РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017Справа №910/12127/16

За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в

особі Київської міської ради

до Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1) Головне управління ДФС у м. Києві,

2) Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного

управління ДФС у м. Києві,

3) Київське міське бюро технічної інвентаризації,

4) Київська міська державна адміністрація

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 5) ОСОБА_1

6) ОСОБА_2

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від прокуратури Зузак І. О. посвідчення № 036087 від 20.10.2015

від позивача Коломієць В. С. - по дов. № 225-КМГ-2926 від 28.08.2017

від відповідача не з'явився

від третьої особи-1 Воєводін Р. І. - по дов. № 185/26-15-10-07-37 від 30.08.2017

від третьої особи-2 Манзіченко О. В. - по дов. № 500/9/26-59-10-11 від 14.03.2017

від третьої особи-3 не з'явився

від третьої особи-4 Коломієць В. С. - по дов. № 001-2321 від 21.08.2017

від третьої особи-5 не з'явився

від третьої особи-6 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради про витребування від Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» нежитлові приміщення № 1 загальною площею 908,9 кв. м. та № 2 загальною площею 476,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та передати їх у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 1 386 кв. м. є комунальною власністю, що належить територіальній громаді міста Києва та перебуває в управлінні ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у відповідності до рішень Київської міської ради № 184/285 від 30.03.1999, № 208/1642 від 27.12.2001, № 504/664 від 29.05.2003, розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1978 від 24.10.2003 та акту приймання-передачі від 18.12.2003. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на час пред'явлення позову група нежитлових приміщень № 1 загальною площею 908,9 кв. м. та № 2 - 476,8 кв. м. на АДРЕСА_1 зареєстровані на праві власності за Компаніеєю «Глобал Девелопментс Лімітед» (країна реєстрації: Беліз, поштова скринька 1513, 10 Норф Парк Стріт, Беліз Сіті, реєстраційний № 60,572). Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 02.10.2015, укладений із ОСОБА_2, яка в свою чергу 10.10.2001 придбала вказане майно у ОСОБА_1 на підставі угоди, посвідченої президентом товарної біржі «Народна» та зареєстрованої в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.10.2001. Пунктом 2 цієї угоди визначено, що відчужувані нежитлові приміщення належать ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 21.06.2001 згідно з розпорядженням (наказом) від 21.06.2001 № 652-С/НП, зареєстрованого в Київському МБТІ і записаного в реєстрову книгу за № 1152 від 02.07.2001. Проте, відповідно до інформації комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради № 110/908-209 від 03.02.2016 та № 110/908-1063 від 10.06.2016, зазначене свідоцтво не оформлялось. Також, згідно із листами Київського МБТІ № 16805(И-2015) від 24.12.2015, № 61 (И-2016) від 05.01.2016, № 7360 (И-2016) від 09.06.2016 нерухоме майно на АДРЕСА_1 на праві власності не реєструвалося. Згідно з листом Департаменту комунальної власності м. Києва № 062/10/10-11972 від 28.10.2015 Департамент не здійснював приватизацію приміщень будинку АДРЕСА_1 Враховуючи, що вказане майно Київською міською радою не відчужувалося, право власності територіальної громади на згадане майно не припинялося, відповідно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не набули його. Таким чином, зазначене майно на підставі підроблених документів було відчужено особою, яка не мала права на його відчуження, поза волею дійсного власника майна - територіальної громади м. Києва, а тому воно неправомірно вибуло з її володіння та підлягає на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України витребуванню у Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12127/16; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління ДФС у м. Києві, Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та Київську міську державну адміністрацію; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Розгляд справи призначено на 14.07.2016.

Заступником Генерального прокурора України одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення № 1 загальною площею 908,9 кв. м. та № 2 загальною площею 476,8 кв. м. на вул. Артема у м. Києві; шляхом заборони Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» та іншим особам вчиняти будь-які дії з зазначеними нежитловими приміщеннями, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно цього майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12127/16 від 14.07.2016 з метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, накладено арешт на нежитлові приміщення № 1 загальною площею 908,9 кв. м. та № 2 загальною площею 476,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; заборонено Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нежитлових приміщень № 1 загальною площею 908,9 кв. м. та № 2 загальною площею 476,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно вказаного майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12127/16 від 14.07.2016, у зв'язку з нез'явленням в засідання суду представників третіх осіб -3, -4, -5, -6, невиконання третіми особами вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 06.07.2016 та у зв'язку із необхідністю витребування перекладу документів для здійснення повідомлення відповідача про судове засідання у відповідності до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, розгляд справи № 910/12127/16 було відкладено до 16.08.2016.

01.08.2016 від третьої особи-3 надійшов лист, в якому повідомляє, що Бюро з 01.01.2013 позбавлено доступу до реєстру, а тому інформація про державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна є неповною.

Третя особа-4 у поданих 15.08.2016 до відділу діловодства суду письмових поясненнях позовні вимоги прокуратури підтримує повністю.

Третя особа-3 у поданих в судовому засіданні 16.08.2016 поясненнях просить суд розглядати без участі представника Бюро та зазначив, що згідно реєстрових книг Бюро станом на 31.12.20012 реєстрація права власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась.

Третя особа-1 у поданих в судовому засіданні 16.08.2016 письмових поясненнях позовні вимоги прокуратури підтримує повністю.

Третя особа-2 у поданих в судовому засіданні 16.08.2016 письмових поясненнях позовні вимоги прокуратури підтримує повністю.

Прокуратурою в судовому засіданні 16.08.2016 подано нотаріально посвідчений переклад англійською мовою позовної заяви № 05/2-9807-16 від 23.06.2016, ухвали про порушення провадження від 06.07.2016, ухвали про відкладення розгляду справи від 14.07.2016 та ухвали про забезпечення позову від 14.07.2016 у справі № 910/12127/16 в трьох екземплярах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12127/16 від 16.08.2016 розгляд справи відкладено на 13.12.2016; у зв'язку із необхідністю здійснення повідомлення відповідача про відкладення судового засідання відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, провадження у справі зупинено до 13.12.2016.

Прокуратурою 23.08.2016 до відділу діловодства суду подано нотаріально посвідчений переклад англійською мовою ухвали від 16.08.2016 у справі № 910/12127/16 в трьох екземплярах.

29.08.2016 Господарським судом міста Києва направлено на адресу Міністерства юстиції України для передачі Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» в порядку Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року пакет документів.

Докази вручення відповідачу копій направлених в порядку встановленому згідно Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 до суду не надійшли.

15.09.2016 від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2016 у зв'язку з виконанням ухвали Господарського суду міста Києва № 910/12127/16 від 14.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12127/16 від 13.12.2016 розгляд справи відкладено на 07.02.2017; у зв'язку із необхідністю здійснення повідомлення відповідача про відкладення судового засідання відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, провадження у справі зупинено до 07.02.2017.

Прокуратурою 22.12.2016 до відділу діловодства суду подано нотаріально посвідчений переклад англійською мовою ухвали від 13.12.2016 у справі № 910/12127/16 в трьох екземплярах.

28.12.2016 Господарським судом міста Києва направлено на адресу Міністерства юстиції України для передачі Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» в порядку Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року пакет документів.

Однак 06.02.2017 Міністерство юстиції України повернуло доручення Господарського суду міста Києва, у зв'язку з неможливістю виконати доручення до вказаної дати судового засідання, а саме до 07.02.2017.

Засідання суду 07.02.2017 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12127/16 від 07.02.2017 справу призначено до розгляду на 19.09.2017, у зв'язку із необхідністю здійснення повідомлення відповідача про відкладення судового засідання відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, провадження у справі зупинено до 19.09.2017.

03.03.2017 Господарським судом міста Києва направлено на адресу Міністерства юстиції України для передачі Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» в порядку Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року пакет документів.

Прокуратура в судовому засіданні 19.09.2017 позовні вимоги підтримала повністю.

Позивач в судовому засіданні 19.09.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Третя особи -1, -2, -4 в судовому засіданні 19.09.2017 позовні вимоги підтримали повністю.

В судовому засіданні 19.09.2017 відповідно до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 26.09.2017.

Позивачем 25.09.2017 до відділу діловодства суду подано пояснення по справі.

Докази вручення відповідачу копій направлених в порядку встановленому згідно Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 до суду не надійшли.

Відповідач в судове засідання 19.09.2017 не з'явився, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, з огляду на наступне

Ухвали суду було надіслано відповідачу відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 через Міністерство юстиції України.

Відповідно до ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією,

і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Треті особи -3, -5, -6 в судове засідання 19.09.2017 не з'явились.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 26.09.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та третіх осіб -1, -2, -4, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.11.1991 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)»,

Даною постановою затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), зокрема до міста Києва серед іншого було передано

житловий та нежитловий фонд міської Ради народних депутатів, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов'язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду;

багатопрофільні та спеціалізовані лікарні для дорослих і дітей, пологові будинки, госпіталь для інвалідів Вітчизняної війни, диспансери, поліклініки, дитячі спеціалізовані санаторії, станція переливання крові, станція швидкої та невідкладної медичної допомоги, будинки дитини, санітарно-епідеміологічні, дезинфекційна станції, бюро судово-медичної експертизи та патологоанатомічне бюро, центри «Здоров'я», аптечні склади, магазини аптечні та оптики, будинки-інтернати для престарілих та інвалідів, бальнео- і грязелікарні, молочні кухні, медичні бібліотеки, медичні училища, інші місцеві підприємства, організації та установи, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.

Рішеннями Київської міської ради № 184/285 від 30.03.1999 «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади м. Києва нежилих будинків» та № 208/1642 від 27.12.2001 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» (із змінами та доповненнями) зараховано до комунальної власності та затверджено перелік об'єктів територіальної громади м. Києва згідно з додатком.

Відповідно до вказаних рішень будинок на АДРЕСА_1, який значиться відповідно під № 4 та під № 17 цих додатків, включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначене приміщення рішенням Київської міської ради № 504/664 від 29.05.2003 передано в управління Державній податковій адміністрації у м. Києві та доручено Київській міській державній адміністрації здійснити передачу цього майна. На виконання цього рішення розпорядженням Київського міського голови № 1978 від 24.10.2003 в управління Державної податкової адміністрації у місті Києві передано приміщення на АДРЕСА_1, площею 1386 кв. м.

Згадане приміщення 18.12.2003 Головним управлінням комунальної власності КМДА передано в управління ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, про що складено відповідний акт.

Крім того, рішенням Київської міської ради від 02.02.2006 Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Києва надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,09 га для експлуатації та обслуговування вказаного адміністративного будинку за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

З огляду на вказані обставини прокуратура зауважує, що нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 загальною площею 1386 кв. м є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста та перебуває в управлінні ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Водночас, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на липень 2016 року група нежитлових приміщень № 1 загальною площею 908,9 кв. м та № 2 - 476,8 кв. м на АДРЕСА_1 зареєстровані на праві власності за компанією «Глобал Девелопментс Лімітед», країна реєстрації: Беліз, поштова скринька 1513, 10 Норф Парк Стріт, Беліз Сіті, реєстраційний № 60,572.

Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 02.10.2015, укладений із ОСОБА_2, яка в свою чергу 10.10.2001 придбала вказане майно у ОСОБА_1 на підставі угоди, посвідченої президентом товарної біржі «Народна» та зареєстрованої в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.10.2001 .

Заступником Генерального прокурора України відмічено, що відчуження вказаного майна можливе лише в рамках приватизаційної процедури та в порядку, визначеному зазначеними законодавчими актами, і у спосіб, передбачений Державною програмою приватизації. Проте Департамент комунальної власності м. Києва не здійснював приватизацію приміщень будинку АДРЕСА_1

Прокуратура стверджує, що зазначене майно на підставі підроблених документів було відчужено особою, яка не мала права на його відчуження, поза волею дійсного власника майна - територіальної громади м. Києва, а тому воно неправомірно вибуло з її володіння та підлягає витребуванню на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокуратури підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Дослідивши викладені заявником в позові обставини суд дійшов висновку, що прокурором вірно визначено орган, уповноважений здійснювати відповідні повноваження у спірних відносинах.

Як вже встановлено судом, рішеннями Київської міської ради № 184/285 від 30.03.1999 «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади м. Києва нежилих будинків» та № 208/1642 від 27.12.2001 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» (із змінами та доповненнями) будинок на АДРЕСА_1, який значиться відповідно під № 4 та під № 17 цих додатків, включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Рішенням Київської міської ради від 29.05.2003 № 504/664 зазначене приміщення передано в управління Державній податковій адміністрації у м. Києві та доручено Київській міській державній адміністрації здійснити передачу цього майна.

На виконання цього рішення розпорядженням Київського міського голови від 24.10.2003 № 1978 в управління Державної податкової адміністрації у місті Києві передано приміщення на АДРЕСА_1, площею 1 386 кв. м.

Вказане приміщення за актом приймання-передачі передано в управління ДПІ у Шевченківському районі м. Києва.

Рішенням Київської міської ради № 27/3118 від 02.02.2006 Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Києва надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,09 га для експлуатації та обслуговування вказаного адміністративного будинку за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (копія рішення в справі).

Таким чином, нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 загальною площею 1 386 кв. м. є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста та перебуває в управлінні ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Матеріали справи свідчать, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на липень 2016 року група нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 зареєстровані на праві власності за компанією «Глобал Девелопментс Лімітед», країна реєстрації: Беліз, поштова скринька 1513, 10 Норф Парк Стріт, Беліз Сіті, реєстраційний № 60,572.

Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 02.10.2015, укладений із ОСОБА_2, яка в свою чергу 10.10.2001 придбала вказане майно у ОСОБА_1 на підставі угоди, посвідченої президентом товарної біржі «Народна» та зареєстрованої в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17.10.2001.

Пунктом 2 договору купівлі-продажу від 10.10.2001 визначено, що відчужувані нежитлові приміщення належать ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 21.06.2001 згідно з розпорядженням (наказом) від 21.06.2001 № 652-С/НП, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 1152 від 02.07.2001.

Як випливає з матеріалів справи, відповідно до інформації Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради № 110/908-209 від 03.02.2016 та № 110/908-1063 від 10.06.2016, зазначене свідоцтво не оформлялось.

Згідно із листами Київського міського бюро технічної інвентаризації № 16805(И-2015) від 24.12.2015, № 61 (И-2016) від 05.01.2016, № 7360 (И-2016) від 09.06.2016 нерухоме майно на АДРЕСА_1 на праві власності не реєструвалося.

З матеріалів справи слідує, що за фактом незаконного заволодіння нерухомим майном комунальної власності - нежитловим приміщенням на АДРЕСА_1 загальною площею 1386 кв. м. зареєстровано кримінальне провадження № 0000275, досудове розслідування в якому здійснює Шевченківське УП ГУНП України в м. Києві.

За даними Департаменту комунальної власності м. Києва, викладених в листі № 062/10/10-11972 від 28.10.2015 Департамент не здійснював приватизацію приміщень будинку АДРЕСА_1

Як свідчать матеріали справи, згідно з висновком TOB «Арт-Консалт» оціночна вартість спірного майна станом на 23.03.2016 становить 21.704.760,00 грн.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Тотожна правова позиція відображена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», згідно якої наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 Цивільного кодексу України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 названого Кодексу презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав або повинен був знати про наявність перешкод до вчинення правочину, зокрема те, що продавець майна не мав права його відчужувати, це може свідчити про недобросовісність набувача й бути підставою для задоволення позову про витребування у нього цього майна.

Відповідно до статей 330, 334 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із цим наявне розмежовування того, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 Цивільного кодексу України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

За ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

На наявність права власника на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 Цивільного кодексу України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв'язку з реєстрацією договорів купівлі продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, враховуючи, що спірне майно позивачем не відчужувалося, право власності територіальної громади на згадане майно не припинялося, а відповідно третя особа-5 та третя особа-6 не набули його, а відповідно з урахуванням обставин того, що зазначене майно було відчужено особою, яка не мала права на його відчуження, поза волею дійсного власника майна - територіальної громади м. Києва, а відтак воно неправомірно вибуло з її володіння, обґрунтованими, за викладених в позові № 05/2-9807-16 від 23.06.2016р. підстав, та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги про витребування, на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України, від Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» нежитлові приміщення № 1 загальною площею 908,9 кв. м. та № 2 загальною площею 476,8 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та передати їх у власність територіальної громади міста Києва, як дійсного власника майна, в особі Київської міської ради, як розпорядника такого майна.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь Генеральної прокуратури України.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати від Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» (країна реєстрації: Беліз, поштова скринька 1513, 10 Норф Парк Стріт, Беліз Сіті, реєстраційний № 60,572) нежитлові приміщення № 1 загальною площею 908,9 кв. м та № 2 загальною площею 476,8 кв. м на АДРЕСА_1 та передати їх у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ).

3. Стягнути з Компанії «Глобал Девелопментс Лімітед» (країна реєстрації: Беліз, поштова скринька 1513, 10 Норф Парк Стріт, Беліз Сіті, реєстраційний № 60,572) на користь Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) 206.700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 03.10.2017.

СуддяСівакова В.В.