ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" жовтня 2017 р.Справа № 916/2759/15

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Петренко Н.Д.

при секретарі судового засідання Арзуманяні В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 громадської організації «Клуб мисливців та рибалок Дністро»

до відповідачів:

1) ОСОБА_2 міської ради,

2) товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі ОСОБА_2 філії ТОВ «Інфоксводоканал»,

3) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Біляївської міської ради,

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Управління Держгеокадастра у Біляївському районі Одеської області,

про визнання нечинним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (голова правління);

від ОСОБА_2 міської ради: ОСОБА_4, довіреність у матеріалах справи (т.4, а.с. 55),

від товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі ОСОБА_2 філії ТОВ «Інфоксводоканал»: не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується особистим підписом присутнього в попередньому судовому засіданні по справі № 916/2759/15, яке проводилось 22.09.2017 о 11:45, представника за дорученням ОСОБА_5 на довідковому листі про відкладення розгляду справи № 916/2759/15 на 02.10.2017 о 12:30 (т.4, а.с. 64),

від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області: ОСОБА_6, довіреність у матеріалах справи (а.с. 56),

від третьої особи - Біляївської міської ради: не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується особистим підписом присутнього в попередньому судовому засіданні по справі № 916/2759/15, яке проводилось 22.09.2017 о 11:45, представника за дорученням ОСОБА_7 на довідковому листі про відкладення розгляду справи № 916/2759/15 на 02.10.2017 о 12:30 (т.4, а.с. 64),

від третьої особи - Управління Держгеокадастра у Біляївському районі Одеської області: не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Ухвала суду від 22.09.2017 про відкладення розгляду справи № 916/2759/15 на 02.10.2017 направлялась Управлінню Держгеокадастру в Біляївському районі у відповідності до Інструкції з діловодства в господарських судах, що підтверджується відмітками про розсилку на зворотньому аркуші ухвали суду (т. 4, а.с. 68). Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення про сповіщення Управління Держгеокадастру в Біляївському районі про дату, час та місце судового засідання по справі № 916/2759/15 вручено 29.09.2017 (т.4, а.с. 71).

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 громадська організація "Клуб мисливців та рибалок Дністро" звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 міської ради та ТОВ "Інфокс" в особі ОСОБА_2 філії "Інфоксводоканал", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Біляївської міської ради та Управління Держгеокадастру у Біляївському районі про визнання нечинним з 04.06.2004 р. Державного акта серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р. на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 248,72га розташованої на території Біляївської міської ради за межами населеного пункту (кадастровий номер :01:003:0001), що виданий КП "Одесводоканал" на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 152/2002 від 20.03.2002 р. та який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 92, 93, 120, 123, 124, 141 та 202 Земельного кодексу України обґрунтовані тим, що позивач з 04.03.2009 р. є власником нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці.

17.06.2013 р. розпорядженням ОСОБА_2 обласної держадміністрації № 602/А-2013 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду на 49 років орієнтованою площею 6,00 га із земель водного фонду для обслуговування та експлуатації бази стоянки моторних та веслових човнів, боксів для зберігання приладдя, будинків відпочинку рибалок та мисливців, розташованих за адресою: вул. Генерала Глібова, 2а, м. Біляївка, Біляївського району, Одеської області (за межами населеного пункту).

Проте, 25.03.2014 р. управлінням Держземагентства у Біляївському районі Одеської області позивачу було відмовлено в погодженні проекту землеустрою з підстав відсутності погодження землекористувача на вилучення частини земельної ділянки її користувачем - КП "Одесводоканал", який згідно з даними "Книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею", зареєстровано державний акт на право постійного користування серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р.

Позивач зазначав, згідно з довідкою державної служби статистики Головного управління статистики в Одеській області від 29.03.2009 р. № 05-03-19/653 вказане КП "Одесводоканал" 04.06.2004 року ліквідовано, що є підставою, на його думку, для визнання нечинним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Біляївська міська рада у поясненнях на позовну заяву вказувала на наявність підстав для її задоволення з огляду на те, що рішенням Біляївської міської ради № 649-18/V від 04.06.2008 р. було припинено КП "Одесводоканал" право користування земельною ділянкою на підставі клопотання Управління з контролю за використанням та охороною земель у Одеській області, яким у відповідності до визначених Законом повноважень було встановлено факт незаконного використання ТОВ "Інфокс" земельної ділянки та факт припинення КП КП "Одесводоканал", а відтак і втрату чинності державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

У поясненнях Біляївська міська рада зазначала, що ОСОБА_2 обласною радою зазначений об'єкт було передано ОСОБА_2 міській раді, якою на базі об'єкту було створене КП "Одесводоканал", а у 2003 році ОСОБА_2 міською радою укладено договір оренди цілісного майнового комплексу з ТОВ "Інфокс" на 49 років, а КП "Одесводоканал" ліквідовано. Відповідач вважає, що з огляду на приписи статей 59 Господарського кодексу України та статті 141 Земельного кодексу України у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання - КП "Одесводоканал" державний акт на право постійного користування земельною ділянкою втратив свою чинність.

ТОВ "Інфокс" в особі ОСОБА_2 філії "Інфоксводоканал" у відзиві на позовну заяву просило відмовити у її задоволенні, вказуючи, що згідно з рішенням ОСОБА_2 міської ради КП "Одесводоканал" від 17.12.2003 р. № 2038-ХХІV та договору оренди цілісного майнового комплексу КП "Одесводоканал" від 17.12.2003 р., ОСОБА_2 міська рада є орендодавцем і власником переданого в оренду цілісного майнового комплексу, а відповідно до пункту 1.1 статуту ТОВ "Інфокс" товариство є правонаступником всіх прав та зобов'язань КП "Одесводоканал", про що внесено відомості до ЄДРПОУ. Обставини правонаступництва підтверджені також рішенням у адміністративній справі № 815/2601/14. Вказане свідчить про безпідставність позовних вимог та відсутність підставі для застосування пункту в) частини 1 статті 141 Земельного кодексу України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.09.2016 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку позивач фактично намагається отримати рішення суду про те, що у вказану дату відбулись певні юридичні факти які мають правові наслідки, що на думку суду, не є належним засобом захисту права, оскільки встановлення фактів не може бути самостійною вимогою в господарському процесі та в даному випадку не призведе до захисту або поновлення права позивача. Крім того, як зазначено судом, з матеріалів справи не вбачається, що спір виник з вини чи внаслідок неправомірних дій будь-кого з відповідачів.

За апеляційною скаргою ОСОБА_1 громадської організації "Клуб мисливців та рибалок Дністро" ОСОБА_2 апеляційний господарський суд, переглянувши рішення господарського суду Одеської області від 26.09.2016 р. в апеляційному порядку, постановою від 31.01.2017 р. залишив його без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 громадської організації "Клуб мисливців та рибалок Дністро" задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. у справі № 916/2759/15 та рішення господарського суду Одеської області від 26.09.2016 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Скасовуючи попередні судові рішення, суд касаційної інстанції зауважив, що судами залишено поза увагою наявність в матеріалах справи рішення Біляївської міської ради № 649-18/V від 04.06.2008 р. про припинення КП "Одесводоканал" права постійного користування на земельну ділянку площею 248,72 га, яка розташована на території Біляївської міської ради, а також те, що рішенням Біляївської міської ради № 823-25-Y від 16.01.2009 р. надано ТОВ "Інфокс" згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 136,6 га у довгострокову оренду на 45 років для експлуатації нежитлових будівель на території Біляївської міської ради.

Вищий господарський суд України також зазначив, що згідно з договорами купівлі продажу земельних ділянок від 01.02.2008 р., укладених між Біляївською міською радою та ТОВ "Інфокс", останнім були придбані земельні ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,1829 га та 0,5116 га у м. Біляївка, Одеської області, вул. Леніна, 404 для експлуатації будівель та споруд підстанції ПС110/35/6кВ "Біляївка". Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2009 р. ОСОБА_1 громадська організація "Клуб мисливців та рибалок Дністро" є власником нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, сул. ОСОБА_8, 2-а згідно із судовим рішенням господарського суду Одеської області у справі № 15/06-09-204 від 06.02.2009 р. Проте, в порушення приписів статті 43 ГПК України, вказане не було об'єктом дослідження під час розгляду справи, відповідні обставини на підставі досліджених наявних у матеріалах справи доказів не встановлювались.

Окрім викладеного, судова колегія касаційної інстанції посилалася на положення статті 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення судового рішення та видачі позивачу витягу про реєстрацію права власності), статті 377 Цивільного кодексу України (у відповідній редакції), відповідно до яких, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Вказана правова позиція, викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 р. № 6-2225цс, що було залишено поза увагою суду першої та апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 18.05.2017 року справу № 916/2759/15 прийнято до провадження судді Петренко Н.Д. (т. 3, а.с. 219).

12.06.2017 року позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій, окрім первісно заявлених позовних вимог, просив суд визнати протиправними та скасувати внесені до державного земельного кадастру відомості, якими 26.03.2015 року до розділу першого Поземельної книги 0001003 відкритої 11.07.2003 року, внесено запис № 001 «Цільове призначення» - землі промисловості, транспорту та звязку, запис № 003 «Право власності», згідно якого власником земельної ділянки зазначено комунальне підприємство «Одесаводоканал», запис № 004 «Суть змін», запис №005 «Суть змін» (т.3, а.с. 225-230).

Вищевказана заява не була прийнята судом, що сторонам оголошено в судовому засіданні, яке відбулося 18.09.2017 о 10:30, оскільки положення ст. 22 ГПК України не дають права позивачу одночасно змінювати і предмет, і підставу позову, а тому позов розглядався судом в редакцій первісної позовної заяви (т.1, а.с. 35-39).

Ухвалою від 17.07.2017 року до участі у справі відповідача залучено Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

22.09.2017 року позивач ОСОБА_1 громадська організація "Клуб мисливців та рибалок Дністро" подав суду клопотання про вихід за межі позовних вимог в порядку ст. 83 ГПК України (т.4, а.с. 57).

У судовому засіданні голова правління ОСОБА_1 громадської організації "Клуб мисливців та рибалок Дністро" наполягав на задоволенні позову, посилався на набуття позивачем права власності на нерухоме майно за адресою м.Біляївка Біляївського району, вул. Генерала Глібова, 2а, вжиття позивачем заходів щодо оформлення землекористування, насамперед розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6га у довгострокову оренду, відмову 25.03.2014р. управлінням Держземагенства у Біляївському районі Одеської області у погодженні проекту землеустрою з підстав відсутності погодження землекористувача (комунального підприємства „Одесаводоканал) на вилучення частини земельної ділянки, звернення до окружного адміністративного суду з позовом про визнання нечинним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, задоволення адміністративного позову постановою від 02.06.2014р., скасування вказаної постанови в апеляційному порядку та залишення без змін постанови апеляційної інстанції під час касаційного перегляду. Вказує на закриття провадження по адміністративній справі в частині визнання нечинним державного акту з посиланням на те, що спір з цього приводу повинен розглядатися господарським судом, та на відмову у задоволенні решти позовних вимог. Позивач вважає, що припинення діяльності КП „Одесводоканал відповідно до вимог земельного законодавства, насамперед ст.141 Земельного Кодексу України, тягне за собою припинення права землекористування.

Відповідачі ОСОБА_2 міська рада, ТОВ "Інфокс" та Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вимоги позивача не визнали.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вважало, що воно не є належним відповідачем у справі, а представники ОСОБА_2 міської ради та ТОВ "Інфокс" посилались на те, що відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради від 17.12.2003р. № 2038-ХХIV та п.1.1 статуту ТОВ «Інфокс», останній є правонаступником КП „Одесводоканал, яке було ліквідовано шляхом приєднання до ТОВ «Інфокс», також посилалися на договір оренди цілісного майнового комплексу КП „Одесводоканал від 17.12.2003р. та вважали, що ТОВ «Інфокс» є правонаступником щодо правовідносин землекористування. Також вказували на преюдиційність фактів, встановлених під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства.

Представники третіх осіб Біляївської міської ради та Управління Держгеокадастра у Біляївському районі Одеської області в судове засідання 02.10.2017 року не зявились. З наявних в матеріалах справи письмових пояснень по суті позову вбачається, що Біляївською міською радою повністю підтримані заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 громадської організації "Клуб мисливців та рибалок Дністро" (т.4, а.с. 27-28). Біляївська міська рада вказувала, що 04.08.2008 було прийнято рішення № 649-18/V, яким право постійного користування земельною ділянкою КП "Водоканал" було припинено. Піставою для прийняття Біляївською міською радою рішення від 04.08.2008 № 649-18/V були клопотання Управління з контролю за використанням та охороною земель у Одеській області, яке у відповідності до повноважень, визначених Законом України "Про державний контроль за використанням і охороною земель" встановило факт незаконного використання ТОВ "Інфокс" земельної ділянки, факт припинення діяльності підприємства КП "Одесаводоканал" та констатувало втрату чинності державного акту на право постійного користування. З посиланням на положення п. б ст. 6 Закону Україн6и "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ч.1 ст. 59 Господарського кодексу України, ст. 12, ст. 120, п. в ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про державний земельний кадастр" просить задовольнити заявлені вимоги.

В судовому засіданні 02.10.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі № 916/2759/15.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні відповідно до розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 152/2002 від 20.03.2002 року комунальному підприємству „Одесводоканал був виданий державний акт серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003р. на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 248,72га в межах згідно з планом землекористування. В якості призначення земельної ділянки в акті зазначено „для водозабезпечення. Даний державний акт позивач просить визнати нечинним з 04.06.2004р., тобто з дати внесення запису у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.06.2004 за № 3053841 про припинення КП „Одесводоканал.

Позивач наполягає на тому, що вказаний державний акт має бути визнаний судом нечинним з дати припинення підприємства, якому він був виданий, оскільки відсутні підстави для визнання цього акту недійсним, адже позивач не заперечує факту видачі його з дотриманням вимог діючого законодавства та у встановленому порядку.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис від 04.06.2004 за № 3053841 про припинення КП „Одесводоканал.

17.06.2013 р. розпорядженням ОСОБА_2 обласної держадміністрації № 602/А-2013 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду на 49 років орієнтовною площею 6,00 га із земель водного фонду для обслуговування та експлуатації бази стоянки моторних та веслових човнів, боксів для зберігання приладдя, будинків відпочинку рибалок та мисливців, розташованих за адресою: вул. Генерала Глібова, 2а, м. Біляївка, Біляївського району, Одеської області (за межами населеного пункту).

Проте, 25.03.2014 р. Управлінням Держземагентства у Біляївському районі Одеської області позивачу було відмовлено в погодженні проекту землеустрою з підстав відсутності погодження землекористувача на вилучення частини земельної ділянки її користувачем - КП "Одесводоканал", за яким згідно з даними "Книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею", зареєстровано державний акт на право постійного користування серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р.

Судом також встановлено, що позивач звертався до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області, Біляївської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб: Біляївської міської ради, ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив: визнати нечинним з 04.06.2004 року державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 року, виданий комунальному підприємству Одесводоканал, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1 про надання у постійне користування земельної ділянки площею 248,72 га для водозабезпечення, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0001; скасувати реєстрацію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 року, виданий комунальному підприємству Одесводоканал, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1 про надання у постійне користування земельної ділянки площею 248,72 га для водозабезпечення, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0001; зобовязати Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування запису № 1 від 11.07.2003 року про реєстрацію права постійного користування посвідченого державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 року, виданого комунальному підприємству Одесводоканал, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1 про надання у постійне користування земельної ділянки площею 248,72 га для водозабезпечення, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0001.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 позов було задоволено повністю, однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 за апеляційними скаргами ОСОБА_2 міської ради та ТОВ "ІНФОКС" в особі філії „Інфоксводоканал було скасовано, провадження по справі в частині визнання нечинним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою було закрито, в решті позову відмовлено.

За результатами касаційного оскарження постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року у справі №815/2601/14 було залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6 Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Зі змісту постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року у справі №815/2601/14 вбачається, що відповідно до рішення сесії ОСОБА_2 міської ради від 17.12.2003р. №2038-XXIV та договору оренди цілісного майнового комплексу від 17.12.2003р. ТОВ Інфокс є правонаступником всіх прав і зобов'язань комунального підприємства Одесводоканал (п. 1.5 означеного договору). Вказане також підтверджується п. 1.1 статуту ТОВ Інфокс, згідно до якого дана юридична особа є правонаступником комунального підприємства Одесводоканал. Отже, ТОВ Інфокс як правонаступнику комунального підприємства Одесводоканал належить на праві постійного користування земельна ділянка згідно державного акту на право постійного користування від 11.07.2003р. серії І-ОД № 002989.

Суд приймає до уваги преюдиційне значення обставин, встановлених судом адміністративної юрисдикції, щодо правонаступництва ТОВ «Інфокс» в тому числі й в частині земельних правовідносин стосовно спірної земельної ділянки.

Позивач як на підставу позову посилається на п. «в» ст. 141 Земельного кодексу України, якій набрав чинності з 1 січня 2002 року, згідно з яким підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ, організацій.

Проте, у постанові Верховного Суду України від 21.02.2011р. у справі № 21-3а11 було сформовано правову позицію, відповідно до якої приписи пункту в частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво. Тобто, Верховним Судом України був зроблений висновок, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою може бути виключно ліквідація юридичної особи без правонаступництва, а не її реорганізація.

Таким чином, вищевикладене дає підстави суду дійти висновку, що ТОВ Інфокс, як правонаступник КП Одесводоканал, мав право на користування земельною ділянкою, що визначена в державному акті серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р., а тому підстави позову, заявленого ОСОБА_1 громадською організацією "Клуб мисливців та рибалок Дністро" про визнання нечинним з 04.06.2004 р. державного акта серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р. на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 248,72га, є помилковими, а позов, поданий з цих підстав, не може бути задоволений судом.

Разом із тим, суд враховує обовязкові для суду при новому розгляді справи зауваження та вказівки, висловлені у постанові Вищого господарського суду України від 18 квітня 2017 року, а також те, що позивачем було подану суду клопотання в порядку ст. 83 ГПК України про вихід за межі позовних вимог.

Згідно п. 2 ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вийти за межі підстав заявленого позову та частково задовольнити позов, оскільки це необхідно для захисту законних інтересів позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Біляївської міської ради № 649-18/V від 04.06.2008 р. у звязку з припиненням діяльності КП «Одесводоканал» було припинено КП "Одесводоканал" право постійного користування земельною ділянкою площею 248,72 га (т. 2, а.с. 228).

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Не надаючи оцінки законності цього рішення органу місцевого самоврядування, суд зазначає, що з моменту його прийняття Біляївською міською радою у 2008 році, ТОВ «Інфокс» дане рішення в судовому порядку не оскаржувало. В матеріалах справи відсутні докази скасування рішення Біляївської міської ради № 649-18/V від 04.06.2008 р.

Таким чином, хоча ТОВ «Інфокс», як правонаступник КП Одесводоканал, мало право користування земельною ділянкою площею 248,72 га, що визначена в державному акті серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р., воно фактично погодилося із рішенням Біляївської міської ради № 649-18/V від 04.06.2008 р. «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою КП «Одесводоканал» та в подальшому вчинило дії щодо відведення частини вказаної земельної ділянки у довгострокову оренду (т.1, а.с. 145, 146) та щодо викупу у власність двох земельних ділянок зі складу земельної ділянки площею 248,72 га (т.2, а.с. 165-166).

Судом встановлено, що після прийняття рішення № 649-18/V від 04.06.2008 р. та припинення КП "Одесводоканал" право постійного користування земельною ділянкою площею 248,72 га, Біляївською міською радою було здійснено відчуження частин вищевказаної земельної ділянки у власність фізичних та юридичних осіб, в тому числі й на користь ТОВ «Інфокс», були також оформлені свідоцтва про право власності на обєкті нерухомого майна (т.1, а.с. 153- 171). З матеріалів справи також вбачається, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2009 р. позивач ОСОБА_1 громадська організація "Клуб мисливців та рибалок Дністро" є власником нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. Генерала Глібова, 2-а згідно із рішенням господарського суду Одеської області у справі № 15/06-09-204 від 06.02.2009 р. (т. 1 а.с. 45).

16 січня 2009 року Біляївська міська рада рішенням № 823-25/Y надала згоду ТОВ «Інфокс» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 136,6 га у довгострокову оренду на 45 років для експлуатації нежитлових будівель (т.1, а.с. 145).

17.09.2009 року Біляївська районна державна адміністрація Одеської області розпорядженням № 855/2009 надала дозвіл ТОВ «Інфокс» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 15 років загальною площею 136,6 га з метою обслуговування цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», який на даний час знаходиться в оренді ТОВ «Інфокс» (т.1, а.с. 146).

Суд зазначає, що за приписами статті 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент видачі позивачу витягу про реєстрацію права власності) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічні положення закріплені у статті 377 Цивільного кодексу України (у відповідній редакції).

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Окрім того, пунктом "е" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

На вказану вище правову позицію, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 р. № 6-2225цс, вказував як позивач, так і Вищий господарський суд України під час прийняття постанови від 18 квітня 2017 року, вказівки якого для суду є обовязковими при новому розгляді справи згідно ст. 11112 ГПК України.

Відповідно до п. «е» статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою це документ встановленого зразка, який посвідчує право постійного користування земельною ділянкою. В даному випадку Державний акт серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р. на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 248,72га, що був виданий КП "Одесводоканал", вже не може посвідчувати право постійного користування зазначеною ділянкою ні припиненого КП "Одесводоканал", ні його правонаступника ТОВ «Інфокс».

За таких обставин та з огляду на вказані вище положення нормативно-правових актів, чинне, не змінене та не скасоване рішення Біляївської міської ради № 649-18/V від 04.06.2008 р. про припинення КП "Одесводоканал" права постійного користування земельною ділянкою площею 248,72 га, набуття фізичними та юридичними особами права власності на земельні ділянки та обєкти нерухомості, що розташовані в межах цієї земельної ділянки площею 248,72 га, суд дійшов висновку про втрату чинності державним актом на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 248,72га, що був виданий КП "Одесводоканал", у звязку із чим позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання нечинним спірного державного акта.

Судові витрати по справі в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладються судом на позивача та відповідача 2 - товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі ОСОБА_2 філії ТОВ «Інфоксводоканал» в рівних частках, оскільки ні ОСОБА_2 міська рада, ні Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не є належними відповідачами у даному спорі.

Керуючись ст.ст. 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 громадської організації "Клуб мисливців та рибалок Дністро" задовольнити частково.

Визнати нечинним Державний акт серії І-ОД № 002989 від 11.07.2003 р. на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 248,72га, розташованої на території Біляївської міської ради за межами населеного пункту (кадастровий номер :01:003:0001), що виданий КП "Одесводоканал" на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 152/2002 від 20.03.2002 р. та який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1.

В решті позовних вимог відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 09 жовтня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко