ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я п о з о в н о ї з а я в и

"11" жовтня 2017 р. № 926/3227/17

Суддя господарського суду Чернівецької області Гушилик Світлана Миколаївна

розглянувши позовну заяву Коровійської сільської ради

до відповідача ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-земельне бюро» м.Чернівці

про розірвання договорів про розробку проектно-кошторисної документації та про розробку технічної документації

В С Т А Н О В И В :

Коровійська сільська рада 09.10.2017 року звернулася з позовом до ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-земельне бюро» м.Чернівці про розірвання договорів про розробку проектно-кошторисної документації та про розробку технічної документації.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За позовну заяву немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Однак позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі та обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми .

При зверненні до суду Коровійська сільська рада звернулася з клопотанням про відстрочення від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування свого клопотання Коровійська сільська рада посилається на те, що вона скерувала лист до управління Державного казначейства у Глибоцькому районі Головного управління Державного казначейства України в Чернівецькій області щодо перерахунку коштів із сільської ради на рахунок господарського суду Чернівецької області. Однак, підтвердження перерахунку коштів казначейською службою не надано.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно із пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» та 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.07.2012 року № 01-06/869/2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч нормі ст.33 ГПК України заявником не надано суду належного документального обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, не надано належних доказів мотивованої відмови компетентних фінансових органів у виділенні йому бюджетних асигнувань для сплати вказаної суми судового збору, а посилання позивача на те, що казначейською службою не надано відповіді про перерахування коштів на рахунок господарського суду Чернівецької області щодо сплати судового збору, не є підставою для звільнення сторони від сплати судового збору або ж відстрочення від такої сплати.

В абзаці 2 пункту 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме: статтею 435, пунктом 4 частини першої статті 63, пунктом 3 частини першої статті 97, пунктом 4 частини першої статті 1113, частиною другою і пунктом 1 частини четвертої статті 11120, пунктом 3 частини шостої статті 113, частиною п'ятою статті 1222, частиною п'ятою статті 1228.

Разом з тим, позивач не входить до передбаченого ст.5 Закону України «Про судовий збір» вичерпного переліку суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору, а тому повинен сплачувати його на загальних засадах.

За таких обставин, нормами чинного законодавства України органи місцевого самоврядування не звільнені від сплати судового збору у встановленому законом порядку, а отже посилання позивача є необґрунтованим та безпідставним.

Також, судом встановлено, що на підтвердження виконання обов'язку щодо надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками, позивачем не долучено підтверджуючого документу, що суперечить вимогам ст.56 ГПК України (позивач не надав в якості додатків до позовної заяви опис вкладення про направлення відповідачу позовної заяви).

Таким чином, клопотання позивача про відстрочення від сплати, судом відхиляється, а позовна заява підлягає поверненню, на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки Коровійською сільською радою не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі і не надано доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві, що є порушенням вимог ст. 57 ГПК України.

Крім того, суд хоче розяснити, що відповідно до п.2 ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Отже, судовий збір за дві вимоги немайнового характеру складає 3200 грн. (1600 грн. + 1600 грн.)

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п.4, 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву і додані до неї матеріали на 33 аркушах повернути Коровійській сільській раді без розгляду.

Суддя С.М.Гушилик