ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р.Справа № 922/2459/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Харківтрансгаз", м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Журавель О.В., довіреність № 2-549 від 28.12.2016;

відповідача - Сивак А.Ю., довіреність від 22.06.2017;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки на свою користь 16 884 326,24грн. основного боргу, 258 974,35грн., інфляційних втрат в сумі 171 297,15грн., 3% річних в сумі 31 076, 92грн., які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 371 від 31.03.2016 року в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2016 порушено провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.08.2017 о 10:00.

В судовому засіданні 15.08.2017 оголошено перерву до 12.09.2017.

Після перерви у судовому засіданні розгляд справи було продовжено 12.09.2017 об 12:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2017 задоволено клопотання сторін про продовження строку розгляду спору, продовжено строк розгляду спору до 10.10.2017 включно та розгляд справи відкладено на 03.10.2017 о 10:00.

28.09.2017 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про уточнення позовних вимог за вх. № 31906, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 11 968 893,59 грн. заборгованості, з яких: заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу у травні - серпні 2017 у розмірі 11 853 361,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 539,04 грн. та 103992,98 грн. 3% річних від простроченої суми. Судові витрати позивач також просить стягнути з відповідача.

Заява долучена судом до матеріалів справи.

03.10.2017 від відповідача до суду надійшла заява за вх. № 32371 про долучення до матеріалів справи документів. Подані до суду документи долучені судом до матеріалів справи.

В призначеному судовому засіданні 03.10.2017 були присутні представники позивача та відповідача.

Вирішуючи питання щодо прийняття до провадження заяви позивача про уточнення позовних вимог (вх. № 31906), суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач в праві до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В пункті 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Дослідивши подану позивачем до суду заяву про уточнення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем подана заява про зменшення позовних вимог, а тому вказана заява на підставі ст. 22 ГПК України приймається судом до провадження та розгляд справи продовжується з її урахуванням.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням зменшення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

31.03.2016 між сторонами був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 371 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору, предметом договору є надання послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник (відповідач) зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, послуги з транспортування природного газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг). Ці акти є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.(п.3.4 договору).

Згідно з п. 3.3. договору, замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг.

На виконання вищезазначеного договору позивач у травні - серпні 2017 року надав послуги відповідачу з транспортування природного газу в наступному розмірі:

- у травні 2017р. - 21017,000 тис. м. куб. на суму 11 692 177,44 грн. (акт № 05-17-371 від 31.05.2017);

- у червні 2017р. - 18159,000 тис. м. куб. на суму 10 102 214,88 грн. (акт № 06-17-371 від 30.06.2017);

- у серпні 2017р. - 135,000 тис. м. куб. на суму 75 103,20 грн. (акт № 08-17-371 від 31.08.2017).

Загальний об'єм протранспортованого газу за вказаний період за договором складає 39311,000 тис.куб.м., на загальну суму 21 869 495,52 грн.

Згідно п.5.5. договору, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу послуги з транспортування природного газу у травні - серпні 2017 р. на суму 21 869 495,52 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання по оплаті послуг з транспортування виконав частково, внаслідок чого останнім утворилась заборгованість у розмірі 11853361,57 грн. При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази повної сплати відповідачем позивачу суми заборгованості у розмірі 11853361,57 грн. за надані послуги.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості у розмірі 11853361,57 грн. відповідачем не сплачена. За таких обставин, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в частині стягнення заборгованості у розмірі 11853361,57 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 11539,04 грн. та 3% річних у розмірі 103992,98 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування позивача, суд дійшов висновку, що період нарахування 3% річних та інфляційних витрат, а також розрахунок визначений вірно, згідно вимог діючого законодавства, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 103992,98 грн. та інфляційних витрат у розмірі 11539,04 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 179533,40 грн., в даному разі покладаються на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року , в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Одночасно, господарський суд зазначає, що при подачі даного позову позивачем було сплачено 240000,00 грн. судового збору за платіжним дорученням №22871 від 21.07.2017.

Позивач на підставі ст. 22 ГПК України надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій прохав стягнути з відповідача 11968893,59 грн. Так, господарським судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011р. "Про судовий збір" повернення судового збору здійснюється за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з п. 2.8 постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частина першої статті 7 Закону).

Судовий збір з врахуванням зменшених позивачем вимог належить сплачувати у розмірі 179533,40 грн. Отже, поверненню підлягає 60466,60 грн. судового збору.

За таких обставин, зайво сплачений судовий збір в сумі 60466,60 грн. підлягатиме поверненню позивачу з державного бюджету, шляхом винесення господарським судом в порядку вимог ст.7 Закону України "Про судовий збір" відповідної ухвали, за наявності відповідного клопотання позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, село Подвірки, ) на користь Публічного акціонерного товариства в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А, код ЄДРПОУ 256981,57 грн. заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу у травні - серпні 2017р., 11539,04 грн. інфляційних втрат, 103992,98 грн. 3% річних, 179533,40 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 04.10.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк

справа № 922/2459/17