позовні вимоги:

- визнати недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми" (Товариства з обмеженою відповідальністю "ХААБ Медіа Технолоджі Партнер"), прийняті у період з 01.08.2016 та станом на вересень 2017;

- визнати недійсною нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми";

- скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми" від 22.06.2017, здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною.

При цьому згідно останньої вимоги позивач просить суд скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми" від 22.06.2017. Зміст наведеної вимоги свідчить, що йдеться про декільки державних реєстрацій змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібернетичні ситеми", здійснених 22.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною. Водночас, згідно доданого до позовної заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "Кібернитичні системи" станом на 14.07.2017 вбачається, що 22.06.2017 приватним нотаріусом Черкасовою Наталією Борисівною здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи № 0033878 (зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) та внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах № 22033878 (зміна керівника юридичної особи).

Наведене свідчить, що фактично позивачем заявлено щонайменше 4 (чотири) вимоги немайнового характеру.

Суд також звертає увагу, що у п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6 зазначено, що у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Крім того, відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення; підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведених приписів, предмет позову повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Судовий збір сплачується з огляду на заявлені позовні вимоги в порядку та розмірі, визначених Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір"судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене та наведені приписи Закону України "Про судовий збір", при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, яка містить чотири вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в загальній сумі 6400 грн. (1600,00 грн. х 4 = 6400,00 грн.), натомість до вказаної позовної заяви позивачем додано квитанцію № 11ЕВD3177А від 19.09.2017 на суму 4800,00 грн., що свідчить про сплату позивачем судового збору в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. Сума недоплаченого судового збору становить 1600,00 грн. (6400,00 грн. - 4800,00 грн.).

Отже, квитанція № 11ЕВD3177А від 19.09.2017 не приймається судом у якості належного доказу сплати судового збору у встановленому порядку, а у суду відсутні підстави вважати, що позивач дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно роз'яснень п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору. За відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) так само повертається господарським судом без розгляду.

За наведених обставин, позовна заява б/н, б/д (вх. № 16986/17) не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега