РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017Справа №910/11095/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Київський страховий дім"

про стягнення 12 450,25 грн.,

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача Волчек Н.М. за дов.

від відповідача не з'явився

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 12 450,25 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №bm659a5k5 від 26.08.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 14.07.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.09.2017.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04053, м. Київ, вул. Артема,37-41, оф.407.

05.09.2017 представник Відповідача в судове за сідання не з'явився, через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та час.

Клопотання Відповідача було задоволено судом, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 відкладено розгляд справи до 19.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 відкладено розгляд справи до 03.10.2017.

На призначені судові засідання 19.09.2017 та 03.10.2017 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 11.08.2017 та 29.09.2017.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016 року о 10 год. 45 хв. в місті Києві по вул. Молодогвардійський трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «Iveco» (д.н. НОМЕР_1), власником автомобіля - ДП МЕП «Юкрейнієн парсел сервіс» та автомобіля "DAF" (д.н. НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №97041403 від 12.08.2016 (копія в матеріалах справи).

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "DAF" (д.н. НОМЕР_2), рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці та скоїв наїзд своїм н/пречіпом «Kelberc» (д.н. НОМЕР_3) на автомобіль, який був припаркований «Iveco» (д.н. НОМЕР_1), чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Дані обставини підтверджуються постановою Солом'янського районного суду м. Києва (справа №760/13456/16-п, провадження №3-5123/16), копія якого містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю «Iveco» (д.н. НОМЕР_1), який був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №bm659a5k5 від 26.08.2015.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №bm659a5k5 від 26.08.2015, на підставі страхового акту від 09.08.2016 №АХА2141197 позивачем виплачено страхувальнику 13 450,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.08.2016 №260528.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП 22.07.2016, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, під керуванням транспортного засобу "DAF" (д.н. НОМЕР_2), застрахована у Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6705835. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн., строк дії полісу з 19.11.2015 до 18.11.2016.

07.02.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. №СУ/003147/3. До заяви було долучено належним чином засвідчені копії документів, що передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначену заяву відповідачем було отримано 13.02.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте станом на дату подання позову до суду сума боргу залишається не сплаченою в повному обсязі.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення визначеної позивачем суми фактичних витрат пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 12 450,25 грн., які відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Дійсний зміст правовідносин, які виникли між сторонами, регулюється не тільки приписами Закону України "Про страхування", а і загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 р. №6-49цс14 та від 02.12.2015 р. №6-691цс15).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АЕ/6705835 та положення статей 9, 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 993 ЦК України, суд вказує на те, що на відповідачеві за полісом № АЕ/6705835 лежить обов'язок відшкодувати за спірним страховим випадком 13 450,25,00 грн., що не перевищує ліміту відшкодування (відповідно до ліміту полісу АЕ/6705835 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 50 000,00 грн.).

Згідно ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до умов полісу № АЕ/6705835 розмір франшизи становить 1000,00 грн. Отже сума зобов'язання, що має бути сплачена відповідачем становить 12 450,25 грн. = (13450,25 грн. - 1000,00 грн. франшизи).

Отже, відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», умов договору на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування та заяви страхувальника про узгодження розміру страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «АХА Страхування" було здійснено перерахування грошових коштів на реквізити страхувальника у розмірі 12450,25 грн., що підтверджується страховим актом №АХА2141197 від 09.08.2016 та платіжними дорученнями №260528 від 10.08.2016.

За встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному розмірі 12450,25 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців (вул. Артема), будинок 37-41, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «АХА Страхування" (04070, м.Київ, вул. Іллінська, будинок 8, ) 12 450 (дванадцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 25 коп. страхового відшкодування, а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.10.2017

Суддя І.І. Борисенко