ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017 року Справа № 904/5700/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Кузнецової І.Л., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: Жадан Ю. І., довіреність №2 від 01.03.2017р., представник;

від відповідача: Ткаченко В. В., виписка з ЄДР від 28.07.2017р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Петриківського районного центру зайнятості, смт. Петриківка Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі №904/5700/17

за позовом Петриківського районного центру зайнятості,

смт. Петриківка Дніпропетровської області

до Селянського (фермерського) господарства "ЗОРЯ",

смт. Петриківка Дніпропетровської області

про стягнення 330 377,09 грн

ВСТАНОВИВ

За клопотанням Відповідача справа слухається із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі №904/5700/17 (суддя Рудовська І.А.) у задоволенні позову Петриківського районного центру зайнятості до Селянського (фермерського) господарства "ЗОРЯ" про стягнення 330377,09 грн відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване наявністю підстав для застосування до спірних відносин позовної давності, про що заявлено Відповідачем у справі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Петриківський районний центр зайнятості, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- приймаючи рішення від 22.06.2017р. господарський суд Дніпропетровської області не встановив порушення прав відповідача та безпідставно відмовив у позові за пропуском позовної давності;

- вважає, що позовна давність не спливла, а була перервана частковою сплатою Відповідачем коштів та зверненням Позивача з позовом до адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2017р. апеляційна скарга Петриківського районного центру зайнятості на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі №904/5700/17 прийнята до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М. Розгляд справи призначений на 07.08.2017р.

07.08.2017р. у зв'язку з перебуванням у відпустці суддів Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М. відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.08.2017р. по справі здійснений повторний автоматичний перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Дарміна М.О. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 07.08.2017р.

В судовому засіданні 02.10.2017р. повноважний представник Позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Повноважний представник Відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів понесення Позивачем збитків на суму 330377,09 грн, позовні вимоги побудовані на припущеннях. Вказав, що мотивувальна частина рішення є необґрунтованою через неповне з'ясування обставин справи, в зв'язку з чим просив змінити її та відмовити в позові з підстав недоведеності понесених збитків з вини відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 28.08.2006р. між Петриківським районним центром зайнятості (надалі - Позивач) та ФГ «Зоря» (надалі - Відповідач) був укладений договір №0050 (надалі - Договір), за умовами якого Відповідач зобов'язався працевлаштувати на постійну роботу на строк не менше 2-х років за направленням центру зайнятості безробітного ОСОБА_3, а центр зайнятості - надати дотацію для покриття витрат на заробітну плату працевлаштованого за професією тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва.

30.08.2006р. ОСОБА_3 був прийнятий на роботу до ФГ «Зоря» на посаду тракториста-машиніста за вищевказаним договором, що підтверджується копією трудової книжки останнього (а.с. 121, т.1).

06.04.2012р. Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.01.2004р. по 01.01.2006р. та з 01.01.2007р. по 01.01.2009р., за результатами якої складено акт від 06.04.2012р. №04-19-32, яким встановлено порушення Відповідачем п. 15 Порядку №1 в частині порушення гарантій зайнятості осіб (розірвання трудового договору з працівником, працевлаштованим за направленням державної служби зайнятості, до закінчення 2 років з дня працевлаштування, у зв'язку із звільненням працівника - ОСОБА_3 31.01.2008р. відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) та не припинення Позивачем протягом лютого 2008р. - листопада 2009р. подальшого надання дотації роботодавцю на створення додаткових робочих місць, у зв'язку з чим за період з лютого 2008р. по лютий 2010р. ФГ «Зоря» незаконно відшкодовано дотації на створення додаткових місць для працевлаштування безробітних у сумі 355920,12 грн, з яких виплати на працевлаштування ОСОБА_3 - 25543,05 грн. Перерахування спірних коштів відповідачу підтверджується належними доказами, а саме договорами на працевлаштування в кількості 24 одиниці, листами відповідача про відшкодування витрат з розрахунками та копіями платіжних доручень про перерахування коштів (а.с. 2-186, т.2).

Позивачем 07.05.2012р. вручена Відповідачу претензія №1 від 23.04.2012р. на суму 355920,12 грн.

29.05.2012р. Відповідачем повернуто Позивачу кошти у сумі 25543,05 грн по дотації для працевлаштування ОСОБА_3 за Договором, що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 29.05.2012р. (а.с. 129, т.1).

Решта коштів Відповідач не повернув, у відповіді на претензію (вихідний №54 від 25.05.2012р.) зазначив про її безпідставність та необґрунтованість, відсутність порушень законодавства з його боку та щоквартальні перевірки, які проводилися фахівцями центру (а.с. 31, т.1).

Посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача Центру були завдані збитки в сумі 330 377,09 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив визнати поважними причини пропуску та поновити позовну давність, стягнути матеріальну шкоду в сумі 330 377,09 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (28.08.2006р.), видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення" є, зокрема, пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних та фінансування організації оплачуваних громадських робіт для безробітних.

На час виникнення спірних правовідносин умови, механізм надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних (далі - дотація) та відповідальність за порушення умов порядку її надання та використання регулювалися Порядком надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.01.2001р. № 1 (надалі - Порядок).

Пунктами 3, 4, 7, 8, 10, 11, 12 Порядку №1 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що дотація - це кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) для покриття витрат на заробітну плату осіб, працевлаштованих за направленням державної служби зайнятості, надані роботодавцю, що створює додаткові робочі місця для працевлаштування безробітних. Дотація може надаватися роботодавцю за умови працевлаштування на строк понад два роки безробітних, які перебували на обліку в державній службі зайнятості як безробітні не менше 6 місяців. Дотація надається щомісячно протягом року в розмірі фактичних витрат на заробітну плату, прийнятих за направленням державної служби зайнятості осіб, але не вище за середній рівень заробітної плати за всіма видами економічної діяльності у відповідній області за місяць, за який нараховано заробітну плату, або обчисленої з неї відповідної суми в разі, якщо особа працювала неповний місяць.

Дотація надається за умови, що трудовий договір з цим працівником не буде розірвано у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату, за угодою сторін протягом двох років.

У разі розірвання трудового договору з працівником, працевлаштованим за направленням державної служби зайнятості, до закінчення двох років з дня працевлаштування у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату, за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, через невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 Кодексу законів про працю України), надана дотація має бути повернена в повному обсязі з урахуванням індексу зростання цін на споживчі товари за період від місяця початку отримання дотації до місяця, що передує місяцю її повернення.

Розгляд питання про можливість надання роботодавцю дотацій здійснюється комісією, створення якої ініціює робочий орган виконавчої дирекції Фонду, у складі представників виконавчої дирекції Фонду, районних та міських державних адміністрацій, організацій роботодавців та їх об'єднань, професійних спілок, (за згодою).

Комісія розглядає питання про надання роботодавцю дотації протягом 10 робочих днів.

Розгляд питання про можливість працевлаштування безробітного з наданням роботодавцю дотації здійснюється директором центру зайнятості протягом 5 календарних днів після отримання висновку комісії. У разі прийняття позитивного рішення роботодавцю протягом 5 календарних днів направляється проект договору між центром зайнятості та роботодавцем про надання дотації.

Як визначено пунктами 14, 15 Порядку №1, відповідальність за порушення умов та порядку надання дотації несе керівник центру зайнятості, а роботодавець несе відповідальність за забезпечення гарантії зайнятості осіб, прийнятих на роботу з наданням роботодавцю дотації, достовірність даних, що є підставою для визначення розміру дотації, та використання дотації.

Центр зайнятості щокварталу перевіряє подані роботодавцем дані та використання дотації.

У разі недостовірності поданих роботодавцем даних, використання дотації з порушенням законодавства та перешкоджання роботодавцем проведенню перевірки, центр зайнятості припиняє виплату дотації. Роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодовувати Фонду заподіяну шкоду.

У разі порушення гарантій зайнятості осіб, прийнятих на роботу з наданням роботодавцю дотації, роботодавець повертає суму одержаної дотації та йому не може надаватись дотація протягом 3 років з дня отримання останньої суми коштів.

Відповідно до пп 2.3.4. пп.2.3.5 Договору Відповідач зобов'язався повернути Позивачу суму одержаної дотації з урахуванням індексації на рівень інфляції протягом 5 днів з дня звільнення ОСОБА_3 у разі такого звільнення до закінчення 2-х років з дня працевлаштування, в тому числі за угодою сторін, а також інформувати центр зайнятості протягом 5 днів про зміну обставин, які суттєво впливають на умови договору.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 був прийнятий на дотаційне робоче місце Відповідача 30.08.2006р. та 31.01.2008р. був звільнений за згодою сторін (а.с. 122, т.1), про що Відповідачем було направлено Позивачу лист від 01.02.2008р. з копією наказу від 31.01.2008р. (а.с. 125, т. 1).

Отже, звільнення ОСОБА_3 відбулося з порушенням вимог п.7 Порядку до закінчення 2-х років з дня працевлаштування.

Відповідачем відповідно до платіжного доручення №1 від 29.05.2012р. повернуто кошти за Договором, тобто здійснено відшкодування одержаної дотації.

Доводи апелянта про незаконне отримання Відповідачем коштів на створення дотаційних робочих місць через зазначене вище порушення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, апелянт вказує, що у зв'язку з неповідомленням Петриківського РЦЗ про звільнення за угодою сторін ОСОБА_3, Відповідач в порушення п. 17 Порядку №1 протягом лютого 2008р. - лютого 2010р. продовжував отримувати дотацію для створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, тому саме сума вказаних дотацій є сумою завданої шкоди (330377,07 грн).

Дійсно, відповідно до п. 17 Порядку №1 у разі порушення гарантій зайнятості осіб, прийнятих на роботу з наданням дотації, та використання дотації з порушенням законодавства, дотація не може надаватися протягом трьох років з дня отримання останньої суми коштів.

У даному випадку надання Відповідачу дотацій в сумі 330377,07 грн після факту використання дотації з порушенням законодавства стало наслідком нездійснення саме Петриківським РЦЗ контролю за дотримання роботодавцем порядку використання дотації та законодавства. З цього приводу відносно начальника відділу по взаємодії з роботодавцями Петриківським РЦЗ ОСОБА_5 було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України (постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2012р. кримінальна справа припинена у зв'язку з актом амністії (а.с. 79-82,т.1)).

Позивачем не надано доказів порушення законодавства з боку Відповідача з виконання договорів на працевлаштування інших осіб в спірний період отримання коштів з 2008р. - 2010р. в сумі 330377,09 грн: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,

З змістом ст.ст. 224, 225, 193 Господарського кодексу України, ст. 22, 623, 611 Цивільного кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідним є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Разом з тим, вина Відповідача в подальшому перерахуванні Позивачем коштів відсутня через вчасне повідомлення останнього про звільнення ОСОБА_3 за згодою сторін (лист від 01.02.2008р., а.с. 125, т.1).

Акт позапланової ревізії від 06.04.2012р. не містить посилання на належні докази спричинення збитків саме Відповідачем.

Згідно правової позиції Верховного суду України (постанова від 15 квітня, 13 травня та 20 травня 2014 року у справах №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-93а14) вимога органу державного фінансового контролю не є однозначною підставою для стягнення збитків, оскільки наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про їх стягнення.

Отже, склад цивільного правопорушення та наявність підстав для стягнення збитків та, відповідно, задоволення позову відсутні.

В матеріалах справи міститься заява Відповідача про застосування до спірних відносин позовної давності за наслідками спливу строку її дії (а.с. 50-51, т.1).

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Разом з цим, згідно із частинами третьою, четвертою ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності і захист порушеного права (постанова Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 27.05.2014 р. № 3-23гс14).

У Постанові Верховного Суду України від 22.02.2017р. №6-17ц17 наголошено, що порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", які містяться в ст. 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у пункті 4.4.2. роз'яснив, що за змістом ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, ст.ст. 54, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України. Тому, якщо господарським судом відмовлено у прийнятті позовної заяви (ст. 62 ГПК України), або її повернуто (ст. 63 ГПК України), то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Позивачу було відомо про звільнення ОСОБА_3 у березні 2008р., про що свідчить в тому числі видача директором Петриківського РЦЗ наказу від 19.03.2008р. про надання ОСОБА_3 статусу безробітного, яке відбулося після звільнення 31.01.2008р. (про вказане здійснено запис до трудової книжки № 27), тощо.

Отже, загальний строк позовної давності сплинув у березні 2011 року.

Підстави вважати строк позовної давності перерваним відсутні, оскільки спір до адміністративного суду був поданий з порушенням правил підвідомчості справ, з приводу чого ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.03.2017р. провадження у справі № К/800/39577/15 було закрито на підставі п.1ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України. Сплата Відповідачем заподіяних збитків у сумі 25543,05 грн також не може свідчити про переривання перебігу позовної давності, оскільки Відповідачем не вчинені дії про визнання ним збитків у спірній сумі 330377,09 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Зазначеного судом першої інстанції враховано не було. У задоволенні позові відмовлено з підстав застосування позовної давності без дослідження правомірності заявлених позовних вимог.

Як зазначалось, підстави для стягнення з Відповідача збитків у сумі 330377,09 грн відсутні з огляду на недоведеність складу цивільного правопорушення.

Тому, у задоволенні позову слід відмовити з огляду на недоведеність позовних вимог.

За наведених підстав не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання поважними причин пропуску та поновлення позовної давності.

Водночас, судом першої інстанції правильно вирішено спір по суті, резолютивна частина є правомірною. Тому, підстави для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України відсутні, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Петриківського районного центру зайнятості, смт. Петриківка Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі №904/5700/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі № 904/5700/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 06.10.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя М.О. Дармін