РІШЕННЯ

04 жовтня 2017 року Справа № 913/741/17

Провадження № 9пд-к/913/741/17

за позовом ОСОБА_1, м. Київ

до 1-го відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», м. Сєвєродонецьк Луганської області

2-го відповідача - «Багатогалузевого об'єднання Інтербуд» Української спілки ветеранів Афганістану, м. Черкаси

про визнання недійсним договору фінансового лізингу

суддя Ворожцов А.Г.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - не прибув,

від 1-го відповідача - представник не прибув,

від 2-го відповідача - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 27.11.2014, укладеного між «Багатогалузевим об'єднанням Інтербуд» Української спілки ветеранів Афганістану та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" з моменту його підписання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у серпні 2017 року йому стало відомо про наявність договору, відповідно до якого ПАТ "Укрінбанк" передав БО "Інтербуд" УСВА в платне користування на умовах фінансового лізингу вбудовано-прибудоване приміщення відділення зв'язку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, 1 кв. м., вартістю 815245,00 грн.

Позивач вважає, що спірний договір суперечить закону та підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує його права, оскільки укладення довгострокових договорів з відстрочкою сплати кожного окремого лізингового платежу позбавило можливості товариство реалізувати спірне майно шляхом договору купівлі-продажу, що в свою чергу позбавило товариство прибутку, а позивача - дивідендів.

Сторони участь своїх представників у засіданні суду не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

1-й та 2-й відповідачі, ПАТ «Українська інноваційна компанія», та «Багатогалузеве об'єднання Інтербуд» Української спілки ветеранів Афганістану, відзивів на позовну заяву не надали,

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважних представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 (позивач у справі) є акціонером Акціонерного товариства «Український інноваційний банк», набувачем прав та обов'язків якого наразі є Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" (а.с. 12).

Позивач вважає, що його корпоративні права порушені через укладення договору фінансового лізингу від 27.11.2014, згідно з яким ПАТ "Укрінбанк" передав БО "Інтербуд" УСВА в оплатне користування на умовах фінансового лізингу незавершені будівництвом вбудовано-прибудовані приміщення.

Укладення спірного договору призвело, як вважає позивач, до позбавлення його як акціонера, отримувати належні йому дивіденди.

З викладених вище підстав позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати недійсним договір фінансового лізингу від 27.11.2014, укладений між «Багатогалузевим об'єднанням Інтербуд» Української спілки ветеранів Афганістану та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" з моменту його підписання.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Корпоративне право - це система правових норм, які регулюють суспільні відносини, що виникають у зв'язку з набуттям, здійсненням, захистом та припиненням корпоративних прав.

Норма ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України під корпоративними правами розуміє права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарського товариства, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарським товариством, отримання певної частки прибутку (дивідендів) такого товариства та активів у разі ліквідації товариства відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як випливає з норм чинного законодавства, що регулюють корпоративні відносини та діяльність господарських (акціонерних) товариств, у т.ч. й акціонерних банків (зокрема, гл. 8, ст.ст. 152 - 162 Цивільного кодексу України, гл. 9 Господарського кодексу України, Закон України "Про акціонерні товариства", Закону України "Про банки і банківську діяльність") укладення спірного договору фінансового лізингу від 14.10.2014 між юридичними особами ПАТ "Укрінбанк" та БО "Інтербуд" УСВА жодним чином не впливає на корпоративні права ОСОБА_1, як акціонера ПАТ "Укрінбанк", тому не йдеться про порушення прав позивача, як акціонера банку.

Відповідно до ч. 8 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 названого Закону Банкам забороняється лише діяльність у сфері матеріального виробництва, торгівлі (за винятком реалізації пам'ятних, ювілейних і інвестиційних монет) та страхування, крім виконання функцій страхового посередника.

Оскільки питання правомірності чи неправомірності укладення господарських угод Банку з іншими контрагентами ніяким чином не лежить у площині корпоративних прав чи інтересів акціонерів Банку, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 05.10.2017.

Суддя А.Г. Ворожцов