УХВАЛА

05.10.2017Справа № 910/13518/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА»

про спростування недостовірної інформації

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: Дараган О.Ю., Демченко В.М.;

від відповідача: Мостовенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» (далі-відповідач) про:

1) визнання недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, ганьблять ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» відомості розміщені в статті під заголовком «ШПРОТЫ В БАНКЕ: КАКИЕ И СКОЛЬКО». А саме таку інформацію:

- По шпротам торгової марки «МОРЕ»:

«Вкус приятный, мягкий рыбный»;

«Цвет темно-копченый»;

«Запах без резкого запаха дыма и рыбы».

- По шпротам торгової марки «АКВАМАРИН»:

«Консистенция рыбки очень мелкие-3-4 см., одинакового размера, шкурка цельная, не сползает»;

«Вкус горьковатый»;

«Цвет темный, закопченный»

«Запах резкий рыбный»

- «Открыв банки, мы прежде всего рассмотрели способ укладки рыбы, проверили ее целостность и консистенцию, а также слив масло (по правилам нужно добавлять подсолнечное, но мы также встречали на этикетках соевое, рапсовое и горчичное), в котором находились шпроты, определили вес самих рыбок.»

- «Стандарт для настоящих шпрот -363 кКал/100г.».

2) зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» спростувати розповсюджену ним недостовірну інформацію стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» шляхом публікації в наступному номері газети «Вести» на таких самих сторінках і тим же шрифтом вступної та результативної частини рішення по справі не пізніше наступного дня після набрання рішенням з даної справи законної сили та розмістити в наступному номері газети «Вести» спростування такого змісту: «Розміщена в газеті «Вести». Всеукраинский выпуск» від 09.02.2017 року номер №023 (898) в статті під назвою «Шпроти в банці: які і скільки» інформацію про те, що:

- ШПРОТЫ В МАСЛЕ «МОРЕ»

- Вкус приятный, мягкий рыбный;

- Цвет темно-копченый;

- Запах без резкого запаха дыма и рыбы,

Не відповідає дійсності та діючому законодавству України. А фактично вони мають:

- Вкус приятный, Свойственный данному виду консервов, без постороннего привкуса и горечи;

- Цвет темно-золотистый:

- Запах без резкого запаха дыма и рыбы свойственный данному виду консервов.

ШПРОТЫ В МАСЛЕ «АКВАМАРИН»

- Консистенция рыбки очень мелкие-3-4 см., одинакового размера, шкурка цельная, не сползает;

- Вкус горьковатый;

- Цвет темный, закопченный;

- Запах резкий рыбный,

Не відповідає дійсності та діючому законодавству України. А фактично вони мають:

- Рыбки очень мелкие-3-4 см., одинакового размера, шкурка цельная, не сползает что свойственно

шпротам;

- Вкус привкус горечи, что соответствует требованиям действующего законодательства Украины;

- Цвет темно-золотистый;

- Запах заметно выраженный свойственный данному виду консервов.

- «Открыв банки, мы прежде всего рассмотрели способ укладки рыбы, проверили ее целостность и консистенцию, а также слив масло (по правилам нужно добавлять подсолнечное но мы также встречали на этикетках соевое, рапсовое и горчичное), в котором находились шпроты, определили вес самих рыбок.»

- «Стандарт для настоящих шпрот -363 кКал/100г.»

Дана інформація не відповідає дійсності так як відповідно пункту 1.2. ГОСТу для виготовлення шпрот використовуються суміш рослинних олій або рослинна олія. Стандарт на який посилаються Відповідачі де для справжніх шпрот передбачено 363 кКал/100г у діючому законодавстві відсутній.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що 09.02.2017 у газеті «Вести. Всеукраинский выпуск» № 023 (898) відповідачем було опубліковано статтю під назвою «Шпроти в банці: які і скільки», в якій, на думку позивача, поширено недостовірну інформацію щодо позивача та його продукції, яка порочить ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.09.2017 за участю представників сторін.

23.08.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 14.08.2017.

07.09.2017 представник відповідача через відділ автоматизованого документообігу суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає що інформація, яку просить спростувати позивач є виключно оціночними судженнями, які ґрунтуються на суб'єктивній думці журналіста, що сформована після огляду та куштування ним шпротів. При цьому, відповідач зазначає, що жодних фактичних тверджень стосовно того, що шпроти під ТМ «АКВАМАРИН» та/або під ТМ «МОРЕ» є неякісними, та/або не відповідають державним стандартам України для продукції такого виду, у статті не міститься.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів того що він є виробником продукції під ТМ «Море» та ТМ «Аквамарін».

Також, 07.09.2017 представник відповідача подав клопотання, в якому просить суд допустити заміну первісного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» належним відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «РАНДІ», або залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» в якості співвідповідача.

Крім того, 07.09.2017 представник відповідача подав клопотання, в якому просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - автора спірної статті ОСОБА_6.

У судовому засіданні 07.09.2017 оголошено перерву до 28.09.2017.

27.09.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав заперечення на відзив на позовну заяву, в яких позивач зазначає, що 01.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеррибфлот» укладено ліцензійний договір № 2-07, відповідно до якого позивачу надано дозвіл на використання свідоцтв на знак для товарів і послуг, зокрема «Аквамарин» - свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 54823 та «МОРЕ» - свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 14091.

Також, 27.09.2017 представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача, відповідно до яких позивач заперечує проти залучення до участі у розгляді справи, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6.

Крім того, 27.09.2017 представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача щодо заміни первісного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» належним відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «РАНДІ», або залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» в якості співвідповідача.

28.09.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав додаткові пояснення.

У судовому засіданні 28.09.2017 представник відповідача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані суду докази того, що саме позивач є виробником шпротів ТМ «Аквамарін» та ТМ «Море».

Крім того, представник відповідача просив суд не розглядати подане ним клопотання про заміну первісного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФЛОТ» належним відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «РАНДІ», або залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» в якості співвідповідача.

Також, у судовому засіданні 28.09.2017 оголошено перерву до 05.10.2017 та зобов'язано сторін надати суду доказ перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах із редакцією газети або відповідачем.

03.10.2017 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав заперечення на пояснення відповідача.

03.10.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій остання просить суд залучити її до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Також, 03.10.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав клопотання, в якому просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНДІ».

У даному судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» третьою особою та не заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_6 про залучення її до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Представники позивача заперечили проти задоволення клопотання відповідача про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» третьою особою та проти залучення ОСОБА_6 до участі у справі, у якості третьої особи.

Розглянувши подане клопотання та заяву ОСОБА_6, суд відзначає наступне.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Проте, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, суд вважає недоцільним залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» та ОСОБА_6 саме у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб та у задоволенні заяви ОСОБА_6

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала і розгляд справи починається заново.

Так, відповідно до п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

У п. 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 р. N 01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" зазначається, що питання про достатність підстав для вчинення відповідної процесуальної дії вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів певної справи і з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача з'ясуванню усього кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, встановленню наявності або відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» (далі - засновник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» (далі - видавець) було укладено договір між засновником друкованого засобу масової інформації та видавцем, умовами якого передбачено, що даний договір визначає статус, порядок та умови діяльності видавця по виданню наступних друкованих засобів масової інформації:

- газети «ВЕСТИ. КИЕВСКИЙ ВЫПУСК» - друкований засіб масової інформації, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію Серія КВ № 19728-9528 Р від 15.03.2013;

- газета «ВЕСТИ. ХАРЬКОВСКИЙ ВЫПУСК» - друкований засіб масової інформації, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію Серія КВ № 19729-9529 Р від 15.03.2013;

- газета «ВЕСТИ. ДОНЕЦКИЙ ВЫПУСК» - друкований засіб масової інформації, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію Серія КВ № 19727-9527 Р від 15.03.2013;

- газета «ВЕСТИ. ОДЕССКИЙ ВЫПУСК» - друкований засіб масової інформації, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію Серія КВ № 19726-9526 Р від 15.03.2013;

- газета «ВЕСТИ. ДНЕПРОПЕТРОВСКИЙ ВЫПУСК» - друкований засіб масової інформації, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію Серія КВ № 19731-9531 Р від 15.03.2013;

- газета «ВЕСТИ. ВСЕУКРАИНСКИЙ ВЫПУСК» - друкований засіб масової інформації, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію Серія КВ № 19730-9530 Р від 15.03.2013; а також взаємні права та обов'язки засновника та видавця по організаційному, фінансово-економічному та професійному забезпеченню видання ЗМІ, взаємний розподіл видавничих прав та обов'язків видавця по матеріально-технічному забезпеченню виробництва продукції ЗМІ та відповідальність сторін.

Відповідно до п. 1.6. договору, підготовка інформаційних матеріалів, макетування, верстка та підготовка до друку здійснюється видавцем за місцем розташування видавця.

Згідно підпункту 2.4.4. пункту 2.4. договору видавець має право, самостійно залучати журналістів та інших працівників для забезпечення процесу підготовки інформаційних матеріалів, макетування, верстки та підготовки до друку ЗМІ.

Таким чином, відповідно до умов зазначеного вище договору функції редакції та випуск друкованого засобу масової інформації, зокрема газети «ВЕСТИ. КИЕВСКИЙ ВЫПУСК» здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНДІ».

Представники позивача у даному судовому засіданні заперечили проти заміни первісного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» належним відповідачем - Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ».

За таких обставин, враховуючи заперечення представників позивача щодо заміни первісного відповідача - належним відповідачем, суд вважає за необхідне з власної ініціативи залучити до участі у справі іншим відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» (відповідач-2).

При цьому, суд відзначає, що згода позивача є необхідною лише для заміни первісного відповідача належним відповідачем, згідно ч. 2 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, автором статті «ШПРОТЫ В БАНКЕ: КАКИЕ И СКОЛЬКО», яка розміщена у номері № 023 (898) від 09.02.2017 друкованого засобу масової інформації газети «ВЕСТИ КИЕВСКИЙ ВЫПУСК» є ОСОБА_6.

В той же час, як вбачається з наданої відповідачем довідки № 38 від 05.10.2017 ОСОБА_6 в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» не перебуває.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

За загальним правилом цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобов'язаними суб'єктами цих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій.

При цьому під поняттям "спростування" розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Крім того, спростування обов'язково має бути проведено або підписано особою, яка поширила неправдиву інформацію і цим порушила немайнові права позивача. У протилежному випадку застосовуються інші способи захисту - відповідь, висловлювання своєї думки тощо.

Відповідно до абзацу 1, 2 п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність залучення ОСОБА_6 в якості співвідповідача у даній справі, як автора статті в якій міститься, на думку позивача, недостовірна інформація.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 12 ГПК України встановлено, що господарським судам підвідомчі: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, господарським судам підвідомчі справи визначені в ст. 12 ГПК України, коли склад учасників спору відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір носять господарський характер (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Таким чином, у зв'язку із необхідністю залучення у даній справі ОСОБА_6 у якості співвідповідача, як автора опублікованої статті, та враховуючи те, що ОСОБА_6 є фізичною особою та не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, даний спір за суб'єктним складом не може розглядатись за правилами господарського судочинства. Таким чином, оскільки одна із сторін не може бути учасником господарського процесу, суд дійшов висновку, що даний спір не підвідомчий господарським судам України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 у справі № 910/21980/15 та у постанові Вищого господарського суду України від 16.03.2017 у справі № 910/28756/15.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, повернення судового збору не здійснюється.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» (04107, м. Київ, вул. Отто Шмідта, буд. 6, ідентифікаційний код - 39652256) іншим відповідачем (відповідач-2) у справі № 910/13518/17.

2. Провадження у справі № 910/13518/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфлот» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТІ МАС-МЕДІА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНДІ» про спростування недостовірної інформації - припинити.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Щербаков С.О.