ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р. Справа № 909/247/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі Мокрій А.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Івано-Франківськгаз збут" №IFZ-CK-1656-0617 від 08.06.17 (вх. № 01-05/2773/17 від 14.06.2017р.)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.17р.

у справі № 909/247/17 (суддя Цюх Г.З.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) "Укргазвидобування", м. Київ

до відповідача: ТОВ "Івано-Франківськгаз збут", м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 267939,97 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність у матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність у матеріалах справи)

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від сторін не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі судового засідання.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.06.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 06.07.2017 року.

У судовому засіданні 06.07.2017р. у розгляді справи оголошено перерву до 02.08.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Скрипчук О.С. розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 340 від 27.07.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.07.2017р. до складу колегії входять: головуючий суддя Дубник О.П., судді: Гриців В.М., Юрченко Я.О.

В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений п. 3 ч. 5 ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року N 1402-VIII принцип незмінності судді, слід починати з початку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.08.2017р. розгляд справи відкладено на 28.09.2017р.

У судовому засіданні 28.09.2017р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та оголошено перерву до 04.10.2017р.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2017р. у справі №909/247/17 (суддя Цюх Г.З.) позов ПАТ "Укргазвидобування" до відповідача: ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" про стягнення заборгованості в сумі 267939,97 грн. задоволено. Стягнуто з ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" на користь ПАТ "Укргазвидобування" 235 248,58 грн. основного боргу, 22 885,51 грн. пені, 2 456,27 грн. 3% річних, 7 349,61 грн. інфляційних та 4 019,10 грн. судового збору.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд керувався вимогами ч. 1 ст. 503, ст.ст. 549, 598-609, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 638, 901, ч. 2 ст. 903 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ч.ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 216, ст. 217, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (надалі ГК України) та прийшов до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Станом на день вирішення спору, заборгованість по рішенні Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р. у справі №914/2275/16 залишилась неоплаченою. Відповідач мотивованої відмови від підписання вказаних актів не надав, акти прийому-передачі за листопад-грудень 2016 року позивачеві не повернув, а тому послуги вважаються прийнятими, а зважаючи на доведеність факту прострочення відповідача у правовідносинах з позивачем за договором про надання послу від 23.06.2015 № 48Н/15г, з огляду на умови даного договору та враховуючи дію наведених приписів законодавства, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" оскаржило таке в апеляційному порядку.

Зокрема, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було досліджено всі обставини справи. Зазначає, що не замовляло планові обсяги газу за договором № 48Н/15 від 23.06.2015р., а акти прийому-передачі за період з жовтня по грудень 2016р. підписані лише позивачем в односторонньому порядку, а договірні обсяги газу замовлялись тільки на період з 23.06.2015р. по 01.05.2016р. Посилається на укладення договору купівлі-продажу природного газу між ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" та ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 28.10.2016р. №16-415-Н для постачання природного газу побутовим споживачам, а тому відповідач не закуповував газ у позивача. Згідно договору №16-415-Н від 28.10.2016р. приймання газу від продавця відбувається у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу, а не в пунктах приймання газу від газодобувних підприємств та не в точках видобутку природного газу. Вважає, що послуга ПАТ "Укргазвидобування" в особі Газопромислового управління "Львівгазвидобування" з переміщення газу внутрішньопромисловими трубопроводами не надається, оскільки транспортування газу у віртуальну точку газотранспортної системи охоплюється предметом договору купівлі-продажу природного газу. Таким чином, зазначає, що позивачем не надано доказів та не доведено факту надання послуг за договором № 48Н/15 від 23.06.2015р. у жовтні, листопаді та грудні 2016 року.

Апелянт просить суд скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2017р. у справі №909/247/17, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування" заперечує доводи скаржника, просить відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Зазначає, що згідно п. 11.1 договору № 48Н/15 від 23.06.2015р. він вважається продовженим на тих самих умовах, а відповідно до п. 3.3 даного договору відповідач не надав жодної мотивованої відмови від підписання актів наданих послуг за період з 01.05.2016р. по 31.12.2016р.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, запереченнями на неї, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення. При цьому Львівський апеляційний господарський суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

23.06.2015р. ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" ПАТ "Укргазвидобування" (газотранспортне підприємство) та ТОВ "Івано-Франківськ збут" (замовник) уклали договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 48Н/15 (надалі Договір), за яким газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу до газорозподільних станцій для забезпечення потреб населення, а замовник зобов'язався вносити плату за надані послуги в розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами цього договору (а.с. 9-15).

Згідно п. 1.2 Договору сторони погодили, що річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складатиме 11 300,0 тис. куб м, у тому числі по місяцях: липень - 1 650,0 тис.куб.м., серпень - 1 650,0 тис.куб.м., вересень - 1 500,0 тис.куб.м., жовтень - 1 800,0 тис.куб.м., листопад - 2 100,0 тис.куб.м., грудень - 2 600,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 3.1 Договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Згідно п. 3.2 Договору газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом 3-х робочих днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п. 3.3 Договору).

Згідно п. 3.4 Договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюються за протоколом погодження договірної ціни на надання послуг по транспортуванню природного газу (додаток №1).

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.5 Договору).

Згідно п. 7.2 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набирає чинності з 01.07.2015р. та укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В додатку № 1 до Договору, а саме протоколі погодження договірної ціни на надання послуг по транспортуванню природного газу сторони погодили розмір договірної ціни на рівні 787,44 грн. за 1 тис.м.куб. (а.с. 16).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р. у справі №914/2275/16 у задоволенні первісного позову ТОВ "Івано-Франківськ збут" до ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Львівгазвидобування" про розірвання договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами від 23.06.2015 року № 48Н/15 відмовлено. Зустрічний позов ПАТ "Укргазвидобування" до ТОВ "Івано-Франківськ збут" про стягнення 161 808,50 грн задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" на користь ПАТ "Укргазвидобування" 136 024,54 грн. боргу, 22 780,94 грн. пені, 1 965,75 грн. 3 % річних, 1 037,27 грн. інфляційних втрат за договором № 48Н/15 від 23.06.2015р.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 235 248,58 грн. основного боргу, 22 885,51 грн. пені, 2 456,27 грн. 3% річних, 7 349,61 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних умов щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Між сторонами у справі 23.06.2015р. було укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 48Н/15, за яким газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу до газорозподільних станцій для забезпечення потреб населення, а замовник зобов'язався вносити плату за надані послуги в розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами цього договору.

На виконання умов Договору ПАТ "Укргазвидобування" надало ТОВ "Івано-Франківськ збут" послуги з транспортування природного газу: у жовтні 2016 року на загальну суму 62978,63 грн., що підтверджується актом 10-н наданих послуг від 31.10.2016р. (а.с. 17); у листопаді 2016 року на загальну суму 77471,87 грн., що підтверджується актом 11-н наданих послуг від 30.11.2016р. (а.с. 18); у грудні 2016 року на загальну суму 94798,08 грн., що підтверджується актом 12-н наданих послуг від 31.12.2016р. (а.с. 19). Дані акти підписані та скріплені печатками уповноважених осіб позивача та були надіслані відповідачу (а.с. 21-23), однак не були підписані та повернуті відповідачем.

Як передбачено п. 3.3 Договору замовник протягом 3-х робочих днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Згідно п. 3.4 Договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оскільки відповідач мотивованої відмови від підписання вказаних актів не надав, акти прийому-передачі позивачеві не повернув, а тому послуги вважаються прийнятими. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 20.04.17 у справі №917/1252/16.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до 5.5 Договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно ч. 2 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" на користь ПАТ "Укргазвидобування" 235 248,58 грн. основного боргу за надані послуги з транспортування природного газу за жовтень, листопад, грудень 2016 року.

У відповідності до вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також позивач просив стягнути 2 456,27 грн. 3% річних, 7 349,61 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р. у справі №914/2275/16 у стягнуто з ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" на користь ПАТ "Укргазвидобування" 136 024,54 грн. боргу, 22 780,94 грн. пені, 1 965,75 грн. 3 % річних, 1 037,27 грн. інфляційних втрат за договором № 48Н/15 від 23.06.2015р.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р. у справі №914/2275/16 було встановлено факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором від 23.06.2015 № 48Н/15 за період з січня по вересень 2016р.

У числі заявлених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 11975,17 грн. пені, 5231,61 грн. інфляційних та 1285,71 грн. - 3% річних за період, який не охоплений вищезазначеним рішенням.

Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з винесенням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, позивач має право на стягнення інфляційних та 3% річних за весь період невиконання грошового зобов'язання.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України зазначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 217 ГК України визначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Перевіривши правильність здійсненого розрахунку, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення 2 456,27 грн. 3% річних, 7 349,61 грн. інфляційних втрат.

У позовній заяві позивач також просив стягнути 22 885,51 грн. пені. Дана сума ним нарахована відповідачу за несплату послуг за жовтень, листопад, грудень 2016 року, а також сума 11975,17 грн. пені, за період, який не охоплений рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р. у справі №914/2275/16, як він зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно п. 7.2 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Апеляційний господарський суд приходить до висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та стягнення 3376,69 грн. пені за період з 01.11.16 р. по 23.02.17 р., відповідно зроблено висновок про часткове задоволення апеляційної скарги.

Скаржник у апеляційній скарзі посилається на укладення договору купівлі-продажу природного газу між ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" та ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 28.10.2016р. №16-415-Н для постачання природного газу побутовим споживачам, а тому зазначає що відповідач не закуповував газ у позивача. Вважає, що послуга ПАТ "Укргазвидобування" в особі Газопромислового управління "Львівгазвидобування" з переміщення газу внутрішньопромисловими трубопроводами не надається, оскільки транспортування газу у віртуальну точку газотранспортної системи охоплюється предметом договору купівлі-продажу природного газу.

Такі доводи скаржника не є обгрунтованими, оскільки за умовами Договору переміщення природного газу здійснюється внутрішньопромисловими трубопроводами, які не є частиною магістрального трубопроводу, а, отже, не є й частиною газотранспортної системи.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Вищого господарського суду України від 19.09.2017р. у справі № 904/8941/16.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення (ч.ч. 1,2 ст. 104 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" та скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2017р. у справі №909/247/17 в частині стягнення з ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" 22 885,51 грн. пені, прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" 3376,69 грн. пені, в задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовити, а в решті рішення залишити без змін.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України коли приймається нове судове рішення апеляційної інстанції після скасування судового рішення місцевого господарського суду, або судом касаційної інстанції після скасування судових рішень судів нижчих інстанцій, то розподіл сум судового збору здійснюється постановою відповідно апеляційної або касаційної інстанції, який прийняв нове рішення.

Враховуючи вимоги ст. 49 ГПК України, судом здійснюється розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а тому з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" 3726,47 грн. судового збору за розгляд позовної заяви, а з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" 321,90 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги .

Керуючись ст. ст. 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити частково. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2017р. у цій справі скасувати частково в частині стягнення 22 885,51 грн. пені, і у цій частині прийняти нове рішення. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) 3376,69 грн. пені. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовити.

3. В решті рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) 3726,47 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20, ) 321,90 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Місцевому господарському суду видати накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови підписано 09.10.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Юрченко Я.О.