РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017Справа №910/11375/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Коріс Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

про стягнення 344381,75 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Кунцева Ю.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Коріс Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення 344381,75 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору доручення №ДСА-441 від 01.09.2017 у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 344381,75 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Коріс Україна» (повірений) та Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (довіритель) було укладено Договір доручення №ДСА-441, відповідно до умов якого, повірений зобов'язується в термін та на умовах, передбачених цим договором, від імені та за дорученням довірителя, здійснювати частину страхової діяльності довірителя, що пов'язана з врегулюванням збитків, а саме: виконувати роботи, пов'язані з пошуком провайдерів, укладення з ними договорів (про надання послуг, виконання робіт, доручення тощо), здійснення виплат та відшкодувань за такими договорами, організовувати надання медичної та іншої допомоги застрахованим довірителем особам, а також вчинення інших дій щодо врегулювання збитків (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, довіритель зобов'язується в термін та на умовах, передбачених цим договором, компенсувати повіреному суму витрат, відшкодувань, сплачених провайдерам, компенсувати банківські витрати та сплачувати винагороду повіреному відповідно до умов цього договору.

Згідно з п.4.3.7 Договору, довіритель зобов'язаний сплачувати рахунки, пов'язані з понесенням витрат по врегульованим збиткам, компенсувати всі банківські витрати (згідно з тарифами банку), що виникли при купівлі та перерахуванні валюти провайдерам, сплачувати плату повіреного.

За умовами п.5.1.1 Договору, за виконання доручення довіритель сплачує на поточний рахунок повіреного на підставі отриманого рахунку-фактури у безготівковій формі протягом 15 банківських днів з дня отримання такого рахунка, плату повіреного в розмірі 8% від сплачених страхових премій за договорами страхування, відомості про які передані повіреному у порядку п.4.1.10 Договору (яка є частиною сплачених страхових премій), шляхом перерахування 100% суми плати на поточний рахунок повіреного. Плата повіреного за цим договором не є об'єктом ПДВ.

Пунктом 5.3.1 Договору визначено, що повірений надає довірителю рахунок на підставі рахунків провайдерів, разом з супроводжуючими документами, вказуючи суму в гривнях, еквівалентну Євро або доларам США по мірі надходження рахунків від провайдерів. Перерахунок валюти у гривні здійснюється повіреним за курсом НБУ на дату виставлення рахунку на покриття витрат.

Покриття витрат, пов'язаних з врегулюванням збитків, виконанням доручення за даним договором, здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту отримання рахунку повіреного на покриття витрат. Кошти на покриття витрат повіреного не є доходом або власністю повіреного, та використовується останнім для подальших розрахунків з провайдерами.

У відповідності до п.5.3.3 Договору, довіритель зобов'язаний покривати повіреному всі банківські витрати (згідно з тарифами банку), включаючи різницю по курсах при купівлі та перерахуванні валюти нерезидентам, протягом 3-х банківських днів після отримання рахунків повіреного та документів підтверджуючих банківські витрати, понесені повіреним. Повірений по факту перерахування валюти надає довірителю рахунок із зазначенням понесених витрат та документи підтверджуючі банківські витрати, понесені повіреним.

Пунктом 5.6 Договору визначено, що у випадку якщо протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту пред'явлення рахунку довірителем не було направлено повідомлення про незгоду з вказаними документами, вони вважаються акцептованими і підлягають безумовній оплаті.

Відповідно до п.8.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін.

Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2014. У випадку відсутності письмового повідомлення однієї із сторін за 30 календарних днів до припинення дії даного договору, договір вважається подовженим терміном на один рік.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору було виставлено відповідачеві Рахунки на оплату плати повіреного №СФ-0001064 від 30.09.2016 та №СФ-0001151 від 31.10.2016 на загальну суму 34588,09 грн.

Крім того, позивачем було виставлено рахунки на покриття витрат, пов'язаних з врегулюванням збитків № від 17.08.2016, № від 09.09.2016, № від 18.08.2016, № від 18.08.2016, № від 26.08.2016, № від 09.09.2016, № від 12.09.2016, № від 13.09.2016, № від 15.09.2016, № від 15.09.2016, № від 16.09.2016, № від 19.09.2016, № від 19.09.2016, № від 20.09.2016, № від 20.09.2016, № від 21.09.2016, № від 21.09.2016, № від 21.09.2016, № від 21.09.2016, № від 22.09.2016, № від 27.09.2016, № від 27.09.2016, № від 27.09.2016, № від 27.09.2016, № від 28.09.2016, № від 28.09.2016, № від 28.09.2016, № від 07.09.2016, № від 28.09.2016, № від 28.09.2016, № від 29.09.2016, № від 30.09.2016, № від 03.10.2016, № від 03.10.2016, № від 03.10.2016, № від 03.10.2016, № від 03.10.2016, № від 03.10.2016, № від 04.10.2016, № від 04.10.2016, № від 06.10.2016, №9 від 07.10.2016, № від 07.10.2016, № від 07.10.2016, № від 10.10.2016, № від 10.10.2016, №1521 від 11.10.2016, № від 11.10.2016, № від 12.10.2016, № від 17.10.2016, № від 17.10.2016, № від 17.10.2016, № від 17.10.2016, № від 19.10.2016, № від 20.10.2016, № від 24.10.2016, № 06.12.2016, № від 15.12.2016 на загальну суму 301374,28 грн.

Також, позивачем було виставлено рахунки на покриття банківських витрат №СФ-0001165 від 10.11.2016, №СФ-0001170 від 14.11.2016, №СФ-0001175 від 14.11.2016, №СФ-0001179 від 14.11.2016, №СФ-0001200 від 21.11.2016, №СФ-0001215 від 28.11.2016, №СФ-0001220 від 28.11.2016, №СФ-0001223 від 28.11.2016, №СФ-0001228 від 28.11.2016, №СФ-0001238 від 29.11.2016, №СФ-0001254 від 05.12.2016, №СФ-0001297 від 13.12.2016, №СФ-0001299 від 13.12.2016, №СФ-0000046 від 01.02.2017, №СФ-0000052 від 01.02.2017, №СФ-0000054 від 01.02.2017, №СФ-0001387 від 01.03.2017 на загальну суму 8419,38 грн.

Так, позивачем було виставлено рахунки на загальну суму 344381,75 грн. копії вказаних рахунків наявні в матеріалах справи.

Проте відповідач, взятих на себе зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати виставлених позивачем рахунків не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 344381,75 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема довідкою №11/09 від 11.09.2017 про стан заборгованості відповідача, відповідно до якої, станом на 14.07.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становить 344381,75 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із претензією №106 від 20.10.2016 про сплату заборгованості за договором, проте відповідачем вказана претензія була залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 344381,75 грн., а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства «Коріс Україна» (03150, м. Київ, вул. Димитрова, буд. 5, корп. 10-А, 5-й пов.; ідентифікаційний код 20058906) заборгованість в розмірі 344381 (триста сорок чотири тисячi триста вісімдесят одна) грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 5165 (п'ять тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 86 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.10.2017

Суддя Я.В. Маринченко