РІШЕННЯ

04 жовтня 2017 року Справа № 913/677/17

Провадження № 19/913/677/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел ОСОБА_1», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 252 302 грн. 73 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність від 18.09.2017,

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 01-026/1032 від 23.12.2016,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу в сумі 225212,89 грн., 3% річних у сумі 4596,89 грн., інфляційні нарахування в сумі 22493,00 грн., за укладеним між сторонами договором про надання послуг № АМК-1366-2015-усл від 31.12.2015.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін у справі.

Представником позивача у судовому засіданні надано письмову заяву від 04.10.2017 про заміну предмету позову, якою позивач фактично зменшив розмір заявленої до стягнення суми основного боргу з 225 212,89 грн. до 225 212,84 грн.

Оскільки під час подачі позову до суду позивачем була допущена арифметична помилка щодо нарахування суми основного боргу, яка заявою про заміну предмету позову була виправлена, суд вважає цю заяву заявою про виправлення арифметичної помилки.

Відповідач, ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», у відзиві на позовну заяву № 026-56/2 від 18.09.2015 заперечень проти позову не висловив та підтвердив часткове виконання грошового зобовязання за договором № АМК-1366-2015-усл від 31.12.2015, за період з червня по грудень 2016 року, в сумі 12393,58 грн.

Крім того, 22.09.2017 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання № 026-56/3 від 18.09.2017 про розстрочку виконання рішення суду у даній справі на 3 (три) місяці зі сплатою суми позову щомісяця рівними частинами.

Заява обґрунтована наявними доказами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, приймаючи позицію відповідача щодо спірних відносин, суд встановив такі фактичні обставини.

31 грудня 2015 року між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг № АМК-1366-2015-усл (далі - договір) (а.с. 31-77), відповідно до умов якого відповідач (замовник) доручив, а позивач (виконавець) зобовязався надавати комплекс послуг з прибирання приміщень та площ замовника, а також нежитлових приміщень, адреса, площі та вартість обслуговування яких зазначені у додатку № 1 до цього договору.

Згідно з умовами договору вартість послуг визначається шляхом встановлення фіксованої вартості за обслуговування обєкта, визначеній у додатках № 1 та № 2 до договору.

Відповідно до умов п.п. 3.2, 3.3 договору прийом-передача наданих за місяць послуг здійснюється сторонами в кінці кожного місяця за актом наданих послуг, який надається виконавцем в 2-х примірниках до 30-31 числа кожного місяця.

Згідно з п. 3.9 договору відповідач повинен здійснити оплату наданих послуг протягом 30 календарних днів після підписання акту наданих послуг.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлені договором послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами наданих послуг (а.с. 78-101).

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг виконав не у повному обсязі, здійснивши часткову оплату в розмірі 12393,58 грн.

Сума боргу, на час звернення позивача з позовом до суду, становить 225212,84 грн. та відповідачем не спростовується.

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобовязання за договором, позивачем на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4596,89 грн. за період з 01.09.2016 по 27.07.2017 та інфляційні втрати в сумі 22493,00 грн. за період з вересня 2016 року по червень 2017 року, з урахуванням кожного окремого акту надання послуг, що підтверджується розрахунком позивача, наявним у матеріалах справи (а.с. 9-13).

Письмовим відзивом відповідачем позовні вимоги фактично визнані.

Під час судового розгляду справи доказів повної або часткової сплати суми боргу відповідачем надано не було.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послуга, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами у справі договору про надання послуг. Обовязок з оплати наданих послуг відповідачем своєчасно та у повному обсязі виконаний не був.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків, суд дійшов висновку, що розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

В силу ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду викладені у ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд має право за заявою сторони залежно від обставин справи розстрочити або відстрочити виконання рішення суду. Підставою для розстрочки або відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у передбачений законом строк. За заявою сторони суду надане право надавати розстрочку або відстрочку виконання рішення лише у виняткових випадках.

Відповідач обґрунтував свою заяву обставинами, що носять виключний характер, що підтверджено відповідними доказами, доданими до клопотання.

Розглядаючи клопотання відповідача, суд виходить з того, що господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, тому розглядаючи цю заяву відповідача, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд враховує докази (а.с. 157-197), які додані відповідачем до заяви в обґрунтування виняткових обставин, які мають вплинути на надання йому розстрочки:

- лист Служби безпеки України від 15.08.2015 за № 16/3977,

- фінансова звітність за перший квартал 2017 року,

- відомості про тимчасове обмеження щодо перевезень,

- акти розслідування аварії № І 35/15 за період з 21.01.2015 по 17.07.2016, тощо.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає, що клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення слід задовольнити з огляду на співвідношення майнових інтересів сторін та те, що у виникненні заборгованості за спірним договором існує вина відповідача.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні до господарського суду Луганської області з позовною заявою ТОВ «Імпел ОСОБА_1», платіжним дорученням № 271 від 28.07.2017 було сплачено судовий збір у розмірі 3797,20 грн., в той час, як згідно з п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно було сплатити 3784,54 грн. судового збору.

Переплата судового збору за даним позовом становить 12,66 грн.

У відповідності з приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином наразі існує необхідність повернення ТОВ «Імпел ОСОБА_1» з Державного бюджету України судового збору в розмірі 12,66 грн., який у відповідності до приписів Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Витрати зі сплати судового збору в розмірі 3784,54 грн. слід покласти на відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, буд. 20-А, код 05441447, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел ОСОБА_1», 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 38-Б, кім. 12, код 35634872, борг в сумі 225212,84 грн., 3% річних у сумі 4596,89 грн., інфляційні нарахування в сумі 22493,00 грн., разом - 252302,73 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3784,54 грн.

3. Заяву про розстрочку виконання рішення суду задовольнити.

4. Розстрочити виконання рішення на 3 (три) місяці, зі сплатою грошових коштів рівними частинами по 84100,91 грн. щомісяця, починаючи з жовтня 2017 року.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 09.10.2017.

Суддя А.Г. Ворожцов