ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.10.2017 Справа № 904/8455/17

За позовом Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Криворіжаглобуд", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 82830,21 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 1 від 08.09.2017;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Виробничо-комерційне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Криворіжаглобуд" (далі - відповідач), у якому заявило вимогу про стягнення основного боргу у сумі 72800,00 грн, інфляційних нарахувань у сумі 8080,80 грн та 3% річних у сумі 1937,45 грн, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №91-15, укладеного між сторонами 04.09.2015.

02.10.2017 від відповідача на електронну поштову скриньку суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач проти позовних вимог заперечу, посилаючись на порушення умов договору щодо строків поставки та підтвердження якості продукції з боку позивача. Відповідач зазначає, що не мав змоги прийняти продукцію через ненаданням позивачем сертифікатів якості. Враховуючи викладене, на думку відповідача, у позивача відсутні підстави щодо нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач просить розглянути справу без присутності його представника та припинити провадження по справі в звязку з відсутністю предмету спору.

У доповненні до відзиву, яке засобами електронного звязку надійшло до суду 03.10.2017, відповідач просить анулювати помилково занесений текст пункту 1.3 на другій сторінці відзиву.

03.10.2017 позивач надав суду письмові пояснення на відзив відповідача, в яких наводить доводи щодо необґрунтованості заперечень відповідач та наполягає на заявлених позовних вимогах.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2015 між Виробничо-комерційним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальпром" (далі - позивач, продавець) та Приватним акціонерним товариством "Криворіжаглобуд" (далі - відповідач, покупець) укладено договір №91-15 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого продавець взяв на себе зобов'язання у відповідності до умов даного договору передати покупцю (постачальнику) продукцію виробничо-технічного призначення та/або товари народного споживання (в подальшому - продукція, товар), а покупець зобов'язався у відповідності до умов даного договору прийняти цю продукцію (товар) та оплатити її.

Згідно з пунктом 1.2 договору найменування, кількість, якісні та інші характеристики продукції (товару), її ціна вказуються у специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного договору. Оформлення специфікацій здійснюється шляхом укладення додаткової угоди.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що ціни на продукцію є договірними та вказуються у специфікаціях до даного договору.

Вартість договору складається з вартості доданих до нього специфікацій і на момент підписання орієнтовно складає - 188088,00 грн без урахування ПДВ, ПДВ 20% у сумі - 37617,60 грн. загальна сума з ПДВ становить - 225705,60 грн (п. 5.2 договору).

В пункті 3.1 договору сторони узгодили, що поставка продукції здійснюється автотранспортом постачальника на умовах, вказаних у специфікаціях до договору.

За умовами п. 3.2 договору продавець зобов'язаний поставити продукцію в строк, зазначений у відповідній специфікації. Якщо строк поставки не вказано, то поставка продукції здійснюється лише за умови додаткового отримання продавцем письмової заявки від покупця, в якій зазначаються строки поставки.

У випадку поставки продукції у строки, не узгоджені з покупцем (прострочка поставки або поставка раніше узгоджених строків), покупець має право відмовитись від приймання такої продукції або вимагати перегляду її вартості (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору датою фактичної поставки продукції вважається дата її вручення покупцю. Факт передачі продукції та документів оформлюється актом приймання-передачі (та/або видатковою накладною).

У п. 3.5 договору сторони визначили порядок відвантаження продукції на транспорт покупця:

- відвантаження продукції здійснюється в день та час, узгоджені сторонами;

- день та час відвантаження узгоджуються сторонами шляхом обміну телеграмами або листами, направленими, в т.ч. шляхом факсимільного зв'язку; при цьому, час такого відвантаження не може перевищувати трьох годин;

- при перевищенні часу відвантаження, представники покупця та продавця складають у довільній формі акт; у випадку відмови представника продавця від підписання такого акту, про це робиться відповідна відмітка, а акт підписується представниками покупця та двома незацікавленими особами;

- у випадку порушення погодженого сторонами часу відвантаження, продавець компенсує покупцю понесені витрати з розрахунку вартості машино-години, помноженої на коефіцієнт 1,2, за кожну годину вимушеного простою.

Продавець зобов'язується надати покупцю одночасно з продукцією оригінали наступних документів: рахунок, сертифікат якості, видаткова накладна. У видатковій накладній обов'язкове посилання на одержувача продукції, на дату та номер даного договору (п. 3.6 договору).

Згідно з п. 11.6 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015.

В подальшому, сторонами було укладено додаткову угоду №3 від 19.05.2016 (а.с. 13) до договору №91-15 від 04.09.2015, якою сторони дійшли згоди доповнити даний договір специфікацією №5 від 19.05.2016 на суму 114000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19000,00 грн.

У додатковій угоді №3 від 19.05.2016 сторони також узгодили:

- умови оплати: покупець здійснює оплату протягом 14 календарних днів від дати відвантаження;

- умови поставки: автотранспортом покупця; продавець зобов'язується надати покупцю одночасно з продукцією оригінали наступних документів: рахунок, сертифікат якості, видаткова накладна ( у накладній обов'язкове посилання на одержувача продукції);

- строк поставки: червень 2016.

Згідно з умовами додаткової угоди №3 від 19.05.2016 з моменту підписання даної додаткової угоди, вартість по договору №91-15 від 04.09.2015 збільшується та становить 505502,22 грн, в тому числі ПДВ 20% - 84250,37 грн.

На виконання умов договору в редакції додаткової угоди №3 від 19.05.2016, між продавцем та покупцем було укладено специфікацію №5 від 19.05.2016 (а.с. 14), якою сторони узгодили найменування, кількість і ціну товару, а також інші умови поставки. Згідно даної специфікації позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти трубу стальну безшовну гарячедоформовану перерізом 159х6 у кількості 4,75 тн за ціною 20000,00 грн (без ПДВ) на загальну суму 114000,00 грн (у т.ч ПДВ - 19000,00 грн).

Умови поставки відповідно до специфікації №5 від 19.05.2016: автотранспортом покупця. Продавець зобов'язується надати покупцю одночасно з продукцією оригінали наступних документів: рахунок, сертифікат якості, видаткова накладна. В накладній обов'язкове посилання на одержувача продукції.

Умови оплати, визначені специфікацією №5 від 19.05.2016: покупець здійснює оплату протягом 14 календарних днів від дати відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачу товар, передбачений специфікацією до договору, на загальну суму 112800,00 грн, про що свідчать: видаткова накладна №7592 від 03.10.2016 на суму 112800,00 грн (а.с. 15), довіреність відповідача №572 від 30.09.2016 на ім'я експедитора ОСОБА_2 (а.с. 17).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що визначений специфікацією до договору товар було передано позивачем та прийнято уповноваженим представником відповідача без заперечень та зауважень.

Позивачем на оплату поставленого товару було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №7592 від 03.10.2016 на суму 112800,00 грн (а.с. 16).

Отже, відповідач повинен був розрахуватися за поставлений позивачем товар у строк до 17.10.2016 (включно).

Згідно із ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого позивачем на умовах договору товару є таким, що настав.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав несвоєчасно і лише частково, сплативши позивачу згідно рахунку №7592 від 03.10.2016 та договору №91-15/3640 від 04.09.2015 за труби 40000,00 грн. Проведення вказаної оплати товару підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №2108 від 26.12.2016.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 72800,00 грн.

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму; до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень статті 599 ЦК України зобов'язань припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем за поставлений товар відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 72800,00 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач за порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару заявив до стягнення з останнього інфляційні нарахування в сумі 8080,80 грн за період з листопада 2016 по липень 2017 та 3% річних у сумі 1937,45 грн за період з 18.10.2016 по 08.09.2017.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р.

Відповідно до листа Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума, яка внесена з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, якщо сума внесена з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, якщо з 16 по 31 день місяця, інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця

Після проведеного судом перерахунку (з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати) інфляційні нарахування за період з листопада 2016 по липень 2017 становлять - 9007,19 грн, а 3% річних за період з 18.10.2016 по 08.09.2017 - 2175,65 грн.

Оскільки вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних заявлені позивачем у межах сум, встановлених судом при здійсненні перерахунку, позов слід визнати обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 72800,00 грн - основного боргу, 8080,80 грн - інфляційних нарахувань та 1937,45 грн - 3% річних.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ст.ст. 33,34 ГПК України на сторони у справі покладено обов'язок доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а також надання суду відповідних доказів.

На підставі ст. 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 3.2 договору сторони обумовили, що продавець зобов'язаний поставити продукцію в строк, зазначений у відповідній специфікації. Якщо строк поставки не вказано, то поставка продукції здійснюється лише за умови додаткового отримання продавцем письмової заявки від покупця, в якій зазначаються строки поставки.

З тексту специфікації №5 від 19.05.2016 не вбачається визначеного сторонами строку або терміну спірної поставки. Тож, відповідно до умов договору позивач зобов'язаний був поставити товар після додаткового отримання письмової заявки від покупця з визначеними в ній строками поставки. Наявна у матеріалах справи видаткова накладна №7592 від 03.10.2016 за підписом уповноваженого представника від відповідача містить посилання на замовлення №СФ-7592, датоване 03.10.2016. Тому посилання відповідача на порушення позивачем строків поставки товару є безпідставними, тим більше, що умовами додаткової угоди №3 від 19.05.2016 та специфікації №5 від 19.05.2016 передбачено здійснення поставки автотранспортом саме покупця.

Крім того, розділом 4 договору передбачений порядок приймання продукції за кількістю та якістю.

Згідно з п. 4.3 договору, у випадку, якщо при прийманні товару буде виявлено невідповідність його по кількості, якості та комплектності вимогам цього договору і додатків та/ або додаткових угод до нього, то продавець зобов'язаний усунути недоліки за свій рахунок протягом 10-ти календарних днів з дня складання відповідного акту.

Матеріали справи не містять доказів складання сторонами акту про невідповідність товару вимогам договору щодо кількості, якості та комплектності, а також доказів звернення відповідача до позивача з відповідними вимогами.

Тобто, відповідач не скористався своїми правами, передбаченими умовами договору та чинним цивільним законодавством (ст.ст. 670, 678, 684 ЦК України) стосовно поставки йому товару в меншій кількості, неналежної якості або некомплектного товару, а одностороння відмова від договору його умовами не передбачена.

Таким чином, заперечення відповідача не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують доводів відповідача, наведених в обґрунтування позовних вимог, у зв'язку з чим не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача повністю в сумі 1600,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Криворіжаглобуд" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Південний, буд. 1А; ідентифікаційний код 01238979) на користь Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" (49044, м. Дніпро, пров. Шевченка, 3; ідентифікаційний код 13437017) 72800,00 грн боргу за поставлений товар, 8080,80 грн інфляційних нарахувань, 1937,45 грн 3% річних та 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2017.

Суддя В.Д. Воронько