ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа № 911/2369/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», м. Київ

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», м. Бровари Київської області

про стягнення 1 252,80 грн

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №80/07.1-9/18071 від 30.12.2016);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №19-09/34 від 19.09.2017)

ВСТАНОВИВ:

04.08.2017 Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» (далі позивач, ДП «УДЦР») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі відповідач, ДП «Украспирт») про стягнення з останнього 1 252,80грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 600,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовує ст. 193, 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України), Законом України «Про радіочастотний ресурс України» та вказує на порушення відповідачем договору №3719/180М-16 від 15.06.2015 в частині оплати за отримані послуги.

07.08.2017 ухвалою суду порушено провадження у справі та у порядку ст. 65 Госпадарського процесуального кодексу України (далі- ГПК Україна) зобов'язано сторін надати суду докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався. Черговий розгляд справи призначений на 04.10.2017.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що зазначив у відзиві на позовну заяву (а.с.91-121), зокрема зазначив, що станом на день укладання договору №3719/180М-16 від 15.06.2015 тимчасово виконуючим обовязки директора ДП «Укрспирт» був ОСОБА_3, а підписантом ОСОБА_4 та вказує, особа яка підписала вказаний договір ОСОБА_5Б є не уповноваженою та невідомою. Зважаючи на зазначене, просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

15.06.2016 між ДП «УДЦР» (далі виконавець) та ДП «Укрспирт» (далі замовник) був складений та підписаний договір №719/180М-16 (далі Договір, а.с.12-14), відповідно до умов якого, предметом цього Договору є проведення виконавцем робіт, повязаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченняям електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника (п. 1.1 Договору)

Ціна виконаних робіт, повязаних з радіочастотним моніторингом та забезпечення ЕМС РЕЗ, визначається на підставі чинних тарифів на роботи (послуги) ДП «УДЦР», затверджених в установленому порядку за один календарний місяць, залежить від кількості РЕЗ щодо яких проводилися роботи і не виключає податок на додану вартість. Розрахунок ціни робіт здійснюється на підставі додатку до Договору, що є його невідємною частиною (п. 3.1 Договору).

Цей Договір укладений на строк 1 календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін (п. 6.1 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору останнім було виконані роботи із радіочастотного моніторингу, про що складний відповідний акт №17-1557 від 31.01.2017 (а.с. 16), підписаний лише позивачем, на загальну суму 1252,80грн та виставлено відповідачу рахунок №1557 від 31.01.2017 на оплату вказаних послуг (а.с.17).

Проте, відповідачем вказаний рахунок не був оплачений, у звязку з чим позивач звернувся із даним позовом до суду.

Підсумовуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Як встановлено судом, Договір підписаний з одного боку ДП «УДЦР» в особі директора з питань радіочастотних присвоєнь ОСОБА_6, та з іншого боку ДП «Укрспирт» в особі керівника ОСОБА_5

Проте, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день укладання Договору, 15.06.2016, виконуючим обовязки директора був ОСОБА_3, а підписантом ОСОБА_4 (а.с.98-102).

Крім того, до позовної заяви додані лист №98 від 19.02.2016 (а.с.20) з проханням надання дозволу на користування радіорелейною станцією та лист №20/13.2-01/5700 від 21.04.2017 (а.с.25) надіслані позивачем керівнику Червонослобідського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_5, та відповідь на вказані листи №237 від 11.04.2017, підписана ОСОБА_5

Однак, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день укладання Договору, 15.06.2016, керівником Червонослобідського МПД ДП «Укрспирт» був ОСОБА_7 (а.с.149).

Таким чином, суд дійшов висновку, що особа, яка підписала Договір укладений між ДП «УДЦР» та ДП «Укрспирт» - ОСОБА_5 є неуповноваженою особою на вчинення будь-яких юридичних дій від імені ДП «Укрспирт». Доказів протилежного сторонами суду надано не було.

Так, за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що у господарських відносинах правочин підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Як встановлено, матеріали господарської справи не містять документів та доказів на їх обґрунтування щодо повноважень та права підпису вказаного Договору ОСОБА_5

Таким чином, виходячи з аналізу правових норм, Договір, укладений представником юридичної особи або керівником її відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з перевищенням цих повноважень, повинен бути визнаний недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Ураховуючи зазначене та те, що вказаний Договір не відповідає законодавчим вимогам, останній є недійсним з моменту його вчинення, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

За таких обставин, позовні вимоги ДП «УДЦР» про стягнення з ДП «Укрспирт» заборгованості у розмірі 12 52,80грн не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 49 ГПК України при відмові у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Визнати недійсним Договір №3719/180М-16 на роботи пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних елементів від 15.06.2015.

2.У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.10.2017.