РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"03" жовтня 2017 р. Справа № 906/577/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Бучинська Г.Б. ,

суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Чорноморець О.В. (довіреність №1792 від 30.05.2017р.);

Снігірьова О.С. (довіреність №1537 від 25.01.2017р.);

відповідача- Поліщук Н.В. (довіреність №1219/01 від 26.07.2016р.);

третьої особи- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Управління соціаль-ного захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 24.07.2017р. у справі №906/577/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі -

Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» м.Житомир

до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської

районної державної адміністрації Житомирської області

м.Бердичів Житомирської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача -

Головне управління Державної казначейської служби України у

Житомирський області м.Житомир

про стягнення 68 993 грн. 47 коп. відшкодування за надані телекомунікаційні послуги,-

Представникам роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 Господарського про-цесуального кодексу України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Рішення господарського суду Житомирської області від 24.07.2017р. у справі №906/577/17 (суддя Тимошенко О.М.) задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» (надалі в тексті - Товариство) до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської об-ласті (надалі в тексті - Управління) про стягнення 68 993 грн. 47 коп. відшкодування за надані теле-комунікаційні послуги.(т.1, арк.справи 94-95).

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, як оператор телеко-мунікацій, надає послуги зв'язку споживачам, в тому числі й на пільгових умовах. За 2016 рік По-зивачем надано послуги зв'язку на пільговій основі. При цьому, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту на-селення, в даному випадку щодо відшкодування витрат на послуги зв'язку, які надавались спожи-вачам на пільгових умовах є Управління праці та соціального захисту населення, тому саме на ос-таннє покладено обов'язок щодо виконання зобов'язань з оплати наданих послуг зв'язку на піль-гових умовах.(т.2, арк.справи 41-42).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, у якій просить скасувати рішення Житомирської області від 24.07. 2017р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.(т.1, арк.справи 107-113).

Відповідач вказує, що Управління не вправі самостійно реєструвати бюджетні зобов'язан-ня, а тому оскільки у Державному бюджеті асигнування на виконання програм щодо соціального захисту населення не передбачені, то в Управління відсутні кошти для відшкодування Товариству вартості наданих телекомунікаційних послуг.(т.2, арк.справи 110-112).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2017р. прийнято апеля-ційну скаргу Відповідача до провадження, справу призначено до слухання.(т.1, арк.справи 106).

Ухвалою апеляційного суду від 12.09.2017р. відкладено розгляд справи, а також залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сто-роні Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирський області(надалі в тексті - Казначейство) та витребувано у Позивача до 02.10.2017р. докази надсилан-ня Третій особі копій позовної заяви та рішення у справі; докази направлення Відповідачу зведених розрахунків, актів звірок форми « 3-пільга», списків абонентів форми « 2-пільга» за 2016 рік, а також зведені розрахунки, акти звірок за формою « 3-пільга», списки абонентів за формою « 2-пільга» за 2016 рік; у Відповідача - докази надсилання Третій особі копії апеляційної скарги; у Третьої особи - пояснення на апеляційну скаргу.(т.1, арк.справи 123-124).

На виконання вимог ухвали суду від 12.09.2017р. Товариство подало докази надсилання Тре-тій особі копій позовної заяви та рішення у справі; докази направлення Відповідачу зведених роз-рахунків, актів звірок за формою « 3-пільга», списків абонентів за формою « 2-пільга» за 2016 рік (т.1, арк.справи 127-139), а також в судовому засіданні подало зведені розрахунки, акти звірок за формою « 3-пільга», списки абонентів за формою « 2-пільга» за 2016 рік.(т.2, арк.справи 2-123).

Крім того, 03.10.2017р. на електронну адресу суду від Казначейства надійшли пояснення, у яких останнє підтримує апеляційну скаргу та просить її задоволити, а рішення суду першої інстан-ції - скасувати.(т.1, арк.справи 140-142).

В судових засіданнях апеляційної інстанції 12.09.2017р. та 03.10.2017р. представник Скарж-ника підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї по-зиції. Представники Позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали свої пояс-нення.

Третя особа не забезпечила явку свого представника у призначене на 03.10.2017р. судове за-сідання, хоч про час та місце розгляду скарги була повідомлена у встановленому порядку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що предметом діяльності ПАТ «Укртелеком», зокрема По-зивача - Житомирської філії ПАТ «Укртелеком», є надання телекомунікаційних послуг, у тому чис-лі місцевого, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, комп'ютерного зв'язку, радіозв'яз-ку, послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікацій-них додаткових (супутніх) послуг.(т.1, арк.справи 56-62).

Матеріали справи свідчать, що протягом січня-грудня 2016р. Товариство надало телекому-нікаційні послуги населенню на пільговій основі на суму 68 993 грн. 17 коп., вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенцій з бюджету, про що свідчать розрахунки видатків на відшко-дування витрат, пов'язаних із наданням пільг, за 2016 рік, списки громадян, які відповідно до зако-нодавства мають пільги, а також яким у вказаний період надавались Позивачем телекомунікаційні послуги (за формою « 2 пільга» - компенсуючий орган 43-708 Райуправління праці).(т.1, арк.справи 8-31; т.2, арк.справи 2-123).

Вказані розрахунки із супровідними листами та списками громадян, які відповідно до зако-нодавства мають пільги, а також яким у вказаний період надавались Позивачем телекомунікаційні послуги надсилались Відповідачеві, про що свідчать реєстри поштових відправлень, фіскальні че-ки та повідомлення про вручення поштових відправлень.(т.1, арк.справи 37-44, 47-49, 51-52, 54-55).

З матеріалів справи також вбачається, що пропозиції сплатити заборгованість, які вбачаю-ться з листів Товариства №04/02/322 від 06.06.2016р., №04-01-01/112 від 16.06.2016р., №04/02/359 від 18.07.2016р. - залишені Управлінням без відповіді та без задоволення.(т.1, арк. справи 32-36).

У зв'язку із несплатою Управлінням 68 993 грн. 17 коп. відшкодування за надані телекомуні-каційні послуги Товариство звернулося до суду із позовом про стягнення такого відшкодування. Як зазначалося вище, рішенням від 24.07.2017р. господарський суд Житомирської області задоволив позов, присудивши до стягнення з Управління на користь Товариства вказану суму.(т.1, арк.спра-ви 94-95).

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і про-цесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з ог-ляду на наступне:

Предметом позову є стягнення компенсації за телекомунікаційні послуги, надані пільговій категорії населення.

Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК України - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сто-рони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або ін-ших вимог, що звичайно ставляться.(ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та Закону України «Про охорону дитинства» для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пі-льги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодав-ства України.(ч.3 ст.63 Закону України «Про телекомунікації»).

Отже, норми відповідних законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним кате-горіям громадян, за якими передбачено безумовний обов'язок оператора телекомунікаційних пос-луг надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондується обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених поста-новою КМУ №295 від 11.04.2012р., визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг на-даються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що Позивач як оператор телекомунікацій, надає послуги зв'язку споживачам, в тому числі й на пільгових умовах.

Постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінан-сування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціа-льного захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, згідно п.2 якого фінансуван-ня видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провади-ться за рахунок субвенцій передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обся-гів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Ки-єва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про факти-чно нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами-надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів місь-ких рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроене-ргії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утриман-ня будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечис-тот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'яз-ку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних ста-ціонарних абонентських терміналів та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).(п.5 Порядку).

Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, непроведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету міністрів Ук-раїни від 11 січня 2005р. №20.

Колегія суддів також зауважує, що абз.2 п.12 Порядку, фінансування видатків місцевих бю-джетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за ра-хунок субвенцій з державного бюджету передбачено, що погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України №117 від 29.01.2003р. «Про єдиний дер-жавний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» (в редакції чинній на момент ви-никнення спірних правовідносин) Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають пра-во на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із зако-нами України (далі - пільговики).

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автоном-ної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних, Київ-ської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінь праці та соціального захисту на-селення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурних підроз-ділів з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

Згідно з п.10 Положення, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Матеріалами справи стверджується, що Відповідач отримував від Позивача розрахунки за 2016 рік за формою « 2-пільга», а прийнявши вказані розрахунки, не заперечував факту надання по-слуг і тим самим вчинив дії, які свідчать про визнання боргу. Натомість, із матеріалів справи вба-чається, що такі кошти не відшкодовувались Відповідачем з мотиву, що Державним бюджетом во-ни не передбачались.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів також приймає до уваги, що пунктом 2.2 Порядку ре-єстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюд-жетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Мініс-терства фінансів України №309 від 02.03.2012р. - розпорядники бюджетних коштів протягом 7 ро-бочих днів з дати взяття бюджетного зобов'язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов'я-зання.

Згідно ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субси-дій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казна-чейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з дер-жавного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.(ст.102 Бюджетного кодексу України).

З огляду на зазначені приписи законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного виснов-ку, що головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання дер-жавних програм соціального захисту населення, в даному випадку щодо відшкодування витрат на послуги зв'язку, які надавались споживачам на пільгових умовах є Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, тому саме на ньо-го покладено обов'язок з оплати наданих послуг зв'язку на пільгових умовах.

Обов'язок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів спра-ви - у 2016 році Позивач надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, обчисливши вар-тість даних послуг в загальній сумі 68 993 грн. 47 коп., при цьому, вирахувавши переплату, станом на 01.01.2016р. в сумі 154 грн. 45 коп.(т.1, арк.справи 7).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів відшкодування Позивачеві такої компенса-ції Відповідачем.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зауважує, що з у листі від 30.06.2011р. №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відно-сяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводи-ться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих жит-лово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із за-конами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначе-них на цю мету бюджетних призначень.

Крім того, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з пос-тачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно з пунктами 5, 7, 8 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послу-ги з підприємствами-надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдерж-адміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і об-ласного значення); Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи облас-них держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій нада-ють органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих кош-тів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та ком-пенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Держав-ної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби; отримані місцевими бюджетами су-ми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпоряд-ників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійс-нення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'яти-денний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпровідного доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення дого-вору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законодавчих актів і не залежать від бажання сторін, чим спростовується посилання Скаржника на не укладення договору про на-дання телекомунікаційних послуг.

Окрім того, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактич-ного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних про-грам соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, або повне чи ча-сткове звільнення від обов'язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільго-вих умовах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду Укра-їни від 05.09.2017р. у справі №908/3196/16.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, колегія суддів відхиляє доводи Відпові-дача щодо порушення вимог п.4 ст.48 Бюджетного кодексу України.

Так, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансуван-ня видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або частково-го звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умо-вах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог За-конів України.

Доводи Відповідача щодо відсутності правових підстав для здійснення відшкодування вит-рат на послуги зв'язку для пільгових категорій через відсутність у Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатків у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюд-жетам на надання пільг, відхиляються колегією суддів оскільки за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріп-лений у частині першій статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-пра-вові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона почи-нається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що у Відповідача були усі правові підстави для від-шкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення.

Крім того, щодо доводів Відповідача про неможливість здійснення вищевказаного відшко-дування у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань для таких виплат, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для зві-льнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможли-вості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рі-шення від 20 березня 2002р. №5-рп/2002, від 17 березня 2004р. №7-рп/2004, від 01 грудня 2004р. № 20 рп/2004, від 09 липня 2007р. №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09 липня 2007року №6-рп/2007, Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить грома-дян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зо-бов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006р. №3477-IV суди застосовують при розг-ляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі «Кечко проти Ук-раїни» (заява №63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення Суду). У зв'язку з цим, Європей-ський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими та Закону України «Про Дер-жавний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього, на думку Уряду України, превалю-вали як спеціальний закон.

У пункті 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005р. у справі «Кечко проти України» зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р. та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004р. зазначено, що від-сутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підста-вою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у постанові від 15.05. 2012р. у справі №11/446.

Таким чином, відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям грома-дян при цьому, зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у постанові від 12.04.2017р. у справі №927/1039/16.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовна вимога про стягнення 68 993 грн. 47 коп., яка підлягає задоволен-ню, тому апеляційну скаргу Відповідача належить залишити без задоволення, а рішення суду пер-шої інстанції - без змін.

Матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків су-ду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов'язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому рішен-ня суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржува-ного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодек-су України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бердичівської районної дер-жавної адміністрації Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 24.07.2017р. у справі №906/577/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/577/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.