КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа№ 910/24375/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Коротун О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Ходун В.В. - представник, дов. № 5 від 23.01.2017;

від відповідача: Тацишина О.П. - представник, дов. № 21 від 02.10.2017;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017

у справі № 910/24375/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національний банк України

про визнання недійсним рішення від 03.11.2016 № 49

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 скасувати і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Айбокс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 27.04.2017 у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, судове засідання, призначене на 27.04.2017, не відбулося.

В зв'язку з перебуванням судді-учасника колегії Отрюха Б.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.05.2017 було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 справу № 910/24375/16 прийнято до свого провадження; розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" призначено на 06.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 залучено до участі у справі № 910/24375/16 Національний банк України (01601, м. Київ, вул. Інститутська,9), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача; відкладено розгляд справи № 910/24375/16 на 22.06.2017.

У зв`язку з відпусткою судді-учасника колегії суддів Коротун О.М., відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2017 було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 прийнято матеріали справи № 910/24375/16 з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного продовжено строк розгляду апеляційної скарги у справі № 910/24375/16; розгляд апеляційної скарги у справі № 910/24375/16 відкладено на 31.08.2017.

У зв'язку із перебуванням суддів Майданевича А.Г. та Сулім В.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.08.2017 було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Гончаров С.А., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 прийнято матеріали справи № 910/24375/16 з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 відкладено розгляд справи № 910/24375/16 на 03.10.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 03.10.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 скасувати, з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.10.2017 заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання 03.10.2017 не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином. Після обговорення, враховуючи, що в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез'явлення їх представників в засідання судової колегії, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у зв'язку з розглядом звернення Національного антикорупційного бюро України від 10.03.2016 № 043-076/5743 проводилось дослідження на предмет наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрснабресурс» (далі - Торговий дім) під час участі у процедурі закупівлі «Сіль і чистий хлорид натрію, вода морська та сольові розчини (сіль для промислового переробляння) (код за ДК 016:2010-08.93.1 - 188 985 тонн)», яка проводилась Комунальною корпорацією «Київавтодор» у 2015р.

Під час проведення розслідування було встановлено, що позивачем Торговому дому видана банківська гарантія від 12.06.2015 № 512-0615/USR.

Відповідачем була надіслана вимога, в якій відповідач просив позивача надати інформацію та копії документів, а саме:

- копію заяви (запиту тощо) та доданих до неї документів, що подавались Торговим домом до позивача з метою отримання гарантії (пункт 1);

- чи існував у позивача (на момент звернення Торгового дому) шаблон (зразок) для написання заяви (запиту), зазначеної у пункті 1 вимоги; у разі позитивної відповіді надати копію такого шаблону (зразка) (пункт 2);

- якщо з метою отримання гарантії до позивача Торговий дім звернувся в електронному вигляді електронною поштою, необхідно надати копію такого звернення із зазначенням електронної адреси, з якої надійшло таке звернення до позивача (пункт 3);

- чи надавав Торговий дім забезпечення до позивача для отримання гарантії? (пункт 4);

у випадку позитивної відповіді на пункт 3 вимоги, позивача необхідно надати документи, які підтверджують документальне оформлення забезпечення (договір застави, договір поруки, договір іпотеки тощо) (підпункт 4.1 пункту 4);

- інформацію про особу, яка безпосередньо зверталась до позивача з метою отримання гарантії для Торгового дому (пункт 5);

- інформацію про особу (прізвище, ім'я по батькові), яка отримувала гарантію для Торгового дому (пункт 6).

Згідно з інформацією Київської міської дирекції українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» вимога була вручена уповноваженій особі позивача 16.06.2016, тому останній день надання позивачем інформації на вимогу припадав на 27.06.2016 (оскільки 25.06.2016 і 26.06.2016 вихідні дні).

У відповідь на вимогу позивач листом від 24.06.2016 № 1234/051-б/б-01 повідомив, зокрема, що відповідно до статті 60 Закону про банки інформація, яка запитується у вимозі, містить банківську таємницю; також позивач зазначив, що згідно із статтею 62 Закону "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон) органам АМК на їх письмову вимогу може надатися інформація лише стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу; крім того, позивач не надав інформації на жоден з пунктів вимоги.

За твердженням позивача, статтею 60 Закону передбачено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Отже, запитувана інформація може бути розкрита лише з дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи або за рішенням суду.

Враховуючи те, що позивач не надав жодної інформації, що запитувалась у вимозі, розпорядженням адміністративної колегії відповідача від 07.07.2016 № 34-р «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» відповідачем розпочато розгляд справи № 976/34-р-02-07-16 за ознаками вчинення позивачем порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону, у вигляді неподання інформації відповідачу у встановлені головою відповідача строки.

Рішення № 49 отримано представником позивача Щербак Н.О. 09.11.2016 згідно із супровідним листом від 04.11.2016 № 02-07/3779, що підтверджується підписом вказаної особи на супровідному листі.

Частиною 1 ст. 60 Закону передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Отже, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення № 49 в межах зазначеного строку (29.12.2016 позивачем подано суду позовну заяву), оскільки рішення № 49 прийнято 03.11.2016, а отримано позивачем 09.11.2016.

У позовній заяві позивач зазначає, що у відповідь на вимогу позивачем надіслано відповідачу лист від 24.06.2016 №1234/051-б/б-01, згідно із яким відповідачу було відмовлено у наданні запитуваної інформації на підставі роз'яснень НБУ від 19.04.2001 № 18-112/1467-2599 з питань виконання окремих вимог Закону «Про банки і банківську діяльність» (далі - Роз'яснення) і пункту 3.3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою правління НБУ 14.07.2006 №267 (далі - Правила).

Київський апеляційний господарський суд, з урахуванням клопотання позивача про забезпечення права на справедливий судовий розгляд, в якому зазначено перелік обставин, які позивач просить дослідити, не погоджується із доводами позовної заяви та апеляційної скарги, враховуючи викладене та зазначивши наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 названого Закону).

Згідно з п. 5 ст. 17 того ж Закону голова територіального відділення Антимонопольного комітету України наділений, зокрема, такими повноваженнями: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічний за змістом припис містить й п.п. 5 п. 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, зокрема, що вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України в межах його компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ним строки, якщо інше не передбачено законом; невиконання вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно із статтею 60 Закону інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею; банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, органам Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна: бути викладена на бланку державного органу встановленої форми; бути надана за підписом керівника державного органу (чи його заступника), скріпленого гербовою печаткою; містити передбачені цим Законом підстави для отримання цієї інформації; містити посилання на норми закону, відповідно до яких державний орган має право на отримання такої інформації.

Згідно з пунктом 3.3 Правил вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна відповідати нормам частини другої статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Банки повинні надавати інформацію, що містить банківську таємницю, і в тому разі, коли до належним чином оформленої вимоги відповідного державного органу додається перелік найменувань конкретних юридичних осіб та/або прізвищ, імен та по батькові фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та номерів їх рахунків.

Пункт 14 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначає подання інформації в неповному обсязі АМК у встановлені органами АМК строки як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої та частини шостої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені пунктами 9, 13 - 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф; рішення про накладення штрафів у розмірах понад чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймаються виключно Антимонопольним комітетом України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України на їх засіданнях.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що господарський суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права та з наведенням у судовому рішенні зі справи необхідного мотивування, встановивши обґрунтованість висновків відповідача стосовно наявності в діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації відповідачу у встановлені його Головою строки, за що в межах розміру, визначеного Законом України "Про захист економічної конкуренції", накладено штраф, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним, які передбачені статтею 59 зазначеного вище Закону.

Отже, господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про забезпечення права на справедливий судовий розгляд, в якому позивачем наведено перелік обставин, які необхідно дослідити при розгляді даної справи, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що документи, зокрема, заяви, які подавало ТОВ "ТД Укрснабресурс" до позивача для отримання банківської гарантії від 12.06.2015, які запитувались у вимозі, не є банківською таємницею у вигляді інформації щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.12.2015 у справі № 918/459/15.

Як вже зазначалось, положеннями статей 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що вимоги голови відділення є обов'язковими для виконання у визначений ним строк; суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання відділенням завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Отже позивач зобов'язаний був надати записувану у вимозі інформацію, в тому числі і банківську таємницю, як це передбачено статтями 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Також слід зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, саме на позивача покладається обов'язок довести свої позовні вимоги.

Крім того, апеляційний господарський суд не погоджується із доводами скаржника про те, що норми Закону України "Про банки і банківську діяльність" більш повно і точно регулюють порядок та обсяг розкриття банківської таємниці на вимогу Антимонопольного комітету України", а тому нібито норми статті 62 названого Закону та Правил слід вважати спеціальними по відношенню до загальних норм статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України". Адже "повнота і точність регулювання" по-перше, в даному разі є поняттям суб'єктивним і допускає множинність його розуміння й тлумачення, по-друге, вони не є критерієм оцінки співвідношення законодавчих приписів як "загальних" і "спеціальних". Натомість таким критерієм у цьому випадку слід вважати регулювання спірних правовідносин у даній конкретній справі саме нормами антимонопольно-конкуренційного законодавства, які відтак і виступають спеціальними стосовно загальних законодавчих приписів про банківську таємницю, а не навпаки.

Посилання скаржника на лист НБУ від 19.04.2001 № 18-112/1467-2599 є безпідставним, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом та не має обов'язкового характеру, зокрема, для господарського суду у вирішенні даного спору, а лише відображає правову позицію, яка у даній справі не узгоджується з наведеними приписами Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 25.07.2017 у справі № 910/22761/16.

Посилання скаржника на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 у справі № 910/22761/16 також є безпідставним, оскільки зазначена постанова скасована постановою Вищого господарського суду України від 25.07.2017 у справі № 910/22761/16.

Крім того, судова колегія звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди обгрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010). А тому судом досліджуються докази і доводи сторін, виходячи з предмету спору і належності доказів у кожній справі в розумінні ст.ст. 33-34, 36, 43 ГПК України.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24375/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/24375/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.А. Гончаров

О.М. Коротун