ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"11" жовтня 2017 р. Справа № 926/767-б/15

За заявою публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 МКБ, м. Київ
до приватної фірми Інтервал, м. Чернівці про банкрутство Суддя А.А. Бутирський Представники: Від кредиторів ОСОБА_2 головний спеціаліст-юрисконсульт (довіреність від 03.01.2017 р.), ОСОБА_3 юрисконсульт (довіреність № 751 від 16.01.2017 р.), ОСОБА_4 головний державний інспектор (довіреність від 06.03.2017 р.) Від банкрута ОСОБА_5 ліквідатор У засіданні приймали участь: ОСОБА_6 засновник банкрута, ОСОБА_7 представник (довіреність від 11.10.2017 р.)

СУТЬ СПОРУ: Ухвалою від 18.05.2015 р. прийнято заяву про порушення провадження у справі про банкрутство приватної фірми Інтервал (суддя Дутка В.В.).

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 р. (суддя Дутка В.В.) порушено провадження у справі про банкрутство приватної фірми Інтервал, визнано безспірні грошові вимоги публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 МКБ до боржника на суму 9 433 334,67 грн., покладено на боржника судовий збір в сумі 6090,00 грн. за подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до відповідно до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 06.08.2015 р., введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна приватної фірми Інтервал ОСОБА_5 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 149 від 18.02.2013, адреса: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 20, офіс 33, адреса для листування: 01042, м. Київ, а/с 48), проведення попереднього засідання суду призначено на 06.08.2015 р.

Постановою від 31.08.2016 р. (суддя Бутирський А.А.) приватну фірму Інтервал визнано банкрутом, про що здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Ухвалою від 07.12.2016 р. затверджено реєстр вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі на суму 39 165 545,87 грн.

11.10.2017 р. від представника засновника банкрута ОСОБА_7 надійшла заява про відвід головуючого судді Бутирського А.А. з тих підстав, що він не був ознайомлений з матеріалами справи, у звязку з чим заявив усне клопотання про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи. Проте, продовжує заявник суддя Бутирський А.А. відмовив у такому клопотанні. Після цього він повторно заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи у чому йому також було відмовлено. Також заявник посилається на те, що дружина судді Бутирського А.А. у 2015 р. мала непогашені фінансові зобовязання перед Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який є кредитором у даній справі, на суму 122198,00 грн., а у 2016 р. будь-яких зобовязань немає. Заслухавши пропозицію ОСОБА_7 про намір заявити відвід судді Бутирському А.А., останній в усному порядку оголосив перерву на одну годину для надання часу для складання тексту заяви про відвід, а слухання справи продовжиться об 11-20 год. Будь-яка ухвала при цьому не виносилась. Також йому не було розяснено його процесуальні права. Після цього ОСОБА_7 декілька разів заявляв заяву про відвід, у задоволенні якої було відмовлено в усному порядку. Також заявник вказує на те, що ухвала у попередньому судовому засіданні була складена у короткий термін, що викликало сумнів у тому, що вона складалась у нарадчій кімнаті.

Розглянувши заяву про відвід, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу, якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений ч. 3 ст. 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участю.

Ч. 4 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

У судовому засіданні, яке було призначено на 9 годин 40 хвилин представник засновника банкрута ОСОБА_7 заявив про намір подати заяву про відвід судді Бутирському А.А. З цією метою заявнику було надано час на підготовку відводу. На запитання судді Бутирського А.А. про те, скільки часу було потрібно на заявлення відводу заявник вказав: 1 година. Саме з урахування цього було оголошено перерву до 11 годин 20 хвилин для надання заявнику можливості підготувати відвід у письмовій формі.

Однак, у судовому засіданні в 11 годин 20 хвилин заявник письмового відводу не надав, а повторно усно заявив про намір заявити відвід.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і обєктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Тому слід розцінювати як зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами, зокрема, подання ним другої і наступних заяв про відвід судді (суддів) господарських судів з одних і тих самих підстав (у тому числі з викладенням відповідної заяви в іншій стилістичній формі), або, хоча й з інших підстав, ніж у первісній заяві, але з таких, що з урахуванням обставин справи були або мали бути відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, і, отже, повинні були зазначатися саме в ній.

Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в частині першій статті 20 ГПК, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують. Будь-яких доказів заявником не надано.

Те, що дружина ОСОБА_8 у 2015 р. мала кредит в Акціонерному комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», який є кредитором у даній справі, не свідчить про упередженість судді, оскільки отримання кредитів у банках, отримання заробітної плати за допомогою платіжних карток банку, оплата у відділеннях банку комунальних та інших послуг тощо, є звичайною життєдіяльністю кожної людини і не свідчить про надання переваг банку, послугами якого скористалась особа.

Також слід зауважити, що засновник банкрута ОСОБА_6 чотири рази знайомився з матеріалами справи, знімав з них копії (в останнє 02.10.2017 р.), а відтак відсутні підстави стверджувати про обмеження права на ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, правом на заявлення відводу згідно ст. 20 Господарського процесуального кодексу України наділені сторони та прокурор, до яких засновник банкрута не відноситься.

Оцінивши обставини, на які посилається представник засновника банкрута ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що вони є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставною заяву про відвід судді Бутирського А.А.

Керуючись ст. ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника засновника банкрута ОСОБА_7 про відвід головуючому судді Бутирському А.А. відмовити за безпідставністю.

Суддя ОСОБА_8