ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Справа № 917/1339/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 02.10.2017 року №3-243000/5736;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Кременчукмясо" (скороч. ПрАТ "Кременчукмясо") правонаступник Публічного акціонерного товариства "Кременчукмясо", Полтавська область, м. Кременчук (вх.№2773П/1-18)

на рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016р.

у справі № 917/1339/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит", Київ

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Кременчукмясо" (скороч. ПрАТ "Кременчукмясо") правонаступник Публічного акціонерного товариства "Кременчукмясо", Полтавська область, м. Кременчук

про стягнення 563 239 514,92 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.09.2016р. у справі №917/1339/16 (суддя Киричук О.А.) позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Кременчукм"ясо" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" 359261977,69 грн. заборгованості по кредиту, 134056913,20 грн. заборгованості по відсотках, 55430344,5 грн. пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом, 10622099,61 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках, 205280,45грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Приватне акціонерне товариство "Кременчукмясо" (скороч. ПрАТ "Кременчукмясо") правонаступник Публічного акціонерного товариства "Кременчукмясо", Полтавська область, м. Кременчук з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016р. у справі №917/1339/16 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Кременчукм"ясо" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" 359261977,69 грн. заборгованості по кредиту, 134056913,20 грн. заборгованості по відсотках, 55430344,5 грн. пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом, 10622099,61 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках, та витрат по сплаті судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2016р. суддею доповідачем по справі №917/1339/16 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 08.11.2016р.

ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит", Київ звернулось до суду апеляційної інстанції з клопотанням про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, в якому просить справу №917/1339/16 призначити до розгляду у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручити проведення відеоконференції господарському суду міста Києва (вх.№10685), яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.10.2016р. задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит", Київ про його участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1339/16 в режимі відеоконференції, проведення якої доручено господарському суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В).

03.11.2016р. на адресу суду, електронною поштою та до відділу документального забезпечення та контролю суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016р. у справі №917/1339/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№11132, вх.№11223 від 07.11.2016р.), який долучений до матеріалів справи.

07.11.2016р. на адресу суду, електронною поштою та до відділу документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016р. у справі №917/1339/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№11200, вх.№11222), який долучений до матеріалів справи.

08.11.2016р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи (вх.№11249), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній просить призначити у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. ОСОБА_3, на вирішення експерта поставити наступні питання:

Яка сума основного боргу по тілу кредиту у валюті кредиту за період з 25.12.2008р. по 25.07.2016р.?;

Яка сума заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами у валюті кредиту станом на 25.07.2016р.?;

Чи підтверджується документально факт нарахування банком пені позичальнику за несвоєчасне виконання зобовязань?;

Якщо підтверджується, то який розмір пені за несвоєчасне повернення позичальником тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з умов кредитного договору та з урахуванням вимог чинного законодавства?;

Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості банку умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та первинним бухгалтерським документам щодо видачі та погашення кредиту?;

Чи відповідає умовам кредитного договору видача банком кредитних коштів (траншів) позичальнику, шляхом здійснення оплати за вексель (іменний індосамент)?;

Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування ПАТ Банк Фінанси та Кредит?;

Чи правомірно відображено банком у розрахунку заборгованості 30.04.2015р. суму у розмірі 98 657,54 грн. як видачу кредитних коштів позичальнику?;

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.11.2016р. розгляд справи відкладено на 11.11.2016р., в режимі відеоконференції, проведення якої доручено господарському суду міста Києва, для надання можливості позивачу надати суду апеляційної інстанції письмові пояснення в обґрунтування своєї правової позиції щодо заявленого клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи.

11.11.2016р. на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", електронною поштою надійшли пояснення по розрахунку заборгованості за кредитом, які долучені до матеріалів справи (вх.№11396).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2016 року призначено у справі №917/1339/16 судову економічну експертизу; проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004); направлено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 справу в 3-х томах; провадження у справі зупинено до одержання висновку судового експерта.

13.04.2017 року на адресу суду від Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 надійшла справа в 3-х томах з висновком судової економічної експертизи №1195/1196 від 22.03.2017 року на 8 аркушах, акт здачі приймання висновку на 1 аркуші (вх.№4121), які долучені до матеріалів справи.

У висновку №1195/1196 від 22.03.2017 року зазначено наступне, по питанням.

Першому: сума основного боргу ПАТ «Кременчукм'ясо» по тілу кредиту за кредитним договором № 1281 м-08 від 25.12.2008 р. за період з 25.12.2008р. по 25.07.2016 р. документально підтверджується в розмірі 359 261 977,69 грн. (триста п'ятдесят дев'ять мільйонів двісті шістдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят сім грн. 69 коп.).

Другому: сума заборгованості ПАТ «Кременчукм'ясо» по відсотках за користування кредитними коштами за кредитним договором № 1281 м-08 від 25.12.2008 р. у валюті кредиту станом на 25.07.2016р. документально підтверджується в розмірі 134056913,20 грн. (сто тридцять чотири мільйони п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот тринадцять грн. 20 коп.)

Третьому: виписки по особовому рахунку ПАТ «Кременчук'ямо» по нарахуванню пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором № 1281 м-08 від 25.12.2008 р. для проведення експертизи не надавалися, тому документально підтвердити факт нарахування банком пені за несвоєчасне виконання зобов'язань не є можливим.

Четвертому: станом на 25.07.2016 р. розрахунковий розмір пені за прострочення заборгованості ПАТ «Кременчукм'ясо» по основному боргу кредиту, відсоткам за кредитним договором №1281 м-08 від 25.12.2008 р. становить 69 920 624,03 грн. (шістдесят дев'ять мільйонів дев'ятсот двадцять тисяч шістсот двадцять чотири грн. 03 коп.).

П'ятому: розрахунок заборгованості ПАТ «Кременчукм'ясо», наданому ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит» в частині заборгованості основного боргу по тілу кредиту та заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № 281 м-08 від 25.12.2008 р. та первинним бухгалтерським документам щодо видачі та погашення кредиту.

Виписки по особовому рахунку ПАТ «Кременчукм'ясо» по нарахуванню пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором № 1281 м-08 від 25.12.2008 р. для проведення експертизи не надавалися, тому документально підтвердити факт нарахування банком пені за несвоєчасне виконання зобов'язань не є можливим.

Шостому: видача ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит» кредитних коштів (траншів) позичальнику ПАТ «Кременчукм'ясо», шляхом здійснення оплати за вексель (іменний індосамент) документально підтверджується платіжним дорученням №1 від 25.12.2008 р. ПАТ «Кременчукм'ясо» про перерахування ТОВ «Апогей» грошових коштів в розмірі 170730500,00 грн. з рахунку №5903, на якому обліковуються видані в рахунок кредитної лінії грошові кошти.

Сьомому: встановити відповідність методу нарахування банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит» не є можливим, що слідує із пояснень в дослідницькій частині висновку.

Восьмому: документально підтверджується (для врегулювання рахунків по нарахуванню відсотків та по нарахуванню суми основної заборгованості по кредиту та кредитному договору від 25.12.2008 року) відображення в розрахунку заборгованості 30.04.2015 року в розмірі 98657,54 грн. одночасно як суму виданого кредиту, так і суму фактичного погашення в розмірі 98657,54 грн., при цьому сума 98657,54 грн. зараховується як фактичне погашення процентів по кредиту.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.04.2017 року поновлено провадження по розгляду апеляційної скарги ПАТ Кременчукмясо, розгляд скарги призначено на 26.04.2017 року; доручено господарському суду міста Києва забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1339/16.

26.04.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з необхідністю ознайомлення з висновком судової експертизи та надання письмових пояснень в обґрунтування своєї правової позиції (вх.№4524), яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 року розгляд справи відкладено на 10.05.2017 року в режимі відеоконференції, проведення якої доручено господарському суду міста Києва, у звязку з задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

10.05.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строків розгляду справи (вх.№4740), яке долучено до матеріалів справи.

10.05.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про заміну сторони у справі - відповідача, з Публічного акціонерного товариства Кременчукмясо на Приватне акціонерне товариство Кременчукмясо (скороч. ПрАТ Кременчукмясо )(вх.№4741), яке долучено до матеріалів справи.

10.05.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про призначення додаткової судової економічної експертизи (вх.№4742), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній просить поставити на вирішення експерта наступні питання:

Яка сума заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами у валюті кредиту станом на 25.07.2016 року?;

Чи підтверджується документально факт нарахування Банком пені позичальнику за несвоєчасне виконання зобовязань. Якщо підтверджується, то який розмір пені за несвоєчасне повернення позичальником тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з умов кредитного договору та з урахуванням вимог чинного законодавства?;

Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості Банку умовам укладеного між сторонами кредитного договору та первинним бухгалтерським документам щодо видачі та погашення кредиту?;

Чи відповідає умовам кредитного договору видача Банком кредитних коштів (траншів) позичальнику, шляхом здійснення оплати за вексель (іменний індосамент)?;

Чи відповідає метод нарахування Банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування ПАТ Банк Фінанси та Кредит?;

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 року клопотання Публічного акціонерного товариства "Кременчукмясо" про заміну сторони у справі - відповідача, на його правонаступника - ОСОБА_2 акціонерного "Кременчукмясо" (скроч. ПрАТ"Кременчукмясо") задоволено; замінено відповідача - Публічне акціонерне товариство "Кременчукмясо" на його правонаступника Приватне акціонерне товариство "Кременчукмясо" (скроч. ПрАТ"Кременчукмясо"); клопотання ОСОБА_2 акціонерного товариства "Кременчукмясо" про призначення у справі додаткової судової економічної експертизи задоволено; призначено у справі №917/1339/16 додаткову судову економічну експертизу; проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004); на вирішення експерта поставлено відповідні питання;надіслано Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004) справу в 4-х томах; провадження у справі зупинено до одержання висновку судового експерта.

25.09.2017 року на адресу суду від Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004) надійшов висновок додаткової судової економічної експертизи від 15.09.2017 року №669/670, разом зі справою в 4-х томах (вх.№9935), який долучений до матеріалів справи.

Так, у висновку додаткової судової економічної експертизи №669/670 від 15.09.2017 року вказано, зокрема, наступне, по питанням:

Першому: сума заборгованості ПАТ «Кременчукмясо» по відсотках за користування кредитними коштами за кредитним договором №1281 м-08 від 25.12.2008 року у валюті кредиту станом на 25.07.2016 року становить 134056913,20 грн.

Другому: фінансова операція по нарахуванню ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» позичальнику пені за несвоєчасне виконання зобовязань документально не підтверджується; розрахунковий розмір пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам за термін, який не перевищує один рік становить 69 920 624,03 грн., в тому числі: за період 02.03.2016 року 25.07.2016 року становить 26475922,64 грн., за період 25.01.2016 року-25.07.2016 року становить 6935783,50 грн., за період 02.03.2016 року 25.07.2016 року становить 10733473,08 грн., за період 25.01.2016 року 25.07.2016 року становить 2331152,31 грн., за період 02.03.2016 року 25.07.2016 року становить 5265214,21 грн., за період 25.01.2016 року 25.07.2016 року становить 2324882,62 грн, за період 02.03.2016 року -25.07.2016 року становить 4017801,14 грн., за період 25.01.2016 року -25.07.2016 року становить 879684,05 грн., за період 02.03.2016 року 25.07.2016 року становить 3388961,75 грн., за період 25.01.2016 року- 25.07.2016 року становить 926603,05 грн., за період 02.03.2016 року -25.07.2016 року становить 2169057,37 грн., за період 25.01.2016 року- 25.07.2016 року становить 392653,97 грн., за період 02.03.2016 року -25.07.2016 року становить 1848524,58 грн., за період 25.01.2016 року 25.07.2016 року становить 435255,08 грн., за період 02.03.2016 року 25.07.2016 року становить 505739,23 грн., за період 25.01.2016 року- 25.07.2016 року становить 88239,60 грн., за період 02.03.2016 року- 25.07.2016 року становить 409756,28 грн., за період 25.01.2016 року -25.07.2016 року становить 53511,95 грн., за період 02.03.2016 року- 25.07.2016 року становить 394071,30 грн., за перід 25.01.2016 року -25.07.2016 року становить 82810,48 грн., за період 02.03.2016 року- 25.07.2016 року становить 221822,95 грн., за період 25.01.2016 року -25.07.2016 року становить 38702,89 грн.

Третьому: в обсязі наданих для дослідження матеріалів встановлено, що розрахунок заборгованості ПАТ «Кременчукмясо», наданий ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині заборгованості основного боргу по тілу кредиту та заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору №1281 м-08 від 25.12.2008 року та первинним бухгалтерським документам щодо видачі та погашення кредиту. Виписки по особовому рахунку ПАТ «Кременчукмясо» по нарахуванню пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором №1281 м-08 від 25.12.2008 року для проведення експертизи не надавалися, тому документально підтвердити факт нарахування банком пені не є можливим.

Четвертому: видача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитних коштів (траншів) позичальнику шляхом здійснення оплати за вексель (іменний індосамент) документально підтверджується платіжним дорученням №1 від 25.12.2008 року ПАТ «Кременчукмясо» про перерахування ТОВ «Апогей» грошових коштів в розмірі 170730500,00 грн. з рахунку №5902, на якому обліковуються видані в рахунок кредитної лінії грошові кошти.

Пятому: встановити відповідність методу нарахування банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не представляється можливим, у звязку з ненаданням для проведення експертизи Положення про кредитування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року поновлено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 03.10.2017 року в режимі відеоконференції з господарським судом міста Києва.

У судовому засіданні 03.10.2017 року представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання 03.10.2017 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було поновлено провадження у даній справі в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Окрім того, вказану ухвалу було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З інформації, розміщеної на сайті пошуку відправлень УДППЗ «Укрпошта» вбачається факт надходження копії ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року, надісланої відповідачу - ПАТ «Кременчукмясо» до відділення звязку 02.10.2017 року.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

25 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариство "Кременчукм'ясо" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Кременчукмясо" та AT "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до п.1.1 договору, банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, терміновості, платності та цільового використання, далі по тексту - "кредитні кошти".

У п.1.1.1 сторони погодили, що видача кредитних коштів буде здійснюватися окремими частинами (далі по тексту-"траншами") на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 280 000 000, 00 грн. 00 коп. з урахуванням його зменшення відповідно до Графіку зниження ліміту (додаток №1 до договору), з уплатою за використання кредитними коштами процентів згідно п. 3.1 цього договору.

Кожна видача транша здійснюється в умовах вільного залишку ліміта заборгованості, встановленої у п. 1.1.1. цього договору з врахуванням раніше виданих траншів і вимог, встановлених у Графіку зниження ліміту, вказаному у п. 2.5 цього договору (п. 1.1.2)

Згідно розділу 2 договору, надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту - траншами) на умовах, визначених цим кредитним договором в межах кредитної лінії за письмовими заявками позичальника з погодженням з банком шляхом перерахування їх з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника зі сплатою за користування кредитним коштами процентів згідно підпункту а п.3.1. даного договору та додаткових угод до нього, а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в підпункті б, в п.3.1. даного договору, сплатити відсотки в подвійному розмірі.

У відповідності до п. 2.1 договору, видача кредитних коштів у межах кредитної лінії здійснюється траншами у валюті на умовах, вказаних у договорі.

Видача кредитних коштів у розмірі 170 730 500,00 грн. в рамках кредитної лінії надається у вигляді траншу і на умовах, вказаних у цьому договорі, у строк до 24.12.2009р.

Пунктом 2.1.1. договору сторони погодили, що під кредитною лінією розуміється загальний ліміт кредитування, в рамках якого, здійснюється надання позичальнику в рамках встановленого строку окремих траншів згідно встановленого ліміту кредитування.

Згідно п. 2.1.2. договору, ліміт кредитування згідно договору встановлюється і вираховується в базовій валюті незалежно від валюти траншів.

Відповідно до умов договору, за користування кредитними коштами позичальник сплачує проценти на умовах передбачених розділом 3 договору, а саме: п.3.1 - позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами, виходячи із наступних процентних ставок: а) по кредиту в Національній валюті України - 18 % (вісімнадцять) процентів річних - за період з дня видачі до строку вказаного в п.2.5 договору; по кредиту в доларах США - 12,5% (дванадцять цілих п'ять десятих) процентів річних за користування траншем в період з дня видачі до строку, вказаному в п. 2.5 договору;б) у випадку порушення позичальником строків погашення згідно графіку зниження ліміту вказаного в п.2.5 договору: по кредиту в Національній валюті України - гривні - 36% (тридцять шість) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобовязання по кредиту згідно вищевказаному графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості; по кредиту в доларах США - 25 % (двадцять пять) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаному графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості; в) по кредиту в Національній валюті України - гривні - 36% (тридцять шість) процентів річних за період з 25 грудня 2010 року до фактичного погашення (основної) заборгованості; по кредиту в доларах США - 25 % (двадцять пять) процентів річних за період з 25 грудня 2010 року до фактичного погашення позичкової (основної) заборгованості.

Пункт 3.3. договору передбачає, що розрахунок відсотків проводиться за період користування кредитними коштами з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника, до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок відсотків за день видачі проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Розрахунок відсотків проводиться виходячи із 365 днів в році (факт/366 в високосному році). Надалі розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування та сплати було змінено додатковими угодами до кредитного договору, які є його невідємною частиною.

Так, згідно Додаткової угоди від 20.01.2009 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи Договору і викладено в наступній редакції:

1) Підпункт 1.1. пункту 1 договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. банк надає кредит в розмірі 209 200 000,00 (двісті девять мільйонів двісті тисяч) гривень 00 копійок.

2) Підпункт 2.2. п.2 договору змінено та викладено в наступній редакції: 2.2. позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення до 24 грудня 2010 року включно.

Також, згідно Додаткової угоди від 26.01.2009 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи Договору і викладено в наступній редакції.

Підпункт 1.1. пункту 1. договору змінено та викладено в наступній редакції: Банк надає кредит в розмірі 213 600 000,00 (двісті тринадцять мільйонів шістсот тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до Додаткової угоди від 10.02.2009 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділ Договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 1.1. пункту 1. кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції: Банк надає кредит в розмірі 229 590 758,85 (двісті двадцять дев'ять мільйонів п'ятсот дев'яносто тисяч сімсот п'ятдесят вісім) гривень 85 копійок.

Згідно Додаткової угоди від 26.02.2009 року до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 1.1. пункту 1. договору змінено та викладено в наступній редакції: Банк надає кредит в розмірі 210 990 000,00 (двісті десять мільйонів дев'ятсот дев'яносто тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно Додаткової угоди від 19.01.2010 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 2.2. п.2 договору змінено та викладено в наступній редакції: 2.2. позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення до 24 грудня 2013 року включно.

Згідно Додаткової угоди від 24.01.2013 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 2.2. п.2 договору змінено та викладено в наступній редакції: 2.2. Позичальник зобовязується повернути всі отримані кредитні кошти банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення до 24 лютого 2013 року включно.

Крім того, згідно Додаткової угоди від 22.02.2013 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи договору і викладено в наступній редакції:

1) Підпункт Л.1. пункту 1 договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. Банк надає кредит в розмірі 200 615 000,00 (двісті мільйонів шістсот п'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

2) Підпункт 2.2. п.2 договору змінено та викладено в наступній редакції: 2.2. позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення до 24 лютого 2015 року включно.

У відповідності до Додаткової угоди від 30.01.2014 року до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи Договору і викладено в наступній редакції:

1). Підпункт 1.1. пункту 1 Кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту-траншами) на умовах, визначених Договором в межах відновлювальної мультивалютно кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 318 386 000,00 (триста

вісімнадцять мільйонів триста вісімдесят шість тисяч) гривень 00 копійок.

2) Підпункт 2.5. п.2 Договору змінено та викладено в наступній редакції: 2.5. Позичальник зобовязується повернути всі отримані кредитні кошти Банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення до 24 лютого 2015 року включно.

Згідно Додаткової угоди від 06.02.2014 року до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділ договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 1.1. пункту 1 Кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту - траншами) на умовах, визначених Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 325 500 000,00 (триста двадцять п'ять мільйонів пятсот тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно Додаткової угоди від 28.05.2014 року до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділ Договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 1.1. пункту 1 договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту-траншами) на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютно!їкредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 360 000 000,00 (триста

шістдесят мільйонів) гривень 00 копійок.

Згідно Додаткової угоди від 20.11.2014 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділ Договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 1.1. пункту 1 договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту

- траншами) на умовах, визначених Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 364 000 000,00 (триста шістдесят чотири мільйони) гривень 00 копійок.

Згідно Додаткової угоди від 19.02.2015 року до договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділи Договору і викладено в наступній редакції:

1) Підпункт 1.1.1 пункту 1 Кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту

- траншами) на умовах, визначених Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 363 700 000,00 (триста шістдесят три мільйони сімсот тисяч) гривень 00 копійок.

2) Підпункт 2.5. п.2 договору змінено та викладено в наступній редакції: 2.5. позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти Банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення до 01 березня 2016 року включно.

Згідно Додаткової угоди від 05.10.2015 року до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року змінено розділ договору і викладено в наступній редакції:

Підпункт 1.1.1 пункту 1 Кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції: 1.1. надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (далі по тексту- траншами) на умовах, визначених договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 359 276 977,00 (триста п'ятдесят дев'ять мільйонів двісті сімдесят шість тисяч дев'ятсот сімдесят сім) гривень00 копійок.

Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору та Додаткових угод до нього нарахування та погашення процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно.

Позичальник оплачує проценти в строк з 26 числа попереднього місяця до 25 поточного місяця включно.

Позивач зазначає, що відповідач кредит не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, що й стало підставою для звернення позивача до господарського суду Полтавської області з відповідним позовом, в якому останній просив стягнути з відповідача 563 239 514,92 грн. заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1281м-08 від 25.12.2008 р. та додатковими угодами до нього, з яких 359 261 977, 69 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 134 056 913, 20 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам, 69 920 624, 03 - пеня.

29.09.2016 року господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобовязань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, останній за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним.

У відповідності до ст. 207 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (редакція, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами статей 627, 628 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Так, за своєю правовою природою договір від 25.12.2008р. є кредитним договором, відповідно до умов якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Кредит - це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Факт кредитування відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунках ПАТ Кременчук'ясо, копіями меморіальних ордерів (вх. №10989 від 06.09.16р, вх. № 11976 від 29.09.2016р.).

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, в порушення укладеного між сторонами у даній справі договору та приписів ст. 1049 Цивільного кодексу України, відповідачем суму кредиту повернуто не було, проценти за користування кредитом не сплачено.

Згідно наданих позивачем розрахунків позовних вимог заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить: 359261977,69 грн. - заборгованість по кредиту, 134056913,20 грн. - заборгованість по відсоткам.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, проте відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами кредитного договору неналежним чином виконав свої зобовязання, а саме суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Заперечення відповідача щодо недоведеності факту надання саме кредитних коштів відповідно до вказаного договору, спростовується, зокрема, фактом часткової сплати відсотків на виконання договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року.

У відповідності до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Так, зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що сторони погодили, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення.

Вказана пеня сплачується у разі порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.п. 1.1, 2.5., 3.4., 3.6., 4.5., 6.1., 8.3. цього договору, а також будь-яких інших термінів платежів, що передбачені цим договором.

Сплата пені на звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами (п.7.1. договору).

Позивачем нараховано відповідачу 69920624,03 грн. пені, яка складається з 55 430 344,5 грн. пені на прострочення по сплаті заборгованості за основним зобовязанням та 14 490 279,50 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках.

Так, кінцевий термін, до якого мали бути повернуті відповідачем грошові кошти по кредиту, сторонами було визначено у строк до 01.03.2016 р. включно (підпункт 2.5. п.2 договору про мультивалютну кредитну лінію № 128ІМ-08 від 25.12.2008 року відповідно до Додаткової угоди від 19.02.2015 року).

Згідно останніх Додаткових угод до кредитного договору від 28.07.2015 р. та 28.08.2015 р. було визначено, що нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно.

Позичальник сплачує проценти в строк з 26

числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця.

У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Крім того, вказаними Додатковими угодами було визначено окремий порядок сплати процентів, нарахованих за період з 26.06.2015 р. по 25.07.2015 р. та з 26.07.2015 р. по 25.08.2016р.

Таким чином, зі змісту додаткових угод випливає, що проценти, які виникли з 26.08.2015 р. нараховуються і сплачуються позичальником щомісячно, а саме до останнього дня відповідного місяця.

Приписам статті 254 Цивільного кодексу України унормовано, що строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступною дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня. коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи наведене вище, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем зроблено невірний розрахунок пені, нарахованої па прострочені проценти, оскільки приписи п.6 ст. 232 Господарського кодексу України останнім дотримані не були.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши за допомогою калькулятору підрахунок заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3", приймаючи до уваги наданий позивачем розрахунок щодо стягнення пені за прострочення сплати процентів та наданий відповідачем контррозрахунок, погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 55 430 344,5 грн. пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом та 10622099,61 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках.

Твердження апелянта про не доведення позивачем факту проведення оплати за вексель як видачу кредитних коштів не приймаються до уваги колегією суддів, з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи наявне платіжне доручення №1 від 25.12.2008 року на підтвердження факту видачі кредитних коштів у сумі 170 730 500,00 грн., в призначенні платежу якого зазначено: сплата за вексель (іменний індосамент) згідно договору від 25.12.2008 року / згідно кредитної угоди від 25.12.2008 року №1281 м-08.

Умовами кредитного договору від 25.12.2008 року сторонами було погоджено видачу кредитних коштів шляхом зарахування банком коштів з позичкового на поточний рахунок позичальника в банку, якщо інше не зазначено в письмовій заяві позичальника.

На підтвердження неможливості надання письмових заявок позичальника, позивачем до матеріалів справи під час розгляду справи в господарському суді першої інстанції надано копію протоколу обшуку від 09.08.2016 року, відповідно до якого кредитна справа позичальника була вилучена старшим слідчим Генеральної прокуратури України.

Крім того, факт отримання коштів в сумі 170 730 500,00 грн. підтверджується розрахунком заборгованості позичальника, а саме з 25.12.2008 року - дати видачі кредитних коштів до 30.09.2015 року, відповідач здійснював оплату відсотків відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами у сумі 170 730 500,00 грн.

Також, Додатковою угодою від 19.02.2009 року до кредитного договору, сторонами було погоджено додати п. 2.7 до кредитного договору і викласти його в наступній редакції:

«Позичальник зобовязується частину траншу отриманого 25.12.2008 року, згідно даного договору в розмірі 22 565 400,00 грн. погасити у строк до 26.02.2009 року включно».

Кошти в сумі 23 996 158, 85 грн. перераховані позичальником 26.02.2009 року в рахунок погашення траншу отриманого 25.12.2008 року.

А отже, зважаючи на те, що 25.12.2008 року відповідач не отримував інших коштів окрім 170 730 500,00 грн. підписанням вказаної вище Додаткової угоди та частковим погашенням траншу відповідач підтвердив його отримання.

Таким чином, господарський суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 170 730 500,00 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що місцевим господарським судом не було досліджено видачу кредитних коштів первинними бухгалтерськими документами, колегія суддів зазначає про таке.

Так, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Підставою для бухгалтерського обліку операції банку відповідно до п.п.2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та фінансової звітності в банках України» є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України №254 від 18.06.2003 року визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обовязкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

До позовної заяви Банком було подано виписку по особовому рахунку позичальника.

На підтвердження видачі кредитних коштів банком, матеріали справи, також, містять платіжні доручення та меморіальні ордери, які є первинними документами бухгалтерського обліку.

Також, апелянт в апеляційній скарзі зазначає про недотримання місцевим господарським судом законодавства при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій, а саме того, що позивачем не надано доказів на підтвердження нарахування штрафних санкцій у вигляді пені на рахунку 6397 в порушення вимог Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України №566, затвердженого постановою правління Національного Банку України 30.12.1998 року за №566 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.02.1999 року за №56/3349.

Колегія суддів з такими доводами не погоджується та вказує на таке.

Так, у п. 7.1 кредитного договору, сторони погодили, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення .

Вказана пеня оплачується у випадку порушення позичальником п. 2.2, 2.5, 2.6, 3.4, 3.6, 3.7, 4.5, 6.1, 8.3 договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Погашення пені не звільняє позичальника від зобовязання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Отже, нарахування пені за неналежне виконання зобовязань за кредитним договором встановлено у укладеному між сторонами договорі.

Також, контроль за дотриманням правил відображення операцій банку у бухгалтерському обліку та звітності здійснюється Національним банком України, аудиторами та ревізійними комісіями банку, державними контролюючими органами.

Таким чином, доводи апелянта про можливе невірне відображення банком доходів у вигляді пені не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобовязання за кредитним договором.

А отже, доводи викладені в апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Кременчукмясо", Полтавська область, м. Кременчук не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, оскільки є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та наявними у справі доказами.

Окрім того, приписами статті 41 Господарського процесуального кодексу встановлено, що для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Висновок експерта має рівну силу з іншими доказами. Висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили.

У п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Одним із засобів доказування є висновок експерта, який, як і всі докази, відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, має відповідати вимогам відносності й допустимості. Вимога відносності полягає в оцінці того, чи можна віднести даний доказ до розглядуваної справи, тому питання відносності вирішується ще до призначення експертизи.

Відповідно до вимог про допустимість доказів, установлених ст. 34 ГПК, обставини справи, які відповідно до законодавства мають бути підтверджені визначеними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, обставини, які можуть бути підтверджені тільки за допомогою спеціальних знань, мають бути підтверджені експертним висновком.

А тому, приймаючи до уваги як належні докази зазначені вище висновки судової економічної експертизи №1195/1196 від 22.03.2017 року та №669/670 від 15.09.2017 року, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Кременчукмясо" (скороч. ПрАТ "Кременчукмясо") правонаступник Публічного акціонерного товариства "Кременчукмясо", Полтавська область, м. Кременчук залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016р. у справі №917/1339/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 05.10.2017 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.