ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа № 909/462/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т.Б.

судді Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання - І.О. Борщ

за участю представників сторін:

від позивача - Щербакова І.І. (представник за довіреністю)

від відповідача (скаржник) - Широких Ю.В. (адвокат)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" від 04.08.2017 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017р. (головуючий суддя Б.П.Гриняк) про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі

у справі № 909/462/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства " ПроКредит Банк", просп. Перемоги 107 "А" , м. Київ , 03115

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1

про стягнення кредитної заборгованості в сумі 7 510 845,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017р. у справі № 909/462/17 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, про призначення судової економічної експертизи; призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Обов'язок по оплаті судової експертизи покладено на відповідача, Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4. Провадження у справі №909/462/17 зупинено до проведення експертизи та одержання висновку експерта.

Ухвала суду про призначення експертизи мотивована тим, що з метою встановлення достовірності розрахунків та дійсного розміру заборгованості відповідача перед позивачем на підставі укладених договорів необхідне застосування спеціальних знань, а тому у даній справі слід призначити судову економічну експертизу.

Ухвала суду про зупинення провадження у справі мотивована тим, що у зв"язку з призначенням судової економічної експертизи, провадження у даній справі слід зупинити.

В апеляційній скарзі позивач просить дану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання відповідача, мотивуючи це тим, що всі належні докази для прийняття рішення у даній справі містяться у матеріалах даної справи і їх оцінка не потребує спеціальних знань.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу господарського суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі - скасувати з наступних підстав.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" від 04.08.2017 року на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017р. - прийнято до провадження.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Основного Закону України), що передбачає можливість перевірки в апеляційному та касаційному порядку судових рішень. Це конституційне положення реалізовано у розділах ХІІ, ХІІІ ГПК України, яким врегульовано питання апеляційного та касаційного оскарження судових рішень. Зокрема, у статті 106 ГПК України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У ч.1 ст. 111-13 ГПК України визначено, що ухвали місцевого та апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною першою статті 106 цього Кодексу.

При цьому, приписи ст.ст.106, 111-13 ГПК України не містять заборони стосовно апеляційного та касаційного оскарження будь-яких ухвал, постанов господарського суду.

Згідно абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Водночас, зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі №24/489.

Враховуючи викладене та те, що основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність і що відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд, колегія суддів вважає, що відсутність законодавчого закріплення можливості оскарження ухвали про призначення судової експертизи не є перешкодою для її перегляду в апеляційному порядку.

При оскарженні ухвали про зупинення провадження у справі з огляду на призначення судової експертизи аналізу судом підлягає ухвала про призначення судової експертизи, як підстава для зупинення провадження у справі.

Як встановлено, між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та відповідачем укладено Рамкову угоду № FW1301.766 від 05.11.2013, відповідно до умов якої (п.2.1) кредитор зобов"язався здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку та на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов"язався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов"язань, а також належно виконувати усі інші зобов"язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

14.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та відповідачем укладено договір про надання траншу № 1301.43459/FW1301.766 (кредитний договір 1), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на строк - 60 місяців на наступних умовах : 165000 USD - сума кредиту ; 9,85 % - процентна ставка (факт видачі кредиту підтверджується випискою з рахунку відповідача).

Представник позивача зазначив, що сума заборгованості згідно вищезазначеного договору становить 7 108 938 грн. 35 коп. (розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи).

26.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та відповідачем укладено договір про надання траншу (кредитний договір 2) № 302.44916 / FW1301.766, згідно якого відповідачу надано кредит строком на 4 місяці в сумі 170 000 USD, процентна ставка становить 23% річних .

Представник позивача зазначив, що сума заборгованості згідно вищезазначеного договору становить 401907 грн. 31 коп. (розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи).

За таких обставин , загальна сума заборгованості становить 7510845,66 грн.

Клопотання про призначення експертизи заявник (відповідач) обґрунтовує суперечностями, наявними між доказами про видачу позичальнику кредиту, зокрема, суперечностями у Виписках Банку та меморіальному ордері позичальника; зазначає про сумнівність факту продажу банком валюти на Міжбанківському валютному ринку для цілей видачі кредиту позичальнику, тоді як кредит йому було видано у національній валюті. Вважає неправильним розрахунок суми боргу позивача, виходячи з курсу долара США на 12.05.17 року.

Згідно з ч.1 ст.41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 ГПК України, зазначаються, зокрема: обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи; підстави та мотиви призначення судової експертизи, у тому числі додаткової, повторної, комісійної, комплексної експертизи; організація або особа, якій доручається проведення судової експертизи; перелік питань, що потребують роз'яснення; мотиви, за якими відхилено пропозиції учасників судового процесу стосовно проведення судової експертизи; об'єкти експертного дослідження (предмети, матеріали, документи тощо), які надаються судовому експерту, а якщо йдеться про об'єкти, які не може бути доставлено до суду чи судовому експерту (наприклад, нерухоме майно), - їх місцезнаходження; обов'язок експертної організації (експерта) надіслати копії експертного висновку сторонам згідно з частиною першою статті 42 ГПК України (п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України ухвала господарського суду має містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Згідно з ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлено неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

При винесенні ухвали про призначення у даній справі судово-економічної експертизи, місцевий господарський суд послався на необхідність встановлення достовірності розрахунків та дійсного розміру заборгованості відповідача на підставі кредитних договорів, оскільки розрахунки є складними з математичної точки зору, враховуючи також множинність складових, а відтак, зазначив про необхідність спеціальних знань за таких обставин.

Як встановлено апеляційною інстанцією, місцевий господарський суд, зупиняючи провадження у даній справі та призначаючи у справі судово-економічну експертизу, поставив на вирішення експерта всі питання, запропоновані заявником, а саме:

-чи документально підтверджується матеріалами справи, первинними банківськими документами видача Публічним акціонерним товариством " ПроКредит Банк" Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 кредиту в сумі 165000 доларів США відповідно до умов договору про надання траншу № 1301.43459/FW1301.766 від 14.11.13, якщо ні, то яка документально підтверджена сума кредиту видана ОСОБА_4 за вищевказаним договором?

- чи документально підтверджується матеріалами справи, первинними банківськими документами розмір заборгованості ФОП ОСОБА_4 за договором про надання траншу № 1301.43459/FW1301.766 від 14.11.2013 за період з 16.12.2013 по 12.05.2017 в розмірі 7108938,35 грн., а саме : заборгованість по капіталу 3685310,52 грн. , проценти -207561,72 грн., проценти за неправомірне користування кредитом -677053,95 грн., пеню - 2539012,16 грн.?

- якою є реальна процентна ставка за кредитним договором про надання траншу № 1301.43459/FW1301.766 від 14.11.2013, виходячи з базових умов цього договору та додатків до нього, а також суми фактично виданого Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 кредиту за цим договором ?

- чи документально підтверджується матеріалами справи , первинними банківськими документами розмір заборгованості ФОП ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання траншу № 302.44916/FW1301/766 від 26.12.2014 в сумі 401907,31 грн. , за період з 26.01.2015 по 12.05.2017 , а саме : заборгованість по капіталу 170000 грн., проценти -6516,67 грн., проценти за неправомірне користування кредитом -81023,71 грн., пеня -144366,93 грн.?

- Чи в повному обсязі і своєчасно проводились зарахування сум, що вносились (були перераховані) на погашення заборгованості за договором про надання траншу № 1301.43459/FW1301.766 від 14.11.2013.

Апеляційний суд зазначає, що заявником у поданому клопотанні не обґрунтовано доцільності та підставності всіх запропонованих запитань на експертне дослідження.

Отже, як вбачається з аналізу ухвали про призначення експертизи, поставлені місцевим господарським судом на вирішення експерта питання стосуються визначення дійсного розміру боргу, який виник у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитними договорами.

Разом з тим, порядок та строки повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом, порядок притягнення позичальника до відповідальності за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, зокрема, порядок розрахунку процентної ставки, сторони погодили в умовах кредитних договорів. Зокрема, кредитним договором від 14.11.2013 року визначено такий тип процентної ставки як змінювана. З умов зазначеного Договору вбачається, що сторони підтвердили, що зміна процентів у встановленому договором порядку є погодженою, така зміна відбувається автоматично без необхідності отримання погоджень, а відтак, поставлене питання про те, якою є реальна процентна ставка за кредитним договором про надання траншу № 1301.43459/FW1301.766 від 14.11.2013, виходячи з базових умов цього договору та додатків до нього, а також суми фактично виданого Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 кредиту за цим договором є необґрунтованим, нечітким, оскільки незрозумілим залишається поняття реальної процентної ставки (чи це тип процентної ставки, чи у значенні такої, що відповідає дійсності). Ні судом, ні заявником не зазначено причин, з яких самостійне обчислення процентної ставки за даним договором є неможливим, та з яких неможливим є отримання доказів про детальний порядок обчислення та розрахунок такої самим Банком.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Слід зазначити, що відповідачем не надано детального контррозрахунку суми боргу і не зазначено, які саме суми боргу він вважає неправильними і з яких причин, враховуючи принцип змагальності щодо доведеності фактів у справі.

Крім того, у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 надано роз'яснення стосовно розрахунку суми боргу при порушенні грошових зобов'язань, зокрема, і стосовно застосування відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, у відносинах між резидентами України.

Також, апеляційний суд зазначає, що у матеріалах справи наявна виписка Банку про перерахування відповідачу коштів від продажу 165 000,0 доларів США (1 353 330,0 грн), а також виписка (меморіальний ордер) з рахунку позичальника про отримання суми в розмірі 1 3534 330,0 грн., а також виписка Банку з 14.11.2013 року по 17.07.2017 року про перерахунок коштів позичальнику. Відтак, зазначені докази підлягають оцінці саме судом на предмет документального підтвердження розміру виданого позичальнику кредиту.

У своєму клопотанні про призначення експертизи заявник також покликається на неподачу позивачем, а відтак і відсутність у матеріалах справи певних доказів (зокрема, продажу валюти на міжбанківському валютному ринку), однак, такі на момент призначення експертизи не були витребувані судом першої інстанції, зокрема, про витребування таких також не просив заявник у своєму клопотанні від 10.07.2017 року.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що у матеріалах справи відсутнє Рішення Івано-Франківського міського суду від 18.02.2016 року в цивільній справі № 344/10704/15 за позовом ПАТ «ПроКредитБанк», переглянуте апеляційним судом, про яке зазначають сторони у своїх письмових поясненнях, апеляційній скарзі, клопотанні про призначення експертизи. Натомість, у справі наявна копія Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2017 року в цивільній справі № 344/10704/15, проте преюдиційне значення не надається обставинам, зазначеним у судових рішеннях касаційної інстанції (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18).

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що винесені судом на вирішення судового експерта питання безпосередньо стосуються, зокрема, як умов кредитних договорів, так і обсягу і своєчасності проведення зарахування відповідних сум, проте такі можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам такого договору у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами - банківськими виписками та меморіальними ордерами, - наданими банком на підтвердження видачі та часткового погашення кредитної заборгованості.

Також, суд апеляційної інстанції врахував, що місцевим господарським судом не вказано, які саме спеціальні знання необхідні для перевірки розрахунку боргу за кредитними договорами, і чому таку перевірку не може здійснити суд першої інстанції, та в чому полягає складність у перевірці розрахунку заборгованості з урахуванням її складових.

При цьому, апеляційний суд вважає, що обставини, наведені відповідачем у клопотанні про призначення судово-економічної експертизи, не є достатніми підставами для призначення у даній справі вказаної експертизи, у зв'язку з чим підстави для задоволення зазначених клопотань відсутні.

Пленум Вищого господарського суду України у пункті 12 постанови від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зауважив про необхідність врахування того, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого господарського суду про призначення економічної експертизи не є обґрунтованою, не є такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права, а окремі поставлені питання - передчасними без первинного самостійного дослідження судом першої інстанції відповідних доказів.

Отже, зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи слід скасувати.

У підсумку, необґрунтоване призначення судом першої інстанції судової експертизи призвело до прийняття необґрунтованого рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі. За таких обставин, враховуючи також нерозривний зв'язок таких двох ухвал, оскаржувана у даній справі ухвала про зупинення провадження також підлягає скасуванню.

Призначення судової експертизи з одночасним зупиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі №24/489.

Отже, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017р. у справі № 909/462/17 підлягає скасуванню в цілому.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що сторона не позбавлена права подати повторне клопотання про призначення судової експертизи в ході розгляду справи.

Згідно ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про зупинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Скаржником при подачі апеляційної скарги сплачено 1600,0 грн., однак як, вбачається з матеріалів справи, скаржником оскаржуються дві прийняті судом ухвали: про призначення експертизи та зупинення провадження у справі, а відтак, зарахуванню до державного бюджету України підлягає 3200,0 грн. У зв'язку із скасуванням оскаржуваних ухвал за апеляційною скаргою позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600,0 грн., а також 1600,0 грн. в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПроКредитБанк" від 04.08.2017 року - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017р. у справі № 909/462/17- скасувати.

3. У задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про призначення судової економічної експертизи від 31.07.2017 року - відмовити.

4. Справу № 909/462/17 передати на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області.

5. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ПроКредитБанк" (ідентифікаційний код - 21677333) судовий збір в розмірі 1600.0 грн.

6. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_1) в дохід державного бюджету України - 1600,0 грн. судового збору.

7. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

9. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 02.10.2017 р.

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

Якімець Г.Г.