ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 жовтня 2017 р. Справа № 902/256/16

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді - Матвійчука Василя Васильовича, суддів: Банасько Олександра Олександровича, Нешик Ольги Степанівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до:Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Приватного акціонерного товариства «Вінницький завод «Маяк» (21030, м. Вінниця, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 2-Е)

про стягнення 426117,57 грн.,-

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.

за участю представників сторін:

позивача, ОСОБА_1 за довіреністю № 14-75 від 14.04.17р.;

відповідача, ОСОБА_2 за довіреністю № 338 від 17.05.17р.;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ОСОБА_3 підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" 151 320,38 грн. пені, 14 914,23 грн. трьох відсотків річних та 259 882,96 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу №2427/14-КП-1 від 28.01.2014р.

Ухвалою суду 01.04.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/256/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 21.04.2016 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у зв'язку з неявкою представників сторін, невиконанням сторонами вимог суду щодо надання доказів та у зв'язку зі зміною складу суду в даній справі.

Крім того, судом було призначено судову економічну експертизу, яка не була проведена, у зв'язку з не проведенням оплати вартості експертних послуг та ненаданням додаткових доказів, необхідних для проведення експертизи.

В ході розгляду справи відповідачем неодноразово подавався відзив на позов, в якому останній зазначає, що відповідачем станом на 17.12.2015р. було проведено повне погашення заборгованості за газ на суму 2 299 828,98грн., у томі числі - в сумі 531 189,92 - шляхом проведення сторонами організації взаєморозрахунків та в сумі 1 768 639,06грн. - шляхом здійснення оплати за природний газ власними коштами відповідача. Виходячи з того, що договорами про організацію взаєморозрахунків змінено порядок та строк виконання зобов'язань з оплати природного газу в сумі 5531 189,92грн., отриманого за умовами договору №2427/14-КП-1 від 28 оплата відбулась в межах порядку та строків встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, відповідач вважає, що позивач не мав підстав нараховувати на дану заборгованість пеню, 3% річних та інфляційні втрати. З урахуванням наведеного відповідач просить відмовити в частині стягнення 114 692,93грн. пені, 12 074,07 грн. 3% річних та 206 751,75грн. інфляційних (т.1 .а.с.62-68). Крім того, враховуючи положення ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", позовні вимоги задоволенню не підлягають (т.4 а.с.1-6).

Ухвалою суду від 19.06.2017р. окрім іншого, змінено найменування відповідача ОСОБА_3 підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" на Дочірнє підприємство «Теплокомуненерго Маяк» Приватного акціонерного товариства «Вінницький завод «Маяк» (21030, м. Вінниця, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 2-Е).

Ухвалою суду від 20.07.2017 року справу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Матвійчука В.В., суддів Банаська О.О., Нешик О.С. та призначено до розгляду в засіданні на 11.09.2017р.

29.08.2017р. до суду від представника відповідача надійшов лист №253 від 29.08.2017р., в якому, окрім іншого зазначено, що відповідно до наказу Мінрегіону №2015 від 19.08.2017р. Дочірнє підприємство "Теплокомуненерго Маяк" Приватного акціонерного товариства «Вінницький завод «Маяк» включене до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". До листа додано копію листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №8/10-1544-17 від 19.08.2017р. та повідомлення про включення підприємства до реєстру.

В судовому засіданні 11.09.2017р. оголошено перерву до 03.10.2017р.

21.09.2017р. до суду від представника відповідача надійшли пояснення №279від 19.09.2017р. до яких долучено наказ Мінрегіону №215 від 19.08.2017р. з додатком.

На визначену судом дату в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та подав лист до якого долучено розрахунок штрафних санкцій.

Представник відповідача, проти позову заперечив, з підстав, наведених у поясненнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Дочірнім підприємством "Теплокомуненерго "Маяк" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №2427/14-КП-1 (т.1 а.с. 18-23).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно з п. 2.1. Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 738 тис. куб. м..

Згідно з п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п.5.2. Договору ціна за 1000 куб. м газу становить 3 113,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692,45грн., всього з ПДВ - 4154,71 (чотири тисячі сто п'ятдесят чотири гривні, 71 коп. ) гривень.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692,45грн., всього з ПДВ - 4154,71 (чотири тисячі сто п'ятдесят чотири гривні, 71 коп.) гривень.Згідно з п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 5 (п'ять) років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року і діє, в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а, в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11).

В подальшому між Сторонами підписано додаткові угоди: № 1 від 24.04.2014 року, № 2 від 19.05.2014 року та № 3 від 12.06.2014 року, №4 від 05.09.2014р., №5 від 12.11.2014р., №6 від 15.12.2014р., якими внесено зміни до Договору в частині ціни за природний газ (т.1 а.с.24-29).

Згідно додаткової угоди №7 від 18.12.2014р. сторони внесли зміни до п.6.3. Договору та виклали його в наступній редакції: Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані за цим Договором або якщо погашення такої заборгованості передбачено договорами про організацію взаєморозрахунків, укладеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014р. №30".

Судом встановлено, що, на виконання взятих на себе договірних зобов'язань, позивач протягом січня-грудня 2014 року передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 2 299 828,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (т.1 а.с. 37-42).

Вищевказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств сторін.

Станом на 17.12.2015 року відповідачем було повністю сплачено основний борг за спожитий природний газ на загальну суму 2 299 828,98грн., що підтверджується довідкою про операції по підприємству "Теплокомуненерго Маяк" ДП ПАТ "Маяк" з 01.01.2014 року по 30.11.2015 року (т.1 а.с.44) та довідкою про сальдо з 01.01.2014 року по 30.11.2015 року (т.1 а.с. 43).

Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач здійснював розрахунки за спожитий газ з порушенням строків, передбачених п. 6.1 Договору купівлі - продажу природного газу №2427/14-КП-1 від 28.01.2014 року, а тому позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення 426 117,57 грн., з яких 151 320,38грн. пені, 14 914,23 грн. 3% річних, 259 882,96 грн. інфляційних втрат.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст договору, взяті в ньому зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються ст. 712 ЦК України.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 193 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач здійснив розрахунки за спожитий газ в повному обсязі, проте з порушенням строків передбачених договором.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, приписами статей 534, 549-552, 611, 625 ЦК України, а також статтями 229-234 ГК України.

У відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 ГК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Сторонами в договорі передбачена відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.2. Договору).

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач, у відповідності до п. 7.2. Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахував пеню, інфляційні та 3% річних на основну заборгованість за спожитий в період з січня по грудень 2014 року природний газ, яка була у повному обсязі погашена відповідачем 17.12.2015 року.

Разом з тим, щодо нарахованих сум 3% річних, інфляції та пені слід зазначити наступне.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зазначеною нормою передбачено можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних, так і спосіб списання цих нарахувань.

Відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово -комунального господарства України No 215 від 19.08.2017 року "Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання" ДП "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Вінницький завод "Маяк" включено до вищезазначеного реєстру згідно з додатком до даного Наказу (т.4 а.с. 62-67).

Враховуючи викладене, а також те, що, на момент набрання чинності Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", заборгованість у відповідача за спожиті енергоносії була погашена, відповідач внесений до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання, а імперативними приписами вищевказаного Закону, а саме ст. 7, встановлено необхідність здійснення списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та три відсотки річних з дня набрання чинності цим Законом на суму боргу, якщо його погашено до набрання цим Законом чинності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 08.08.2017 року та від 30.08.2017 року, винесених за наслідками касаційного перегляду судових рішень у справах № 927/1153/16 та № 904/10751/16 відповідно.

З урахуванням наведеного, суд приймає до уваги доводи відповідача, викладені у поясненнях №253 від 29.08.2017р. та №279 від 19.09.2017р.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 09 жовтня 2017 р.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Банасько О.О.

ОСОБА_4

віддрук. прим.:

1 - до справи