ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 Справа № 904/6886/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. доповідач;

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 15 від 12.09.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № 74 від 27.09.2017; ОСОБА_3, представник, посвідчення № 071 від 11.02.2003.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2017 по справі № 904/6886/17 (суддя Бондарєв Е.М.)

за позовом: заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, м.Дніпро

до: Товариства з додатковою відповідальністю «Феріт», м.Дніпро

про стягнення 467 893,31грн. збитків, що заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства України в результаті засмічення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2017 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду й прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи скаржник обґрунтовує тим, що за наслідками перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, проведеною Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області у червні 2016 року було виявлено факт засмічення земельної ділянки, яка перебуває у користуванні підприємства, що є порушенням вимог ст. ст. 17, 33 Закону України «Про відходи», ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. 164 Земельного кодексу України, про що складено акт планової перевірки від 06.06.-29.06.2016 (т. 1 а. с. 19-32). Прокурор зазначив, що згідно з розрахунком, проведеним Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області, розмір шкоди, заподіяної відповідачем становить 467893,31 грн.

Перший заступник прокурора зазначає, що землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Виходячи з наведеного, як вважає скаржник, держекоінспектор не зобовязаний під час встановлення факту засмічення земельних ресурсів і нарахування відповідної шкоди визначати вид сторонніх предметів, оскільки має значення сам факт наявності сторонніх предметів на відкритому ґрунті, тому прокурором доведено та підтверджено матеріалами справи наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Також апелянт піддає сумніву висновки експертизи, проведеної через рік після перевірки, проведеної Держекоінспецією та території ТДВ «Феріт», а прибирання засміченої земельної ділянки, здійсненої на виконання припису позивача за № 4-4469-9-3 від 05.07.2016 (т. 1 а. с. 40-42), не спростовує факту її засмічення і не звільняє відповідача від обовязку відшкодувати збитки, заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства України.

Позивач у своїх письмових поясненнях і в судовому засіданні повністю підтримує позицію заступника обласного прокурора, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 апеляційну скаргу призначено до розгляду на 02.10.2017.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду за № 1731/17 від 09.10.2017, у звязку з перебуванням суддів у відпустці, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у даній справі.

У судовому засіданні 09.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно із ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність й обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 23.09.1992 за № 34 та рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 23.05.1996 за № 63, Дніпропетровською міською радою 06.06.1996 надано акціонерному товариству «Феріт» державний акт на постійне користування 2,5926га. землі, що знаходиться по вул.Сухий Острів, 3 для фактичного розміщення виробничого корпусу та складу. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею під №000367 (т.1 а.с.53-54).

В період з 06.06.2016 по 29.06.2016 на підставі наказу від 18.04.2016 № 283-П (т. 1 а. с. 17), старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища ОСОБА_4, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, проведена планова перевірка дотримання ТДВ «Феріт» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами за результатами якої складений акт, яким встановлено засмічення земельної ділянки площею 21,24 м2.

На підставі Акта перевірки працівниками Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області винесено припис № 4-446-9-3 від 05.07.2016 з вимогою очистити земельні ділянки від будівельного сміття (т. 1 а. с. 40-42), а 15.07.2016 винесено постанову № 12270, 12321, 12322, 12323 від 15.07.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності заступника директора ТДВ «Феріт» ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене ст. ст. 52, 59, 82, 188-5, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн (т. 1 а. с. 51).

Штраф у розмірі 850,00 грн., гр. ОСОБА_2 сплачено 20.07.2016, про що свідчить копія квитанції (т. 1 а. с. 52).

З врахуванням даних, зазначених в Акті перевірки, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області, проведено розрахунок розміру шкоди від засмічення земель через порушення ТДВ «Феріт» природоохоронного законодавства України внаслідок розміщення будівельних відходів на ґрунтовій поверхні біля цеху без відповідних дозволів. Згідно розрахунку розмір шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства, складає 467 893,31 грн.

У звязку з несплатою відповідачем вказаних коштів, заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом у даній справі в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.

Відмовляючи у позові господарський суд Дніпропетровської області зазначив, що прокурором і позивачем не доведено факту засмічення й забруднення спірної земельної ділянки відповідачем внаслідок недотримання останнім вимог природоохоронного законодавства в частині поводження з будівельними відходами, оскільки матеріали, ідентифіковані позивачем як відходи, є будівельними матеріалами, які знаходяться на земельній ділянці відповідача що, в свою чергу, свідчить про відсутність в його діях складу цивільного правопорушення.

Статтею 96 Земельного кодексу України на землекористувачів покладено обов'язок додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, забезпечувати захист земель, у тому числі, від засмічення.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про відходи» будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення, є відходами.

Вимоги щодо зберігання та видалення відходів встановлені ст. 33 Закону України «Про відходи». Так, згідно із приписами ч. 4 ст. 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України (ч. 7 ст. 33 Закону України «Про відходи»).

Як вже зазначалось вище, підставою для звернення прокурора з позовом стало вчинення ТДВ «Феріт» правопорушення засмічення земельної ділянки будівельними відходами, зафіксованого в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про відходи», яка кореспондується зі ст. 56 Закону України «Про охорону земель», підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

У відповідності до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відшкодовується шкода, яка заподіяна у результаті забруднення навколишнього природного середовища й погіршенням якості природних ресурсів.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок шкоди здійснено відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 № 171 (у редакції наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 № 149) (далі Методика).

Відповідно до п. 2 Методики забруднення земель накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.

Відходи це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Засмічення земель наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.

Розрахунок розміру шкоди здійснено саме за засмічення земельної ділянки (т. 1 а. с. 56) за наступною формулою.

Рш = А*Б*Гоз*Пдз*Кзз*Кнв*Кег, де:

Рш розмір шкоди від засмічення земель, грн.;

А питомі витрати на ліквідацію наслідків засмічення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5;

Б коефіцієнт перерахунку, що при засміченні земельної ділянки побутовими, промисловими та іншими відходами дорівнює 10, а небезпечними (токсичними) відходами 100;

Гоз нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазначала засмічення, грн./м2;

Пдз пшоща засміченої земельної ділянки, м2;

Кзз коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 6;

Кнв коефіцієнт небезпеки відходів, який визначається за додатком 5;

Кег коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.

Таким чином, за розрахунками позивача, розмір шкоди від засмічення земель становить:

Ршз = 0,5*10*1 762,31*21,24*2,5*1*1 = 467 893,31 грн.

Судом перевірено розрахунок розміру шкоди, зумовленої засміченням земельної ділянки через порушення природоохоронного законодавства і встановлено, що головними показниками, які вплинули на розрахунок є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала засмічення (Гоз); площа засміченої земельної ділянки (Пдз) й коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 6 (Кзз).

Коефіцієнт перерахунку (Б) дорівнює 10, що вказує на засмічення земельної ділянки побутовими, промисловими та іншими відходами.

Пунктом 5.3. Методики визначено, що відходи, які спричинили засмічення земельної ділянки, класифікуються за 4 класами небезпеки згідно з ДСанПіН 2.2.7.029-99 «Державні санітарні правила і норми. Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення класу їх небезпеки для здоровя населення», що затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 № 29, чинними нормативними документами у сфері поводження з відходами. Коефіцієнт небезпеки відходів (Кнв) у розрахунку, визначений позивачем згідно додатку 5, як мало небезпечні, і дорівнює 1, тобто має найнижчий показник.

Однак, колегія суддів зазначає, що згідно з повідомленням Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства від 20.09.2014 дію постанови Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 № 29 зупинено з 16.09.2014.

Таким чином, віднесення позивачем відходів, які спричинили засмічення спірної земельної ділянки, до 4 класу небезпеки, визначено на підставі нормативно-правового акту дію якого було зупинено.

Коефіцієнт еколого-господарського значення земель (Кег) (землі промисловості) визначено за додатком 2 і він дорівнює 1.

Як було вище зазначено, основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена.

Пунктом 5.6. Методики передбачено, що довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала засмічення, надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а у відповідності із ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Розрахунок розміру шкоди, проведений позивачем на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області від 01.08.2016 за вих. № 8 411-0.2-2860/2-16 (т. 1 а. с. 55), згідно якого вартість 1м2 земельної ділянки по вул. Сухий острів, 3 площею 0,2718 для земель промисловості в 2016 році становить 2000,96 грн., а земельної ділянки площею 2,3208 для земель промисловості в 2016 становить 1762,31 грн.

Враховуючи вимоги п. п. 5.2, 5.6 Методики, ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про оцінку земель» виникає сумнів у відповідності розрахунку імперативним приписам Методики, оскільки показник нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала засмічення не підтверджується належними доказами, зокрема, витягом з технічної документації про нормативно-грошову оцінку землі або довідкою, виданою відповідним органом виконавчої влади.

Щодо визначення площі засміченої земельної ділянки (Пдз) та коефіцієнта засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 6 (Кзз), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.15 Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 (далі Порядок № 464), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, до акта перевірки додаються (за наявності) порівняльні таблиці, графіки, схеми, оформлені належним чином, підписані та надані посадовими особами субєкта господарювання, що перевіряється. В акті перевірки також зазначається інформація, повязана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на обєкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

А у відповідності із додатком 10 Методики, джерелом визначення площі забрудненої ділянки та обємів відходів є акт про засмічення земель та матеріали спеціальних вишукувань.

В свою чергу п. 4.14 Порядку № 464 зазначено, що не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально.

Проте, крім акта перевірки, ні прокурором, ні позивачем, не надано суду первинних документів, які б вказували на спосіб та порядок визначення площі засмічених земельних ділянок та обєм відходів, які знаходились на цій площі.

Також, в порушення вищевикладених вимог, в акті відсутня схема розміщення відходів, тому не має можливості встановити за наявними в матеріалах справи документами засмічену спірну ділянку, оскільки у позивача в постійному користуванні знаходиться дві земельних ділянки, площею 0,2718 га та 2,3208 га. В додатку до акту перевірки позивач зазначає, що окрім іншого, під час замірів проводилась фотозйомка, однак жодного фото до матеріалів справи долучено не було.

З огляду на викладене, розрахунок розміру відшкодування шкоди, зумовленої засміченням земельної ділянки будівельними відходами, суд не приймає як належний доказ, оскільки останній здійснено із порушеннями і не підтверджено документально.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди; причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому в силу правил розподілу доказування за приписами статей 33, 34 ГПК України саме на позивача покладається обов'язок довести належними та допустимими доказами такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправність поведінки особи, розмір шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою її заподіювача.

Земля це поверхня суші з ґрунтами, корисними копалинами та іншими природними елементами, що органічно поєднані та функціонують разом з нею (ст. 2 ЗУ «Про охорону земель»).

Згідно із п. 3.2. Методики, землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Тобто, факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і як наслідок виникнення обовязку відшкодувати шкоду. Обовязковою ознакою засмічення в розумінні Методики є таке засмічення земель, що призвело до забруднення навколишнього природного середовища або може призвести до такого забруднення.

Таким чином, позивачу при складанні вищезазначених розрахунків необхідно було встановити факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього середовища.

У розділі 2 Методики розкривається поняття «відкриті землі» та зазначено, що відкритими землями є землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, що включають незабудовані землі, поверхня яких зовсім або майже не покрита будь-якою рослинністю (камянисті місця, піски, яри, мочарі, солончаки), а також сухі відкриті землі з особливим рослинним покривом.

Окрім цього, вказаним розділом визначено, що ґрунт це природно-історичне органо-мінеральне тіло, що утворилося на поверхні земної кори і є осередком найбільшої концентрації поживних речовин, основою життя та розвитку людства завдяки найціннішій своїй властивості родючості.

Відповідно до п. 4.15 Порядку № 464, в акті перевірки також зазначається інформація, пов'язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об'єкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

Однак, у спірному акті обстеження (дотримання вимог природоохоронного законодавства), відсутні жодні відомості щодо документів, які б підтверджували зазначений в ньому висновок про розміщення відповідачем будівельних відходів саме на відкритому ґрунті, зокрема матеріалів ґрунтових досліджень, акти відбору проб та протоколи вимірювань.

До того ж, ні прокурором, ні позивачем не надано жодних доказів щодо забруднення навколишнього природного середовища або можливості такого забруднення будівельними відходами.

Крім того, Класифікатор відходів 005-96 не містить такого поняття, як «будівельні відходи».

Також, відповідно висновків експерта ОСОБА_9 за № 88/17 від 12.06.2017 встановлено наступне: «Матеріали та конструкції, що складовані на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні ТДВ «Феріт» по вул. Сухий Острів, 3, в м.Дніпро, не є будівельними відходами. Вказані матеріали та конструкції не втратили свої споживчі властивості і мають подальше використання, що підтверджується результатами визначення технічного стану даних матеріалів та конструкцій як задовільного технічного стану (ІІ категорія технічного стану)».

В свою чергу апелянт наполягає на тому що відповідачем було порушено природоохоронне законодавство, зазначає що прибирання ТДВ «Феріт» засміченої земельної ділянки не звільняє його від обовязку відшкодувати збитки, заподіяні державі, а висновки експерта вважає необєктивними, оскільки експертизу було проведено на замовлення відповідача лише через рік після складення акту, тому є сумнівним походження цих будівельних матеріалів на земельній ділянці під час проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надаючи оцінку висновкам експерта, з урахуванням заперечень скаржника і встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає, що у поясненнях до акту перевірки (т. 1 а. с. 33-38) ТДВ «Феріт» доводив до відома позивача, що дані будівельні матеріали, які позивачем сприйнято як будівельне сміття, було придбано товариством для реконструкції вузла газового обліку.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в акті перевірки не зазначено обставин, з яких перевіряючі дійшли висновку про знаходження на території відповідача саме сміття, а не будівельних матеріалів.

Таким чином, акт перевірки складений з зауваженням відповідача щодо встановленого правопорушення. При цьому, позивачем на момент перевірки не спростовані зауваження відповідача щодо відсутності засмічення території.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що згідно акту перевірки, на підставі якого предявлено позов, перевірку здійснювала комісія позивача у складі пятьох осіб, зазначених в акті перевірки. При цьому акт перевірки підписаний лише однією особою.

Таким чином, прокурором і позивачем не доведено факту правопорушення з боку відповідача.

Також, колегія суддів зазначає, що факт сплати заступником директора ТДВ «Феріт» штрафу у розмірі 850,00 грн., накладеного відповідно до постанови від 15.07.2016 за результатами проведеної перевірки не є достатнім доказом заподіяння відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 09.08.2017 без змін.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 43, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2017 по справі № 904/6886/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 13.10.2017.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді : Л.А. Коваль

ОСОБА_10