ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017р. Справа № 917/723/17

за первісним позовом Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу", вул. О. Теліги, 8,Київ 112,04112

до відповідачів 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", вул. Римарська, 16, кв.13, м. Харків,61057

2) Приватне підприємство "Рост Електромонтаж", вул. Половка, 95/2, кв.43, м. Полтава, 36034

про стягнення 184 225, 33 грн. та розірвання договору

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", вул. Римарська, 16, кв.13, м. Харків,61057

до відповідачів: 1. Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу", вул. О. Теліги, 8,Київ 112,04112;

2. Приватного підприємства "Рост Електромонтаж", вул. Половка, 95/2, кв.43, м. Полтава, 36034

про зобов'язання Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу" поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 300 тонн соняшника українського походження

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача №1 за зустрічним позовом: відсутні

від відповідача№1 за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом: Чернишов Б. С. дов. №06/06 від 06.06.2017 року

від відповідача№2 за первісним та зустрічним позовами: відсутні

Обставини справи: Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд"; 2) Приватного підприємства "Рост Електромонтаж" про: стягнення солідарно з Приватного підприємства "Рост Електромонтаж" ( в межах суми 10000,00 грн.) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" пені у розмірі 99245,90 грн., інфляційних витрат у розмірі 67078,06 грн., 3% річних у розмірі 17901,37 грн. за договором поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року; 2. розірвання договору поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу".

Суд ухвалою від 22.05.2017 року порушив провадження у справі №917/723/17 та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 06.06.2017 року.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання 06.06.2017 року суд відклав розгляд справи на 18.07.2017 року (арк. с. 68-69).

18.07.2017 року до початку слухання справи по суті від відповідача №1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд") надійшла зустрічна позовна заява до відповідачів: 1. Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу"; 2. Приватного підприємства "Рост Електромонтаж" про зобов'язання Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу" поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 300 тонн соняшника українського походження (арк. с. 77-79).

Суд ухвалою від 18.07.2017 року прийняв зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" до розгляду та відклав розгляд справи на 08.08.2017 року (арк. с. 120).

08.08.2017 року від відповідача №1 за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, для надання часу сторонам врегулювати даний спір шляхом укладення мирової угоди (арк. с. 124).

Представник позивача за первісним позовом та відповідача №1 за зустрічним позовом підтримав клопотання від відповідача №1 за первісним позовом про відкладення слухання справи.

Суд ухвалою від 08.08.2017 року задовольнив клопотання ТОВ "Азотфострейд" про відкладення слухання справи та відклав розгляд справи на 05.09.2017 року (арк. с. 127-128).

05.09.2017 року від відповідача №1 за первісним позовом до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 133-136). Відповідач №1 за первісним позовом у своєму відзиві зазначає, що 16.04.2016 року та 20.04.2016 року заступником директора ТОВ «Азотфострейд» Чаплановим В.О. були здійснені виїзди на поля ДП «ЦСЕНСМ», на підставі вказаних виїздів Чаплановим В.О. були складені відповідні доповідні записки. У вказаних доповідних записках зазначалось, що ДП «ЦСЕНСМ» не здійснюються відповідні заходи для виконання Договору № 933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року, тобто є загроза неотримання товару відповідачем №1 за первісним позовом. Як зазначено у відзиві, вказані фактори в подальшому підтвердились наказом № 90 від 23.09.2016 року «Про службове розслідування», в якому вказано, що заступником директора ДП «ЦСЕНСМ» не внеслись мінеральні добрива та гербіциди, що призведе до недобору врожаю. Також 26.09.2016 року ДП «ЦСЕНСМ» заборонило відвантажувати товар на адресу ТОВ «Азотфострейд», отже з боку позивача за первісним позовом не виконувались зобов'язання по поставці товару. Крім того, згідно поданого відзиву, відповідач №1 за первісним позовом заперечує проти відшкодування витрат на правовому допомогу. Відповідач №1 за первісним позовом вказує, що між позивачем за первісним позовом та адвокатом Колотіловою І. був укладений договір про надання правової допомоги, отже саме адвокат Колотілова І. зобов'язана бути присутня в судових засіданнях, однак в судові засідання з'являється лише представник позивача та діє на підставі довіреності. Тому ТОВ «Азотфострейд» просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До відзиву додано копії доповідних та копії наказів та розпоряджень (арк. с. 137-143).

В судовому засіданні 05.09.2017 року суд розпочав слухання справи по суті та відклав її розгляд на 28.09.2017 року (акр. с. 149-151).

Відповідач №2 за первісним та за зустрічним позовом повноважного представника в судове засідання 28.09.2017 року не направив, був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), вимоги попередніх ухвал суду не виконав.

Позивач за первісним (відповідач №1 за зустрічним позовом) в судове засідання 28.09.2017 року не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином позивача за первісним позовом (відповідач №1 за зустрічним позовом) та відповідача№2 за первісним позовом (відповідач №2 зустрічним позовом) про дату, час і місце судового розгляду, то справа розглядається без участі представника позивача за первісним позовом (відповідач №1 за зустрічним позовом) та відповідача№2 за первісним позовом ( відповідач №2 зустрічним позовом) за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача №1 за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні 28.09.2017 року підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом і просив суд їх задовольнити та заперечував проти задоволення первісного позову.

В судовому засіданні 28.09.2017 року суд оголосив вступну і резолютивну частини рішення та повідомив дату складення повного тексту рішення згідно статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

13.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» (покупець, відповідач №1 за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) та Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу» (постачальник, позивач за первісним позовом, відповідач №1 за зустрічним позовом) було укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-0 (арк. с. 12-15).

Крім того, додатком №1 до договору поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-0 сторони погодили порядок розрахунку ринкової ціни реалізації сільськогосподарської продукції , вирощеної на виконання договору (арк. с. 16).

Умовами договору поставки зерна майбутнього врожаю сторони погодили наступне:

- в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцю 300 метричних тонн соняшнику товарного, якістю згідно ДСТУ7011:2009 (надалі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його (п. 1.1. договору);

- термін поставки: по 01.11.2016 включно (п. 1.2 договору);

- поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання покупцем та постачальником акту приймання-передачі відповідної партії товару на умовах поставки, передбачених цим договором (п. 1.2.1. договору);

- сторони погодили, що вартість товару узгоджується сторонами виходячи з ринкових цін на товар, що діятимуть на дату здійснення остаточного розрахунку. Порядок визначення ринкової вартості товару визначається у додатку №1 до цього договору (п.2.1 договору);

- оплата товару покупцем вважається здійсненою у разі надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

2.3.1. покупець здійснює перший транш попередньої оплати у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару, що поставляється згідно додатків до цього договору у строк до 20.04.2016 року включно.

2.3.2. покупець здійснює другий транш попередньої оплати у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару, що поставляється згідно додатків до цього договору у строк до 01.05.2016 року включно.

2.3.3. остаточна оплата - на протязі 5 банківських днів з дати поставки товару згідно умов п. 1.2.1 цього Договору. Остаточна оплата за товар вираховується наступним чином:

ОП= КТ х (ВТ- ПП)

де

ОП- розмір остаточної оплати, передбачений п.2.3.3. договору;

КТ- кількість товару, поставленого покупцю (в тонах);

ВТ- вартість однієї метричної тонни, згідно ринкових цін на товар, що діють на дату поставки, відповідно до умов п.2.1. договору;

ПП- попередня оплата, здійснена відповідно до п. 2.3.1., п.2.3.2. договору (п. 2.3. договору);

- у разі невиконання (неналежного виконання) зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України та/або цим договором (п. 3.1. договору);

- у разі порушення покупцем строків та порядку оплати, встановлених даним договором покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період несвоєчасної оплати від розміру простроченого платежу за кожен день простроченого зобов'язання (п. 3.2. договору);

- строк дії договору: з дати набуття чинності - до 31.12.2016 року, а в частині виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором - до моменту їх повного та належного виконання (6.4. договору).

Крім того, судом вставлено, що 24.10.2016 року між Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу» (кредитор, позивач за первісним позовом, відповідач №1 за зустрічним позовом) та Приватним підприємством «Рост Електромонтаж» (поручитель, відповідач №2 за первісним та зустрічним позовом) було укладено договір поруки ( арк. с. 18-19).

Згідно п. 1.1 договору поруки поручитель поручився перед Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу» (надалі- кредитор) за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» (надалі - боржник) щодо виконання зобов'язання за договором поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 (надалі - основний договір), укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» та Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу», в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. договору поруки у випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В обґрунтування первісного позову позивач посилається на наступне.

Сторонами у п. п. 2.3.1. та 2.3.2. пункту 2.3. договору поставки зерна майбутнього врожаю було погоджено, що покупцем здійснюється попередня оплата товару двома траншами: перший транш попередньої оплати - у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару - до 20.04.2016 року включно; другий транш попередньої оплати - у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару - до 01.05.2016 року включно.

Оскільки, у пункті 1.1 договору поставки зерна майбутнього врожаю було встановлено кількість товару, який має бути поставлений за цим договором - 300 метричних тонн, то розмір одного траншу у відповідності до п. 2.3 Договору поставки на думку позивача становить 300 000,00 грн.

З огляду на наведене, на думку позивача, відповідач №1 за первісним позовом повинен був оплатити позивачу попередньо оплату шляхом перерахування 300 000,00 грн. на рахунок постачальника до 20.04.2016 (перший транш) та 300 000,00 грн. - до 04.05.2016 (другий транш).

Проте, як вказує позивач, відповідач №1 за первісним позовом свого грошового зобов'язання у визначений строк не виконав, у зв'язку з чим останній є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання перед позивачем у розмірі 300 000,00 грн. починаючи з 21.04.2016 року та 300 000,00 грн. починаючи з 05.05.2016 року.

Вважаючи свої права порушеними позивач, посилаючись на п. 3.2. договору поставки поставки зерна майбутнього врожаю, ст. ст. 625 ЦК України, звернувся до суду з вимогами щодо стягнення солідарно з відповідача №2 за первісним позовом ( в межах суми 10000,00 грн. на підставі договору поруки б/н від 24.10.2016 року) та відповідача №1 за первісним позовом заборгованості за договором поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року, яка складається з: 99245,90 грн. пені за порушення грошового зобов'язання за періоди: з 21.04.2016 року - 20.10.2016 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); з 05.05.2016 року - 04.11.2016 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); 67078,06 грн. інфляційних за періоди: з 21.04.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); з 05.05.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); 17901,37 грн. 3% річних за періоди: з 21.04.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); з 05.05.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.).

Крім того, позивач за первісним позовом просить суд розірвати договір поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу" у зв'язку з істотним порушенням відповідачем №1 за первісним позовом його умов в частині внесення попередньої оплати.

В обґрунтування зустрічного позову позивач посилається на наступне.

В пункті 1.2 договору поставки зерна майбутнього врожаю сторони погодили термін поставки до 01.11.2016 року. Умовами договору поставки зерна майбутнього врожаю сторонами не було передбачено той факт, що постачальником здійснюється поставка вказаної продукції виключно після проведення 100 % передплати за товар.

Як вказує позивач за зустрічним позовом, станом на 17.07.2017 року відповідачем №1 за зустрічним позовом порушено зобов'язання по поставці товару. Крім того позивач за зустрічним позовом вказує на те, що в продовж дії договору відповідачем №1 за зустрічним позовом не було направлено будь-яких листів-повідомлень про відмову від одностороннього виконання договору або його розірвання у зв'язку з порушенням ТОВ «Азотфострейд» оплати за товар.

Вважаючи свої права порушеними позивач посилаючись на положення ст. ст. 525, 526,530 ЦК України звернувся до суду з вимогами про зобов'язання Державне підприємство "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу" поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 300 тонн соняшника українського походження.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем за первісним позовом (відповідачем №1 за зустрічним позовом) та відповідачем №1 за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Умовами договору п. п. 2.3.1. та 2.3.2. пункту 2.3. договору поставки зерна майбутнього врожаю між сторонами було погоджено, що покупцем здійснюється попередня оплата товару двома траншами: перший транш попередньої оплати - у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару - до 20.04.2016 року включно; другий транш попередньої оплати - у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару - до 01.05.2016 року включно.

Стаття 693 Цивільного кодексу України визначає термін поняття попередньої оплати.

Попередньою визнається повна або часткова оплата товару покупцем до його передачі продавцем у строк, встановлений договором. При цьому термін цієї оплати не обов'язково повинен бути максимально наближений до моменту передачі товару продавцем.

Якщо термін попередньої оплати договором не передбачений, то він визначається за правилами ст. 530 Цивільного кодексу України.

Договірні умови про попередню оплату не можна розглядати як встановлення форми або порядку розрахунків. Умова про попередню оплату є умовою про момент платежу, що передує терміну передачі товару.

Судом встановлений факт, що відповідачем №1 за первісним позовом не проведена попередня оплата товару за умовами договору поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року і цей факт не спростовується самим відповідачем №1 за первісним позовом.

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги, позивач зазначав про порушення відповідачем №1 за первісним позовом п. п. 2.3.1, 2.3.2. пункту 2.3. договору поставки зерна майбутнього врожаю, що є підставою для застосування пунктів 3.1. і 3.2. договору поставки зерна майбутнього врожаю, ст. 625 ЦК України для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та інфляційних втрат і 3% річних за неналежне виконання договірних зобов'язань відповідачем №1 за первісним позовом.

На підставі вищевикладеного позивач за первісним позовом заявив до стягнення з відповідача №1 за первісним позовом та з відповідача №2 за первісним позовом ( в межах суми 10000,00 грн. на підставі договору поруки б/н від 24.10.2016 року):

- 99245,90 грн. пені за порушення грошового зобов'язання за періоди: з 21.04.2016 року - 20.10.2016 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); з 05.05.2016 року - 04.11.2016 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.);

- 67078,06 грн. інфляційних за періоди: з 21.04.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); з 05.05.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.);

- 17901,37 грн. 3% річних за періоди: з 21.04.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.); з 05.05.2016 року - 05.05.2017 року (на суму заборгованості в розмірі 300000,00 грн.).

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних керуючись наступним.

У пункті 3.1. договору поставки зерна майбутнього врожаю сторони погодили, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України та/або цим договором.

Згідно п. 3.2. договору поставки зерна майбутнього врожаю у разі порушення покупцем строків та порядку оплати, встановлених даним договором покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період несвоєчасної оплати від розміру простроченого платежу за кожен день простроченого зобов'язання.

Відповідно до п. 1.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 (далі - Постанова Пленуму) пеня та інші нарахування у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань визначаються позивачем у твердій сумі на час подання позову і включаються в ціну останнього. Розрахунок відповідної суми може бути викладений у позовній заяві або доданий до неї; в останньому випадку він підписується особою, яка його склала, або особою, яка підписала позовну заяву.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання (пункт 1.12. Постанови Пленуму).

Так, з розрахунку позивача, наданого до первісного позову вбачається, що розмір відповідних санкцій розраховувався ним з 21.04.2016 року (тобто з наступного дня, після якого покупець повинен був здійснити оплату вартості продукції згідно п. 2.3.1. договору) та з 5.05.2016 року (тобто з наступного дня (з урахування вихідних), після якого покупець повинен був здійснити оплату вартості продукції згідно п. 2.3.2. договору), а в якості простроченої заборгованості, на яку ним нараховувалися пеня, інфляційні втрати та 3% річних відповідачем була взята сума 300000,00 грн. ( розмір траншу).

Розмір одного траншу у відповідності до п. 2.3 договору та з урахуванням положень п. 1.1. договору на думку позивача становить 300 000,00 грн.

Отже, сума попередньої оплати визначена позивачем шляхом множення 1000,00 грн. за кожну тонну товару, що поставляється згідно додатків до цього договору на загальну кількість товару вказаного в договорі (300 тон).

Згідно п. 2.8., 3.2. Постанови Пленуму пеня за порушення грошового зобов'язання обчислюється лише у відсотках до суми простроченого платежу. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Враховуючи наведені приписи, суд зазначає, що для обчислення розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних необхідними складовими, зокрема, є: конкретна (обґрунтована) сума боргу у відповідний період та точний (встановлений договором) строк здійснення кожного окремого платежу.

Разом з цим п.п. 2.3.1., 2.3.2. пункту 2.3. договору поставки зерна майбутнього врожаю не містять чітко унормовану кількість тон товару, з яких обраховується попередня оплата у розмірі 1000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тонну товару.

Крім того, в пункті 2.3.3. договору поставки зерна майбутнього врожаю зазначено, що остаточна оплата - на протязі 5 банківських днів з дати поставки товару згідно умов п. 1.2.1 договору. Як було вище зазначено, термін поставки по 01.11.2016 року включно (п. 1.2. договору). Однак зі змісту договору знов таки не вбачається, яку саме частину оплати покупець повинен здійснити після поставки останньої партії продукції.

Вказані суперечності унеможливлюють правомірне обчислення розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, в Постанові Вищого господарського суду України від 24.10.2016 року по справі №905/1329/16 викладена правова позиція, що умова про попередню оплату є умовою про момент платежу, що передує терміну передачі товару і не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову в частині стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

При вирішенні первісного позову частині вимог про розірвання договору поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу" суд керувався наступним.

Згідно ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 6.4 договору поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року, строк дії договору: з дати набуття чинності - до 31.12.2016 року.

Отже, на час подання позову до господарського суду договір між сторонами припинив свою дію і тому не має підстав для задоволення позовної вимоги в частині його розірвання.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін), або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Умовами договору п. п. 2.3.1. та 2.3.2. пункту 2.3. договору поставки зерна майбутнього врожаю між сторонами було погоджено, що покупцем здійснюється попередня оплата товару двома траншами: перший транш попередньої оплати - у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару - до 20.04.2016 року включно; другий транш попередньої оплати - у розмірі 1 000,00 грн. (з ПДВ) за кожну тону Товару - до 01.05.2016 року включно.

Разом з цим, судом встановлений факт, що відповідачем №1 за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) не проведена попередня оплата товару за умовами договору поставки зерна майбутнього врожаю №933-19/2016-Ф від 13.04.2016 року.

Враховуючи викладене, саме позивач за зустрічним позовом порушив умови укладеного договору поставки зерна майбутнього врожаю, оскільки не перерахував в строк визначений п. п. 2.3.1. та 2.3.2. пункту 2.3. договору попередню оплату чим позбавив можливості відповідача №1 за зустрічним позовом виконати свої зобов'язання за договором поставки зерна майбутнього врожаю щодо поставки товару.

Таким чином, відповідач №1 за зустрічним позовом правомірно зупинив виконання свого обов'язку з поставки товару у зв'язку з невиконанням позивачем за зустрічним позовом свого зобов'язання з попередньої оплати, що не суперечить вимогам ст.ст. 538, 693 ЦК України.

На підставі вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір за первісним позовом покладається на позивача за первісним позовом, а судовий збір за зустрічним позовом покладається на позивача за зустрічним позовом.

Крім того, на позивача за первісним позовом покладаються судові витрати, понесені ним на оплату послуг адвоката у відповідності до приписів ст. 49 ГПК України .

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні первісного позову відмовити.

2. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Повне рішення складено 03.10.2017 року

Суддя Тимощенко О.М.