РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017Справа №910/12935/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
простягнення 16082 грн. 35 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Юхименко С.Ю. - представник за довіреністю № 3817 від 02.12.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення 16082 грн. 35 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Сіат, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9825071, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 порушено провадження у справі № 910/12935/17, розгляд справи призначено на 19.09.2017.

18.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що строк експлуатації автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, перевищує 7 років, з огляду на що при визначенні вартості відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу повинен застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу (Ез), відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. За таких обставин, на замовлення відповідача суб'єктом оціночної діяльності було надано консультацію щодо визначення величини фізичного зносу автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, та встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу вказаного транспортного засобу становить 60,9% (Ез = 0,609).

Крім того, відповідач зазначив, що розмір оціненої шкоди повинен бути зменшений на розмір ПДВ так як в матеріалах справи відсутні докази фактичного проведення робіт з ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, та при цьому, виплата страхового відшкодування була здійснена на користь ФОП ОСОБА_2, однак, доказів, що ФОП ОСОБА_2 є платником ПДВ в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, відповідачем було здійснено власний розрахунок страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем, та яке становить 10133 грн. 50 коп.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 06.10.2017.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по справі, не заперечив щодо розміру коефіцієнта фізичного зносу, зазначеного відповідачем (Ез = 0,609), позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2017 не з'явився, 18.09.2017 подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 424.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи та процесуальні строки розгляду спору, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 06.10.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 787240, виданої Управлінням патрульної поліції у м. Києві МВС України (вих. № 41/11-17259 від 12.09.2016), та постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2016 у справі № 761/31177/16-п (провадження № 3/761/6114/2016), яка набрала законної сили 27.09.2016, встановлено, що 09.08.2016 ОСОБА_3, керуючи автомобілем Сіат, державний номер НОМЕР_2, порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

15.06.2016 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до розділу 12 вказаного договору добровільного страхування строк його дії встановлено з 06.07.2016 по 05.07.2017.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ремонтної калькуляції № uip_12262 від 12.08.2016 (система Audatex), долученої позивачем до позовної заяви, вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, становить18618 грн. 85 коп. (з ПДВ).

Згідно зі страховим актом № КАСКО/016/000/16/0086 від 29.08.2016, складеного Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 становить 17082 грн. 35 коп.

Судом встановлено, що на підставі поданої страхувальником за вказаним договором добровільного страхування заяви на виплату страхового відшкодування від 15.08.2016 (копія долучена позивачем до позовної заяви), позивач 31.08.2016 здійснив виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 у розмірі 14189 грн. 28 коп. на рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що підтверджується платіжним дорученням № 7798 від 31.08.2016 на суму 14189 грн. 28 коп., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

При цьому, судом встановлено, що у поданій заяві на виплату страхового відшкодування від 15.08.2016, страхувальник просив позивача несплачений страховий платіж у сумі 2893 грн. 07 коп. за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 врахувати в рахунок страхового відшкодування за вказаним договором.

Так, відповідно до розділу 13 Договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 загальний розмір страхового платежу становить 7232 грн. 68 коп; страховий платіж у розмірі 4339 грн. 61 коп. підлягає сплаті до 05.07.2016; страховий платіж у розмірі 2893 грн. 07 коп. підлягає сплаті виключно в разі настання події, що має ознаки страхового випадку, протягом 5-ти робочих днів з дня настання події.

Судом встановлено, що 29.08.2016 позивачем було зараховано несплачений страховий платіж у сумі 2893 грн. 07 коп. за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 в рахунок страхового відшкодування за вказаним договором добровільного страхування, що відображено у долученій позивачем до позовної заяви картці рахунку 6851 за серпень 2016 року.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи 27.09.2017 листа про зарахування коштів у сумі 2893 грн. 07 коп. в рахунок страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З огляду на те, що вимоги, які були зараховані позивачем, є зустрічними, однорідними (грошове зобов'язання) та строк їх виконання на момент проведення зарахування є таким, що настав, суд дійшов висновку в правомірності зарахування позивачем частини несплаченого страхувальником за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 страхового платежу в розмірі 2893 грн. 07 коп. в рахунок страхового відшкодування за вказаним договором.

Таким чином, загальний розмір виплаченого Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 становить 17082 грн. 35 коп.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Сіат, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9825071 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до копії Полісу АЕ/9825071, долученої відповідачем до матеріалів справи 18.09.2017, та електронного витягу з бази МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 23.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування за Полісом АЕ/9825071 (претензія на суму 17082 грн. 35 коп. вих. № 218/17 від 20.01.2017), яка була отримана відповідачем 25.01.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 804.

Однак, відповідач відповіді на претензію не надав, страхове відшкодування за Полісом АЕ/9825071 позивачу не сплатив.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Сіат, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9825071, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Сіат, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/9825071).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Однак, проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2007, а отже на дату ДТП (09.08.2016) строк його експлуатації перевищував 7 років, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, та, відповідно, про необхідність здійснення розрахунку суми страхового відшкодування за Полісом АЕ/9825071 саме з урахуванням такого коефіцієнту фізичного зносу.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1304гс16, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу суд ухвалами від 07.08.2017 та від 19.09.2017 зобов'язував позивача надати суду звіт/висновок із визначенням вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складений суб'єктом оціночної діяльності (з огляду на строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу та положень п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Крім того, 18.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що строк експлуатації автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, перевищує 7 років, з огляду на що при визначенні вартості відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу повинен застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу (Ез), відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

У судовому засіданні 19.09.2017 позивачем долучено до матеріалів справи копію Розрахунку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, здійсненого аварійним комісаром ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво АК-ПК-ТЗ № 3149 від 05.01.2017 (строк дії з 01.12.2016 по 01.12.2019), відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу вказаного транспортного засобу становить 0,5586 (Ез = 0,5586).

Водночас, відповідачем 18.09.2017 долучено до матеріалів справи копію Консультації № 38-R/29/4 від 22.02.2017, складеної суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська експерта компанія «Сова» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 158/16 від 31.10.2016), відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, становить 60,9% (Ез = 0,609).

Суд зазначає, що надані сторонами висновки щодо розміру коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, складені суб'єктами оціночної діяльності та відповідають вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

При цьому, у судовому засіданні 06.10.2017 представник позивача не заперечив щодо розміру коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, визначеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська експерта компанія «Сова» та наданого відповідачем (Ез = 0,609), про що зазначено у протоколі судового засідання від 06.10.2017.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що позивачем не було надано заперечень щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, наданого відповідачем (Ез = 0,609 відповідно до Консультації № 38-R/29/4 від 22.02.2017, складеної суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська експерта компанія «Сова»), враховуючи відсутність клопотань сторін щодо призначення у справі судової експертизи щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу, суд дійшов висновку щодо здійснення розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Ез = 0,609.

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1-Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість матеріалів, Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Як встановлено судом, відповідно до ремонтної калькуляції № uip_12262 від 12.08.2016 (система Audatex), долученої позивачем до позовної заяви, вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, становить 18618 грн. 85 коп. (з ПДВ).

З ремонтної калькуляції № uip_12262 від 12.08.2016 (система Audatex) вбачається, що: - Ср (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) становить 2805 грн. 00 коп. (без ПДВ), ПДВ 20% - 561 грн. 00 коп., разом з ПДВ - 3366 грн. 00 коп.; См (вартість матеріалів) становить 3872 грн. 92 коп. (без ПДВ), ПДВ 20% - 774 грн. 58 коп., разом з ПДВ - 4647 грн. 50 коп.; - Сс (вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) становить 8837 грн. 79 коп. (без ПДВ), ПДВ 20% - 1767 грн. 56 коп., разом з ПДВ - 10605 грн. 35 коп.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,609) становить 10133 грн. 50 коп. без ПДВ (2805,00 грн. + 3872,92 грн. + 8837,79 грн. (1-0,609)) та, відповідно, 12160 грн. 19 коп. з ПДВ (3366,00 грн. + 4647,50 грн. + 10605,35 грн. (1-0,609)).

У поданому до суду 18.09.2017 відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що розмір оціненої шкоди повинен бути зменшений на розмір ПДВ так як в матеріалах справи відсутні докази фактичного проведення робіт з ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, та при цьому, виплата страхового відшкодування була здійснена на користь ФОП ОСОБА_2, однак, доказів, що ФОП ОСОБА_2 є платником ПДВ в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, право на сплату страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування на суму ПДВ виникає у особи у випадку надання доказів фактичного проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу та доказів оплати саме проведеного ремонту.

Відповідно до ремонтної калькуляції № uip_12262 від 12.08.2016 (система Audatex), долученої позивачем до позовної заяви, вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, становить 15515 грн. 71 коп. (без ПДВ), ПДВ 20% - 3103 грн. 14 коп., разом з ПДВ - 18618 грн. 85 коп.

Суд неодноразово ухвалами від 07.08.2017 та від 19.09.2017 зобов'язував позивача надати докази фактичного виконання робіт з ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, а саме копію акту виконаних робіт з ремонту вказаного транспортного засобу.

Однак, позивачем не були виконані вказані вимог ухвал суду.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів фактичного проведення ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, а саме копії акту виконаних робіт з ремонту вказаного транспортного засобу та відповідно доказів підтвердження оплати проведеного ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1.

Як встановлено судом, на підставі поданої страхувальником за договором добровільного страхування заяви на виплату страхового відшкодування від 15.08.2016, позивач 31.08.2016 здійснив виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-016/001/160000030 від 15.06.2016 у розмірі 14189 грн. 28 коп. на рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ФОП ОСОБА_2 є особою, яка провела ремонт автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, в тому числі докази проведення такого ремонту.

Таким чином, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи як доказів фактичного проведення ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, так і доказів оплати такого ремонту, та враховуючи відсутність доказів, що ФОП ОСОБА_2 (особа, на користь якої було виплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування) є особою, яка провела ремонт автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, суд дійшов висновку, що сума, яка відповідає розміру оціненої шкоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1) повинна бути зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») - на суму 3103 грн. 14 коп.

При цьому, суд зазначає, що у випадку документального підтвердження факту проведення ремонту автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, та відповідно та факту оплати саме проведеного ремонту на користь особи, яка здійснила такий ремонт та є платником ПДВ, наявні підстави для здійснення відповідачем як страховиком за полісом обов'язкового страхування доплати у розмірі ПДВ.

Суд зазначає, що у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика (винної особи), у межах встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1194 ЦК України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (пункт 22.1 статті 22 - межами ліміту відповідальності; стаття 29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту; п. 36.2 ст. 36 - якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна здійснюється на користь потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість).

Так, відповідно до пункту 22.1 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Водночас, згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, відповідач як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1304гс16, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вказана правова позиція додатково підтверджує особливості правовідносин, які виникають між особою, яка застрахувала цивільну правову відповідальність власника транспортного засобу, та особою, якій завдано шкоду (до якої перейшло право на отримання страхового відшкодування), а саме щодо виконання обов'язків страховиком за полісом ОСЦПВ виключно в межах та порядку, визначених таким полісом та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, межі відповідальності страховика за договором обов'язкового страхування не повинні обов'язково дорівнювати сумі, право вимоги якої перейшло до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування.

Зокрема, сума страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності може бути зменшена на суму ПДВ (якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника)), у випадку ненадання доказів фактичного проведення ремонту пошкодженого автомобіля та доказів проведення оплати проведеного ремонту - відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9825071 становить 0 грн. 00 коп.

Беручи до уваги, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9825071 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 17082 грн. 35 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ (10133 грн. 50 коп.), з урахуванням франшизи за Полісом АЕ/9825071 у сумі 0 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення 16082 грн. 35 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 10133 грн. 50 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119; ідентифікаційний код: 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ідентифікаційний код: 20602681) страхове відшкодування у розмірі 10133 (десять тисяч сто тридцять три) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1008 (одна тисяча вісім) грн. 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 17.10.2017

Суддя І.М. Отрош