ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 жовтня 2017 року Справа № 904/3/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"
на рішеннявід 13.03.2017 господарського суду Дніпропетровської області
та постановувід 08.06.2017 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/3/17 господарського суду Дніпропетровської області
за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Кривий Ріг
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональне відділення Фонду держаного майна України по Дніпропетровській області
про стягнення 14 870, 46 грн.
ВСТАНОВИВ :

Подана 11.07.2017 публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - заявник) касаційна скарга від 05.07.2017 №НЮс-04/103 не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у скасуванні рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2017 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі № 904/3/17.

Відповідно до частини 3 статті 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Тобто, від імені юридичної особи скарга підписується керівником або її представником, який повинен бути уповноважений довіреністю, засвідченою підписом керівника та печаткою юридичної особи із обов`язковим залученням такої довіреності до скарги.

30 вересня 2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 N 1401-VIII.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 1 січня 2017 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню (п.п. 9 п. 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України).

Отже, з 1 січня 2017 року представництво у Вищому господарському суді України, як суді касаційної інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатами.

У зв'язку із тим, що провадження у даній справі порушено 03.01.2017, то представництво заявника у Вищому господарському суді України має здійснюватися адвокатом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Аналогічні положення містяться в ч. 7 ст. 28 ГПК України.

Крім того, з огляду на зміст ст. 28 ГПК України, представництво юридичних осіб у господарському суді може здійснюватися також керівниками підприємств або на підставі довіреності особами, які перебувають із такою юридичною особою в трудових відносинах.

Подана касаційна скарга від імені заявника підписана першим заступником начальника СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" рег. філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" ОСОБА_5 та начальником юридичного сектору СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" рег. філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" ОСОБА_6

До касаційної скарги додані довіреності ОСОБА_5, та ОСОБА_6 від 17.05.2017, які від імені заявника підписані директором регіональної філії ОСОБА_7 та першим заступником начальника регіональної філії ОСОБА_8, проте без надання доказів наявності у таких осіб повноважень на підписання довіреностей від імені заявника - ПАТ "Українська залізниця".

Також у порушення вимог ст. 33 ГПК України до касаційної скарги не долучено доказів наявності трудових відносин між заявником та особами, які підписали касаційну скаргу від його імені.

Таким чином, подана касаційна скарга підписана неуповноваженими особами, тому підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Також, згідно з ч. 1 ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Колегія суддів також встановила, що касаційна скарга подана на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі №904/3/17 з пропуском встановленого процесуального строку для її подання, про що свідчить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції Дніпропетровського апеляційного господарського суду, - 11.07.2017.

Касаційна скарга містить клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для її подання, яке мотивоване тим, що заявник отримав копію оскаржуваної постанови лише 20.06.2017, що позбавило його можливості своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

Відповідно до ст. 53 ГПК України Вищий господарський суд України може відновити пропущений строк у разі наявності поважних причин пропуску цього строку. При цьому, виходячи зі змісту згаданої статті, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Враховуючи, що ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, оцінивши доводи та обставини, що наведені на обґрунтування клопотання про відновлення строку, колегія суддів прийшла до висновку щодо неповажності причин його пропуску, виходячи із наступного.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як вбачається, представники заявника ОСОБА_9, ОСОБА_10, та ОСОБА_11 були присутні в судовому засіданні при оголошенні оскаржуваної постанови, що підтверджується протоколом судового засідання від 08.06.2017.

Сам заявник в клопотанні вказує про отримання копії постанови 20.06.2017, тобто в межах встановленого процесуального строку.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних обставин, які б об'єктивно свідчили про неможливість своєчасного звернення з касаційною скаргою за умови обізнаності з фактом винесення постанови в день її оголошення та отримання її копії у межах встановленого строку, заявником не зазначено.

Таким чином, колегія суддів, не визнавши наведенні в клопотанні причини пропуску встановленого законом процесуального строку для звернення з касаційною скаргою поважними, відмовляє в задоволенні заявленого клопотання про поновлення цього строку.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Отже, в касаційній скарзі має викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

У порушення вимог ст. 111 ГПК України заявник у мотивувальній частині касаційної скарги не зазначає ні порушених судами норм чинного законодавства, ні суті їх порушення.

Саме лише викладення заявником у касаційній скарзі обставин справи та цитування норм чинного законодавства не свідчить про виконання ним вимог ст. 111 ГПК України щодо зазначення суті порушення, порушених чи неправильно застосованих саме судами норм чинного законодавства.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України

З урахуванням наведеного та керуючись розділом XV "Перехідні положення" Конституції України, ст.ст. 28, 36, 53, 86, 111, 1111, п. п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі № 904/3/17.

2. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді О.Є. Короткевич В.Я. Погребняк