ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2017 р.Справа № 923/614/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.,

Суддів: Головея В.М.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 04.10.2017р.:

від прокуратури: ОСОБА_2, за посвідченням;

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд»

на рішення Господарського суду Херсонської області

від 10 серпня 2017 року

по справі № 923/614/17

за позовом: Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 2 м.Херсона»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд»

про: стягнення 57094, 96 грн.,-

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 04.10.2017р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року Державний навчальний заклад «Вище професійне училище № 2 м.Херсона» (далі позивач, ДНЗ «ВПУ №2 м.Херсона») звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд» (далі відповідач, ТОВ) з вимогами про стягнення заборгованості з підстав, що зазначені у відповідному позові.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.08.2017р. по справі №923/614/17 (суддя Задорожна Н.О.) позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 57094,96 грн. заборгованості та судовий збір в сумі 1600 грн.

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про переведення боргу, відповідач повинен був здійснити повний розрахунок боргу позивачу в строк до 08.02.2017 року, але, вказане зобовязання на момент розгляду позову не виконав. Крім того, суд першої інстанції зазначив про відсутність спростування відповідачем належними та доступними засобами доказування позовних вимог позивача та про наявність у матеріалах справи документів, що свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд», в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2017р. по справі №923/614/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що згідно з Витягом з реєстру платників єдиного податку від 30.07.2015р. №604, відповідач є платником єдиного податку третьої групи. Посилаючись на п. 291.6 ст. 291 Податкового кодексу України, ТОВ «Дніпроінвестрейд» вказує , що платники єдиного податку першої - третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій). Відповідач наполягає, що укладення договору переведення боргу юридичними особами-платниками єдиного податку третьої групи, - є механізмом розрахунку по правочину купівлі-продажу товарів (робіт, послуг) не у грошовій формі, тому суперечить п. 291.6 ст. 291 і п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України. Отже, на думку апелянта, згідно зі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскаржуваний договір про переведення боргу є недійсним і, як наслідок, не породжує будь-яких прав і обовязків для сторін, у тому числі і обовязку відповідача щодо погашення заборгованості, що в свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог по справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.09.2017р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд» призначено на 04.10.2017р.

20.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд» до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №923/614/17 до вирішення повязаної з нею іншої справи №923/815/17, що розглядається Господарським судом Херсонської області.

ТОВ «Дніпроінвестрейд» зазначає, що у справі №923/815/17 розглядається спір щодо визнання недійсним договору від 02.02.2017р. про переведення боргу, який є підставою для стягнення у справі №923/614/17, апеляційне провадження якої відкрито в Одеському апеляційному господарському суді.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ТОВ «Дніпроінвестрейд», вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами.

Аналогічні правові висновки викладені в п.3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Дослідивши клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі, апеляційний господарський суд зазначає, що ним не доведено неможливості розгляду даної справи до вирішення Господарським судом Херсонської області справи №923/815/17.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину.

Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони.

Вказані висновки підтверджуються Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Таким чином, відповідно до зазначених положень законодавства, господарський суд наділений повноваженнями щодо визнання договору недійсним, що не призводить до неможливості розгляду цієї справи та необхідності зупинення провадження у даній справі.

28.09.2017р. від Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 2 м.Херсона» до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з її доводами, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 04.10.2017р. представник прокуратури з апеляційними доводами відповідача не погодився, у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Апелянт (представник відповідача) та представник позивача в судове засідання не зявились, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 06.09.2017р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд», заслухавши представника прокуратури, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2016р. та 12.04.2016р. між Державним навчальним закладом «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» та ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» укладені договори про навчально-виробничу практику.

Відповідно до вказаних договорів, на ДНЗ «ВПУ №2 м. Херсона» покладався обовязок про направлення учнів на навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання та практики, а на ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» - зобовязання по перерахуванню 100% заробітної плати в повному обсязі за виконані роботи учнями на рахунок навчального закладу (п.п.1.12, 2 договору від 10.03.2016р. та п.п1.13, 2 договору від 12.04.2016р.).

На підставі договору від 10.03.2016р. на навчально-виробничі ділянки було направлено 14 учнів ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» із спеціальностей: штукатур, лицювальник-плиточник, маляр для виконання робіт в період часу з 14.03.2016р. по 24.06.2016р., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договору від 10.03.2016р., списком учнів групи Т-37, наказом ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» про проходження виробничого навчання та практики на підприємстві №84 від 09.03.2016р. та наказом ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» про проходження навчально-виробничої практики № 9 від 11.03.2016р. (а.с. 11-14).

У відповідності до п. 1.9. договору від 10.03.2016р., оформлення виконаних учнями ремонтно-будівельних робіт проводилось актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.04.2016р. та 15.04.2016р., довідками про вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт учнями ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» за березень та квітень 2016р., нарядами та табелями відвідувань занять слухачами з виробничої практики (а.с. 16-19, 21-24).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до рахунків №84 від 05.04.2016р. та №95 від 15.04.2016р. ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» було зобовязано перерахувати заробітну плату виконані учнями роботи на рахунок навчального закладу в розмірах 25206,32 грн. та 18719,31 грн. відповідно, всього на суму 43925 грн. 63 коп.

На підставі договору від 12.04.2016р. на навчально-виробничі ділянки було направлено 24 учня ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» із спеціальностей: штукатур, лицювальник-плиточник, маляр для виконання робіт в період часу з 14.04.2016р. по 24.06.2016р., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договору від 12.04.2016р., списком учнів групи Т-7, наказом ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» про проходження виробничого навчання та практики на підприємстві №127 від 12.04.2016р. та наказом ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» про проходження навчально-виробничої практики № 11 від 13.04.2016р. (а.с. 25-28).

Згідно з п. 1.10. договору від 12.04.2016р. оформлення виконаних учнями ремонтно-будівельних робіт проводилось актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.06.2016р., довідкою про вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт учнями ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» за червень 2016р., нарядом та табелем відвідувань занять слухачами з виробничої практики (а.с. 30-35).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку №178 від 23.06.2016р. ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» було зобовязано перерахувати заробітну плату виконані учнями роботи на рахунок навчального закладу в розмірі 27673,60 грн. (а.с.29).

Також 12.04.2016 року між Державним навчальним закладом «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» та ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» укладено ще один договір про навчально-виробничу практику, відповідно до якого на навчально-виробничі ділянки було направлено для проходження виробничої практики 26 учнів ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» із спеціальностей: штукатур, лицювальник-плиточник, маляр» для виконання робіт в період часу з 18.04.2016р. по 24.06.2016р., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договору від 12.04.2016р., списком учнів групи 17, наказом ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» про проходження виробничого навчання та практики на підприємстві №128 від 12.04.2016р. та наказом ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» про проходження навчально-виробничої практики № 12 від 17.04.2016р. (а.с. 36-39).

Відповідно до п. 1.10. іншого договору від 12.04.2016р., оформлення виконаних учнями ремонтно-будівельних робіт проводилось за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.06.2016р., 04.05.2016р. та 27.05.2016р., довідками про вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт учнями ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона» за червень, квітень та травень 2016р., нарядами та табелями відвідувань занять слухачами з виробничої практики (а.с. 41-44, 46-49, 51-54).

В матеріалах справи наявні рахунки №175 від 15.06.2016р., №136 від 30.05.2016р. та №116 від 04.05.2016р., відповідно до яких ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» було зобовязано перерахувати заробітну плату виконані учнями роботи на рахунок навчального закладу в загальному розмірі 59046,90 грн. (а.с. 40, .45, 50).

Виходячи з документів, що містяться у матеріалах справи, ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» не виконало свої зобовязання по перерахуванню заробітної плати учням ДНЗ «ВПУ № 2 м. Херсона», у звязку з чим у товариства виникла відповідна заборгованість, яка підтверджується актом звірки від 18.01.2017р., що був складений між ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» та ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» і яким зазначено, що на 01.01.2017р. заборгованість товариства перед позивачем складає 57094,96 грн. (а.с. 55).

При цьому, у матеріалах справи міститься трьохсторонній договір від 02.02.2017р. №02/02-14 про переведення боргу, укладений між ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона», ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» та ТОВ «Дніпроінвестрейд».

Цим договором, що підписаний та скріплений печатками відповідних підприємств без зауважень, сторони погодили переведення боргу, що виник у ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» перед ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» в розмірі 57094,96 грн. на нового боржника - ТОВ «Дніпроінвестрейд» (а.с. 56).

Пунктом 3 договору про переведення боргу передбачено, що ТОВ «Дніпроінвестрейд» (відповідач) повинен оплатити на розрахунковий рахунок Кредитора (ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона») суму заборгованості, зазначену в п.1 цього договору (а саме: 57094,96 грн.) протягом 5 (пяти) робочих днів після підписання цього договору.

19.04.2017р. ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» звернувся до відповідача з претензією, в якій просив в місячний строк з дня одержання претензії сплатити заборгованість у розмірі 57094,96 коп., проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м. Херсона» з позовом до ТОВ «Дніпроінвестрейд» з вимогами про стягнення 57094,96 грн. до Господарського суду Херсонської області.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України вбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема у частині першій цієї статті йдеться про те, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до вимог передбачених частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, між ДНЗ «Вище професійне училище № 2 м.Херсона» та ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» укладені договори про навчально-виробничу практику, відповідно до яких ДНЗ «ВПУ №2 м. Херсона» направляв своїх учнів на навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання та практики, а ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» зобовязався перерахувати заробітну плату учням за виконані роботи на рахунок навчального закладу.

02.02.2017р. між позивачем (кредитор), ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» (первісний боржник) та відповідачем (новий боржник) укладено договір про переведення боргу, згідно з яким регулюються відносини, повязані із зміною зобовязаної сторони (первісного боржника) у зобовязанні, що виникає із договорів про навчально-виробничу практику від 10.03.2016р. та 12.04.2016р., укладених між первісним боржником та кредитором.

Предметом договору сторони визначили перевід від ТОВ «Кредо-Інвест-Строй» (первісного боржника) до відповідача у справі боргу у розмірі 57094,96 грн.

Судова колегія зазначає, що договір про переведення боргу підписаний всіма сторонами та скріплений відповідними печатками підприємств.

Проте, як свідчать матеріали справи, доказів погашення заявленої до стягнення суми боргу у розмірі 57094,96 грн. відповідачем суду не надано.

За таких обставин, сума боргу зі сплати заробітної плати учням за виконані роботи в розмірі 57094,96 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, які є доведеними і обґрунтованими.

Що стосується доводів скаржника щодо недійсності оскаржуваного договору, згідно зі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, на підставі неврахування судом першої інстанції того, що він є платником єдиного податку третьої групи, а тому, відповідно до п. 291.6 ст. 291 Податкового кодексу України, він повинний здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій), при цьому, укладення договору переведення боргу юридичними особами-платниками єдиного податку третьої групи, - є механізмом розрахунку по правочину купівлі-продажу товарів (робіт, послуг) не у грошовій формі, що суперечить п. 291.6 ст. 291 і п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України, судова колегія зазначає наступне.

В даному випадку, єдиною умовою визнання договору про переведення боргу недійсним скаржник зазначає, що зміст договору, повязаний с предметом спору, суперечить діючому законодавству, а саме: Податковому кодексу України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пунктом 1.1 зазначеного кодексу визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Апелянт зазначає, що він є платником єдиного податку 3-ої групи.

У відповідності до п. 291.6 ст. 291 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої - третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Згідно з п. 292.6 ст. 292 вказаного кодексу, датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі.

Тобто, 3-тя група сплачує єдиний податок від отриманого доходу. Якщо доходу від господарської діяльності немає, то і не потрібно сплачувати податок.

Тому доводи апелянта про те, що укладення договору переведення боргу юридичними особами-платниками єдиного податку третьої групи, до яких він відноситься, - є механізмом розрахунку за правочином купівлі-продажу товарів (робіт, послуг) не у грошовій формі, тому суперечить п. 291.6 ст. 291 і п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу України, є помилковим трактуванням податкового законодавства, виходячи з якого випливає, що укладення договору переуступки права вимоги боргу платниками єдиного податку лише не дає права цьому платнику застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку і звітності.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2017р. по справі №923/614/17 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвестрейд» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 85, 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 10.08.2017р. по справі №923/614/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 09.10.2017р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Головей В.М.