РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017Справа №910/10329/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест»

До Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

Славкіної Марини Анатоліївни

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ»

про скасування рішення

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача:- Войцеховський О.В., Чугунов М.В. - по дов.

від відповідача: Оснач О.П. - по дов.

від третьої особи 1: Оснач О.П. - по дов.

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про скасування рішення №11/1-47262 від 23.09.2016р. у формі повідомлення про нікчемність правочину, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Ухвалою від 26.06.2017р. порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 14.07.2017р.

Представником позивача у судовому засіданні 14.07.2017р. було подано письмове підтвердження відсутності аналогічного спору на виконання вимог ухвали суду, а також клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача проти задоволення означеного клопотання не заперечував.

Розглянувши клопотання представника позивача, суд дійшов висновку щодо його задоволення.

Представником відповідача 14.07.2017р. через відділ діловодства суду було подано відзив на позов.

У судовому засіданні 14.07.2017р. представниками сторін було подано спільне клопотання про продовження строків розгляду справи та 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою від 14.07.2017р. строк вирішення спору було продовжено на 15 календарних днів та відкладено розгляд справи на 04.09.2017р.

Ухвалою від 14.07.2017р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Представником позивача у судовому засіданні 04.09.2017р. було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представником відповідача у судовому засіданні 04.09.2017р. було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник третьої особи у судове засідання 04.09.2017р. не з'явився, проте, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.09.2017р. було оголошено перерву на 18.09.2017р.

11.09.2017р. представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник третьої особи у судове засідання 18.09.2017р. не з'явився, проте, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою від 18.09.2017р. відкладено розгляд справи на 25.09.2017р.

Ухвалою від 18.09.2017р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ».

Представник третьої особи 2 у судове засідання 25.09.2017р. не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою від 25.09.2017р. розгляд справи було відкладено на 02.10.2017р.

Представник третьої особи 2 в судове засідання 02.10.2017р. не з'явився про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Представником позивача у судовому засіданні 02.10.2017р. було підтримано позовні вимоги.

Представник відповідача та третьої особи 1 проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, незважаючи на те, що третя особа 2 в процесі розгляду справи так і не скористалась всіма правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 02.10.2017р. у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 02.10.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 1, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) та Публічним акціонерним товариством «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ» (вкладник) було укладено договір №2078-НВ строкового банківського вкладу «Комфорт», відповідно до п.1.1 якого вкладник вносить, а банк приймає на рахунок №4 в користування грошові кошти в сумі 4 500 000 грн. на умовах цього договору.

Згідно п.1.2 договору №2078-НВ від 01.02.2013р. термін повернення вкладу 10.01.2015р.

Процента ставка за вкладом встановлюється в розмірі 14% річних. Поповнення вкладником рахунку не передбачено (п.п.1.3, 1.4 договору №2078-НВ від 01.02.2013р.).

За умовами п.5.1 договору №2078-НВ від 01.02.2013р. банк зобов'язаний повернути вклад не пізніше терміну, вказаного в п.1.2 цього договору, на умовах, визначених цим договором. У разі, якщо днем повернення вкладу згідно з п.1.2 договору є вихідний або святковий день, вклад повертається наступного за ним робочого дня.

Пунктом 5.2 укладеного між третіми особами правочину передбачено, що дострокове повернення вкладу не допускається.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання банком і вкладником та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому (п.8.1 договору №2078-НВ від 01.02.2013р.).

25.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» (позичальник) було укладено кредитний договір №135-2013, відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 135 000 000 грн., а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Процентна ставка за користування кредитом становить 25% річних. Кінцевий термін погашення кредиту позичальником 24.10.2014р. включно. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: ведення поточної діяльності (п.п.1.2, 1.3, 1.4 договору №135-2013 від 25.10.2013р.).

У п.4.1 договору №135-2013 від 25.10.2013р. вказано, що в якості забезпечення виконання постачальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат виступає забезпечення, що оформлюється за домовленістю сторін.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов'язань (п.15.4 договору №135-2013 від 25.10.2013р.).

Численними договорами до договору №135-2013 від 25.10.2013р. вносились зміни.

Зокрема, договором від 15.08.2014р. погоджено строк користування кредитним траншем по 23.10.2015р.; процентна ставка за користування траншем - 13% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2014р. третьою особою 1 було повернуто на вкладний рахунок Публічного акціонерного товариства «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ» депозит в сумі 4 500 000 грн., розміщений в банку на умовах договору №2078-НВ від 01.02.2013р. строкового банківського вкладу «Комфорт».

14.11.2014р. з депозитного рахунку Публічного акціонерного товариства «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ» було здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 17 462 084,09 грн. в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк».

Наказом №90 від 15.12.12014р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни призначено перевірку правочинів Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (в тому числі, договорів), що є нікчемними.

Наказом №23/1 від 20.01.2015р. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни призначено альтернативну перевірку договорів.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20 березня 2015р., розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №213 від 22 лютого 2016 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Наявним в матеріалах справи витягом з акту б/н від 09.02.2015р. підтверджується, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було проведено перевірку правочинів (в тому числі), вчинених (укладених) банком в період з 21.11.2013р. по 20.11.2014р. Зокрема, відповідачем виявлено нікчемність правочину щодо погашення заборгованості позивача за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р.

На підставі результатів означеної перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було скеровано позивачу та третій особі 2 повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Публічним акціонерним товариством «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ».

За твердженнями позивача, вказане рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни є неправомірним та необґрунтованим, а вчинений правочин не містить умов, які передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. До того ж, позивачем наголошено, що у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку на предмет відповідності їх законодавству вчиняється уповноваженою особою саме у період дії тимчасової адміністрації. Вказані обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою вказаного нормативно-правового акту є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно ч.1 ст.54 вказаного нормативно-правового акту рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі, у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем, при зверненні до суду з розглядуваним позовом, повинно бути доведено невідповідність оспорюваного рішення вимогам чинного, на момент його видання, законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У ч.1 ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Частиною 1 ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії; 3) встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Як вказувалось вище, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015р. №63, розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року №213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Суд зауважує, що посилання заявника на те, що перевірка правочинів банку на предмет відповідності їх законодавству була вчинена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, щодо строків її проведення, а саме поза межами процедури тимчасової адміністрації, є безпідставними та юридично неспроможними, оскільки акт перевірки правочинів було складено комісією 09.02.2015 року, а рішення про початок процедури ліквідації третьої особи винесено 20.03.2015 року. Таким чином, перевірку правочинів в порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було проведено у відповідності до процедури, встановленої законодавством.

Суд зауважує, що частиною 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Тобто, з наведеного вбачається, що нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наведено перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, укладення банком правочину (у тому числі, договору), умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред'явлення таких роз'яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

В свою чергу, обов'язок доказування, встановлений статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, позивач не надав суду належних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог, зокрема, не представлено суду належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів невідповідності п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни у формі повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Публічним акціонерним товариством «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ».

Наразі, судом враховано, що за умовами п.1.2 договору №2078-НВ від 01.02.2013р. термін повернення вкладу 10.01.2015р. Пунктом 5.2 укладеного між третіми особами правочину передбачено, що дострокове повернення вкладу не допускається.

Проте, правочин щодо погашення заборгованості позивача за кредитним договором, вчинений за рахунок коштів з вкладного рахунку третьої особи 2, відкритого саме на підставі договору №2078-НВ від 01.02.2013р.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалами від 18.09.2017р. та від 25.09.2017р. судом було зобов'язано сторін надати документально підтверджені письмові пояснення щодо правових підстав здійснення 14.11.2014р. списання з рахунку Публічного акціонерного товариства «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ» грошових коштів в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р.; зобов'язано відповідача та третіх осіб надати документально підтверджені письмові пояснення щодо правових підстав повернення депозиту за договором №2078-НВ від 01.02.2013р. строкового банківського вкладу «Комфорт» на рахунок вкладника 14.11.2014р.; відомості щодо зміни строку повернення вкладнику депозиту, визначеного п.1.2 договору №2078-НВ від 01.02.2013р. строкового банківського вкладу «Комфорт»; всі додаткові угоди (окрім наявних в матеріалах справи) до договору №2078-НВ від 01.02.2013р. строкового банківського вкладу «Комфорт».

Проте, всупереч приписів ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.1 ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов, учасниками судового процесу, зокрема позивачем, витребуваних судом документів надано не було, правових підстав дострокового повернення вкладу третьою особою 1 на рахунок третій особі 2 не наведено.

При цьому, суд зазначає, що відповідно п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч.1 ст.38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи документи у суду відсутні підстави вважати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни у формі повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. про нікчемність правочину, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Публічним акціонерним товариством «ТРОСТЯНЕЦЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ», неправомірним.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» підлягають залишенню без задоволення як безпідставні та такі, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

09.10.2017 р.

Суддя О.М. Спичак