РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 902/710/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Гудак А.В.

при секретарі Гладкій Л.А.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - Любавін В.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області від 17.10.16 р. у справі № 902/710/16

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс"

про стягнення вартості частки у статутному капіталі товариства

Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.10.2016 р. у справі №902/710/16 (суддя Маслій І.В.) у задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" про стягнення вартості частки у статутному капіталі товариства відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Вінницької області від 17.10.2016 р. у справі №902/710/16 позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 17.10.2016 р. у справі №902/710/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_2 посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на 23 серпня 2013 року позивач був учасником ТОВ "Едельвейс" з часткою 39% у статутному капіталі товариства. 23 серпня 2013 року позивач подав до ТОВ "Едельвейс" нотаріально посвідчену заяву про вихід з товариства, в якій було зазначено вимоги про виплату вартості майна, що є пропорційною його частці у статутному капіталі товариства, що складає 39% та про виплату належної частини прибутку товариства за весь період перебування його у складі учасників товариства. В зв'язку з цим ТОВ "Едельвейс" повинно було виплатити позивачу вартість частини майна, пропорційну його частині у статутному капіталі відповідача протягом 12 місяців з дня виходу, тобто з 23 серпня 2013 року по 23 серпня 2014 року, а також частину прибутку, отриманого у 2013 році. На день подання позову позивачу не виплачені ні вартість частини майна, пропорційна його частці у статутному капіталі ТОВ "Едельвейс", ні частина прибутку.

Однак, при вирішені справи, суд першої інстанції дійшов висновку про невиконання позивачем щодо внесення вартості свого вкладу до статутного фонду, що позбавляє останнього права на отримання при виході з товариства вартості частини майна товариства та частки прибутку пропорційно не внесеній частині частки у статутному капіталі є необґрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10 січня 2017 року призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (21004, м. Вінниця, вул. Кірова, 1). Апеляційне провадження зупинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2017р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі №902/710/16 - без змін.

24.05.2017р. від ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову у справі №902/710/16. Заявник просить суд апеляційної інстанції накласти арешт на майно, а саме: комплекс будівель та споруд, площею 4234,2 м.кв., розташований АДРЕСА_1, реєстраційний номер 43; комплекс будівель та споруд, площею 9006,45 м.кв., розташований АДРЕСА_2, реєстраційний номер 3; комплекс будівель та споруд, площею 1947,2 м.кв., розташований АДРЕСА_2, реєстраційний номер 43; комплекс будівель та споруд, площею 1705 м.кв., розташований АДРЕСА_2, реєстраційний номер 43.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.05.2017р. провадження у справі №902/710/16 поновлено, витребувано з Вінницького відділення Київського науково-дослідному інституту судових експертиз матеріали справи №902/710/16.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №902/710/16 - Василишина А.Р. у період з 12 червня по 14 липня 2017 р. включно, Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - Турович Н.С. від 14.06.2017р., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №902/710/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 червня 2017 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області від 17.10.2016 р. у справі №902/710/16 колегією суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В. Призначено до розгляду заяву ОСОБА_2.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27 червня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №902/710/16 - відмовлено. Апеляційне провадження зупинено до одержання апеляційним господарським судом експертного висновку.

08.09.2017р. на адресу апеляційного суду від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №1690/17-21 від 04.08.2017р. про неможливість надання висновку судового експерта.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду.

03.10.17р. в судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 17.10.16 р. у справі №902/710/16 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

ОСОБА_2 підтримав правову позицію представника ОСОБА_1 та надав свої пояснення щодо обставин справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс"- Любавін В.О. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 17.10.16 р. у справі № 902/710/16 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Едельвейс" було створено рішенням загальних зборів від 14.02.1998 року, засновниками якого були ОСОБА_6 з часткою 80 % статного капіталу та СВАТ "Птахокомбінат Тульчинський" з часткою 20 %, а 16.03.1998 року рішенням зборів затверджено Статут товариства.

Пунктом 5.3. Статуту визначено, що на підприємстві утворюється статутний фонд за рахунок внесків учасників. Розмір Статутного фонду складає 34 375 грн.

У зв'язку з викупом ОСОБА_6 частки 20 % у СВАТ "Птахокомбінат Тульчинський" останнє вийшло із засновників товариства 12.06.2001 року, а учасниками товариства стали ОСОБА_7 з часткою 80 % та ОСОБА_6 з часткою 20 %, що підтверджується рішенням загальних зборів від 12.06.2001 року.

ОСОБА_6 вийшов з товариства та передав свої корпоративні права ОСОБА_8 02.01.2003 року отримавши при цьому від товариства свою частку у грошовому еквіваленті, що підтверджується його письмовою нотаріально посвідченою заявою від 06.03.2003 року.

25.04.2005 року відбулися загальні збори учасників ТОВ "Едельвейс", оформлених протоколом №18 від 25.04.2005р., з якого вбачається, що до складу засновників ТОВ "Едельвейс" увійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_2, а вийшли з числа засновників ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також вирішено внести відповідні зміни до статуту товариства (а.с.62).

Так у відповідності до нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 останні вийшли з товариства передавши свої частки у наступному співвідношенні: ОСОБА_7 передав 50 % частки ОСОБА_9, а 30 % ОСОБА_2, а ОСОБА_8 20 % передала ОСОБА_2

Статутом ТОВ "Едельвейс", в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом від 25.04.2005р., зареєстрованого державним реєстратором 06.05.2005р. за №1000142 передбачено наступне: товариство засноване фізичними особами ОСОБА_9, ОСОБА_2 (п.1.2.); для забезпечення діяльності товариства учасники створюють за рахунок своїх майнових та грошових внесків статутний капітал товариства у розмірі 34 375 гривень (п.5.1.); розмір частки та вкладу учасників у статутному капіталі товариства складає: ОСОБА_9 - 17 187,5 грн. або 50%, ОСОБА_2 - 17 187,5 грн., або 50% (п.5.3.); учасники товариства мають право продати чи іншим чином відступити свою частку або її частину як одному чи кільком учасникам товариства, так і третім особам (п.5.7.); власністю товариства є, окрім іншого, кошти і майно, що передані йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу (п.7.1.1.); уступка частки (її частини) третім особам можлива тільки після внесення внеску учасником. При передачі частки (її частини) третій особі здійснюється одночасний перехід до нього сукупності прав та обов'язків, що належать учаснику, який вибув із товариства (п.8.2.) (а.с.46-60).

Із змісту рішення зборів засновників ТОВ "Едельвейс", оформлених протоколом №10 від 08.02.2006р., із складу засновників вийшов ОСОБА_9, а увійшов ОСОБА_10 (загальний розмір частки в статутному капіталі 61%), якому ОСОБА_2 передав 11% зі своєї частки (а.с.66).

Статутом ТОВ "Едельвейс" в редакції, затвердженій зборами учасників товариства (протокол №10 від 08.02.2006р.), зареєстрованій державним реєстратором 10.02.2006р. за №4000142 передбачено наступне: товариство засноване фізичними особами: ОСОБА_10, ОСОБА_2 (1.2.); розмір частки та вкладу учасників у статутному капіталі товариства складає: ОСОБА_10 - 20 968,75 грн. або 61 %, ОСОБА_2 - 13 406,25 грн. або 39% (п.5.3.) (а.с.61).

23 серпня 2013 року позивач подав до ТОВ "Едельвейс" нотаріально посвідчену заяву про вихід з товариства, в якій було зазначено вимоги про виплату вартості майна, що є пропорційною його частці у статутному капіталі товариства, що складає 39% та про виплату належної частини прибутку товариства за весь період перебування його у складі учасників товариства.

10 вересня 2013 року відбулись позачергові збори учасників ТОВ "Едельвейс", оформлені протоколом № 62 рішенням відмовлено у розгляді питання про вихід ОСОБА_2 зі складу учасників товариства; зобов'язано директора ТОВ "Едельвейс" повідомити ОСОБА_2 про дане рішення; призначено загальні збори учасників ТОВ "Едельвейс" на 08.10.2013 року та зобов'язано директора ТОВ "Едельвейс" повідомити ОСОБА_2 про проведення загальних зборів учасників.

Рішенням позачергових зборів учасників ТОВ "Едельвейс", оформлене протоколом №63 відкладено розгляд заяви ОСОБА_2 про вихід із складу учасників товариства, у зв'язку з відсутністю ОСОБА_2

В позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач зазначає, що не має можливості визначити ціну позову, оскільки директор ТОВ "Едельвейс" не надав йому на його запити від 09.02.2013 року та 22.03.2013 року ні звіт про фінансово-господарську діяльність, ні копію балансу, ні інших документів, право на ознайомлення з якими він мав як учасник товариства.

На день подання позову позивачу не виплачені ні вартість частини майна, пропорційна його частці у статутному капіталі ТОВ "Едельвейс", ні частина прибутку, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача вартість частини майна товариства, пропорційно його частці розміром 39% у статутному капіталі та частину прибутку, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення із 23 серпня 2014 року по день ухвалення судового рішення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач як учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс", що вибув, звернувся з позовом про стягнення невиплаченої частки у статутному капіталі.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У п. 11, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами корпоративних спорів №13 від 24.10.2008 року закріплено, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Аналогічні положення роз'яснено у п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016 року.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства.

Частиною 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Аналогічні положення закріплені у п. 9.1, 9.2, 9.3, 9.4 статуту, згідно яких вихід учасника із товариства здійснюється на підставі його письмової заяви, даної не пізніше, ніж за 1 місяць до виходу. Під час входу із товариства йому сплачується вартість майна, пропорційна його частці у статутному капіталі товариства у відповідності з балансом, складеним на день виходу. Оцінка основних та обігових коштів, за винятком грошових коштів, здійснюється за ринковою вартістю, яка визначається згідно з експертною оцінкою компетентної аудиторської організації. Виплата здійснюється після затвердження звіту за рік на протязі якого учасник вибув із товариства.

Відповідно до ч.2 ст. 148 Цивільного кодексу України, учасник який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс", що вибув, звернувся з позовом про стягнення невиплаченої частки у статутному капіталі.

Стаття 50 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

В силу положень ст. 52 названого Закону статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

В силу вимог ст. 144 ЦК України статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається з вартості вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Згідно ст. 117 ЦК України, ст. 88 ГК України, ст. 11 Закону України "Про господарські товариства", учасник товариства зобов'язаний вносити вклади у розмірі, в порядку та засобами, передбаченими установчими документами.

Як встановлено судом, ТОВ "Едельвейс" було створено рішенням загальних зборів від 14.02.1998 року, засновниками якого були ОСОБА_6 з часткою 80 % статного капіталу та СВАТ "Птахокомбінат Тульчинський" з часткою 20 %, а 16.03.1998 року рішенням зборів затверджено Статут товариства.

У зв'язку з викупом ОСОБА_6 частки 20 % у СВАТ "Птахокомбінат Тульчинський", останнє вийшло із засновників товариства 12.06.2001 року, а учасниками товариства стали ОСОБА_7 з часткою 80 % та ОСОБА_6 з часткою 20 %, що підтверджується рішенням загальних зборів від 12.06.2001 року.

ОСОБА_6 вийшов з товариства та передав свої корпоративні права ОСОБА_8 02.01.2003 року, отримавши при цьому від товариства свою частку у грошовому еквіваленті, що підтверджується його письмовою нотаріально посвідченою заявою від 06.03.2003 року.

Таким чином, обставини утворення і первинного формування статутного капіталу товариства «Едельвейс» свідчать про наявність сформованого статутного фонду, розподіл якого на частки в подальшому неодноразово змінювався у зв'язку з відступленням часток учасниками товариства.

Так, у 2005 році засновники ТОВ "Едельвейс" ОСОБА_7 з часткою 80% статутного фонду та ОСОБА_10 з часткою 20% статутного фонду за протоколом № 18 від 25 квітня 2005 року вийшли з числа засновників. Новими засновниками стали ОСОБА_9 та ОСОБА_2 Нові засновники отримали однакову частку по 50%.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали свої майнові частки у статутному фонді ОСОБА_9 та ОСОБА_2

Рішенням зборів засновників ТОВ "Едельвейс", оформлених протоколом №10 від 08.02.2006р., із складу засновників вийшов ОСОБА_9, а увійшов ОСОБА_10 (загальний розмір частки в статутному капіталі 61%), якому ОСОБА_2 передав 11% зі своєї частки.

Відповідно до п. 5.3. Статуту (в редакції на день виходу позивача з товариства) розмір частки та вкладу учасників у статутному капіталі товариства складає - ОСОБА_10 20968,75 грн. або 61%; - ОСОБА_2 13406,25 грн. або 39%.

Вбачається, що у 2006 році у зв'язку з черговими змінами у розподілі статутного капіталу товариства учасник товариства ОСОБА_2 став власником частки у статутному капіталі ТОВ "Едельвейс", яка на цей період вже існувала і була створена (внесена) у попередні періоди часу. Цей висновок підтверджується також наданими апеляційному суду доказами , зокрема Звітом про фінансові результати та баланс товариства за 2013 рік, які відображають наявність сформованого статутного капіталу.

З огляду на викладене апеляціний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову учаснику товариства «Едельвейс» у позові з мотивів несплати ним внесків до статутного фонду ТОВ "Едельвейс".

Аналіз наданих суду доказів та їх оцінка дає підстави для наступних висновків .

Набуття учасником товариства права на частку у статутному капіталі здійснюється за загальним правилом набуття права власності, відповідно до ст. 328 ЦК України на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів.

При застосуванні положень ЦК України щодо набуття права власності на частку у статутному капіталі як складову корпоративних прав слід зазначити, що право на частку може набуватись при утворенні товариства шляхом внесення засновником або в подальшому при відступленні частки учасником товариства іншій особі за правочином.

Можливість відступити частку у товаристві з обмеженої відповідальністю прямо передбачена нормами статті 55 Закону України «Про господарські товариства», ст.147 ЦК України , який має право продати чи іншим чином відступити свою частку іній особі.

З наведеного вбачається , що відступлення учасником товариства частки у статутному капіталі товариства є правочином, а відтак є цивільно-правовою угодою, зміст якої повинен відображати умови переходу права на частку: за плату, безоплатно, шляхом міни тощо.

У досліджуваних судом спірних правовідносинах, які виникли у ТОВ "Едельвейс", відступлення права на частку мало місце шляхом подачі учасником товариства заяви про передачу часки іншим особам. У такий спосіб утворилась частка учасника товариства ОСОБА_2, яка станом на час його виходу зі складу учасників ТОВ "Едельвейс" , а саме 23.08.2013 становила 39 %. Таким чином, формування частки ОСОБА_2 у розмірі 39% шляхом подання іншими учасниками товариства заяв про відступлення без укладення цивільно-правових угод ставить під сумнів правомірність набуття права на цю частку, а відтак , і задоволення вимоги про стягнення її вартості.

Одночасно, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Виходячи з того, що предметом позову є стягнення вартості частки учасника господарського товариства, в предмет доказування входить, в тому числі, визначення вартості частки , яка повинна бути актуальною ринковою вартістю.

З метою її визначення ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.01.2017р. призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено наступні запитання:

1) Якою є дійсна (ринкова) вартість оборотних і необоротних активів та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" станом на 23.08.2013р., які відображені у бухгалтерському обліку товариства на вказану дату?

2) Яким є розмір частини прибутку ТОВ "Едельвейс", пропорційний частці учасника ОСОБА_2 в статутному капіталі (39%), отриманого у 2013 році за період до дати подання заяви про вихід ОСОБА_2 з товариства, тобто до 23.08.2013 р.?

У подальшому, задовольняючи клопотання експерта, суд в ухвалі від 30.05.2017 уточнив поставлене запитання, сформулювавши його наступним чином: «Якою є дійсна ринкова вартість оборотних та необоротних активів та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдельвейс» станом на 23.08.2013, які відображені у бухгалтерському обліку товариства на вказану дату»?

Проте, висновок судової експертизи не був отриманий апеляційним судом.

08.09.2017р. на адресу апеляційного суду від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №1690/17-21 від 04.08.2017р. про неможливість надання висновку судового експерта у зв'язку з тим, що клопотання про надання додаткових документів не було задоволено.

Як зазначав у правових позиціях Верховний Суд України, зокрема у постанові ВСУ від 13.05.2015р. №3-68гс15, вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

При цьому усталена судова практика та рекомендації ВГСУ, надані у п. 4.20 постанови Пленуму від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин» вказує на право учасника вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже визначити вартість частки за наявними у справі матеріалами суд не може.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову у позові, але з інших мотивів, ніж ті , які були наведені судом першої інстанції.

Одночасно, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області від 17.10.16 р. у справі № 902/710/16 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу №902/710/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.