ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017р. Справа № 917/1280/17

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020

до Полтавського учбово-виробничого підприємства "Полтаваелектро" Українського товариства сліпих, вул. Гетьмана Сагайдачного 6, м. Полтава, 36021

про стягнення 17 104,12 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №70 від 15.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 27.09.2017, № 01-298; ОСОБА_3, довіреність від 27.09.2017, № 01-299

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Полтавського учбово-виробничого підприємства "Полтаваелектро" Українського товариства сліпих (далі -відповідач) про стягнення 17104,12 грн., в тому числі 14 672 грн. 25 коп. основного боргу, 169 грн. 38 коп. 3% річних, 1474 грн. 99 коп. пені та 787 грн. 50 коп. інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати вартості отриманого газу.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.08.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 14.09.2017р.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача ухвалою від 14.09.2017р. розгляд справи було відкладено на 29.09.2017р.

В судовому засіданні 29.09.2017р. представник відповідача позовні вимоги в частині основного боргу визнав в повному обсязі, в іншій частині - заперечував.

29.09.2017р. розгляд справи було відкладено на 12.10.2017р.

04.10.2017р. від відповідача надійшло клопотання про (вхід. №12177) відповідного до якого останній просить суд надати розстрочку в погашенні заборгованості в сумі 17 104,12 грн. протягом 5-ти місяців з жовтня 2017р. по лютий 2018р. рівними частинами.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2017р. позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги, прохав суд розстрочити рішення суду на 5 місяців.

В судовому засіданні 12.10.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

30.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз" (оператор ГРМ за договором) та Полтавським учбово-виробничим підприємством "Полтаваелектро" Українського товариства сліпих (споживач за договором) було укладено договір № 45Р розподілу природного газу (далі Договір); заява - приєднання № 45Р від 01.01.2016р. до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

За умовами Договору оператор ГРМ зобов'язався надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач в свою чергу зобов'язався прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. договору).

Додатком № 3 до договору сторони визначили договірні (планові) обсяги розподілу природного газу споживача на 2017 рік.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Пунктом 6.4 договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, на умовах попередньої оплати до 25 числа місяця, що передує розрахунковому.

Остаточний розрахунок за послуги з розподілу природного газу здійснюється Споживачем до 05 числа місяця наступного за розрахунковим.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільчих систем (п. 6.6 договору).

На виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується двосторонніми підписаними без зауважень та скріпленим печатками підприємств, актами приймання-передачі:

- в січні 2017р. в об'ємі 6,812 тис. куб. м. на загальну суму 5512,81 грн. (акт приймання-передачі №0УВІ-004362 від 31.01.2017року);

- в лютому 2017р. в об'ємі 5,900 тис. куб. м. на загальну суму 4774,75 грн. (акт приймання - передачі №0УВІ-008809 від 28.02.2017 року);

- в березні 2017р. в об'ємі 3,881 тис. куб. м. на загальну суму 3140,82 грн. (акт приймання - передачі №0УВІ-013390 від 31.03.2017 року);

- в квітні 2017р. в об'ємі 0,599 тис. куб. м. на загальну суму 484,76 грн. (акт приймання - передачі №0УВІ-017084 від 30.04.2017 року);

- в травні 2017р. в об'ємі 0,545 тис. куб. м. на загальну суму 441,06 грн. (акт приймання - передачі №0УВІ-018433 від 31.05.2017 року);

- в червні 2017р. в об'ємі 0,393 тис. куб. м. на загальну суму 318,05 грн. (акт приймання - передачі №0УВІ-020618 від 30.06.2017 року).

Згідно з п. 7.4 Договору споживач зобов'язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідач порушив свої зобов'язання в частині здійснення оплати за отриманий природний газ. Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за природний газ отриманий з січня по червень 2017 року становить 14 672 грн. 25 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт наявності заборгованості в розмірі 14 672 грн. 25 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача основної заборгованості суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про надання послуг, згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає у цей строк (термін).

Строк оплати розподіленого у січні - червні 2017 року газу згідно умов договору настав.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Станом на момент винесення рішення, докази оплати відповідачем отриманого газу в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 14 672 грн. 25 коп. заборгованості за розподілений природний газ підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати передбачених розділом 6 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач на підставі п. 8.2 договору та ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача: 1474 грн. 99 коп. пені, 169 грн. 38 коп. 3% річних та 787 грн. 50 коп. інфляційних за загальний період з 06.02.2017р. по 27.07.2017р.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Однак при нарахуванні пені та 3% річних за зобов'язаннями січня та лютого 2017р. позивачем не враховано, що за п. 6.4 Договору остаточний розрахунок за послуги з розподілу природного газу здійснюється Споживачем до 05 числа місяця наступного за розрахунковим.

Оскільки останні дні строку припадають на вихідні дні, прострочення оплати починається відповідно за зобов'язаннями січня 2017р. - з 07.02.2017р., лютого 2017р. - з 07.03.2017р.

Після проведення перерахунку пені та 3% річних (з урахування моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати отриманих послуг з розподілу природного газу по кожному окремому акту) суд дійшов до висновку, що останні підлягають частковому задоволенню, а саме: 1467 грн. 09 коп. пені та 168 грн. 55 коп. 3% річних. В іншій частині вимоги про стягнення пені та 3% річних слід відхилити, як безпідставні.

Крім цього, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні інфляційних втрат не враховано п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", згідно якого, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наявного в матеріалах справи розрахунку інфляційних випливає, що позивач здійснює нарахування інфляційних на борг за січень (строк оплати до 07.02.2017р.) з 06.02.2017р., хоча враховуючи вказану вище норму, нарахування необхідно розпочинати з березня 2017 року. Так само нарахування інфляційних на заборгованість за лютий 2017р., березень 2017р., квітень 2017р., травень 2017р. З врахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок суми інфляційних втрат та встановив, що стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 598 грн. 32 коп. В іншій частині, вимоги про стягнення інфляційних задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем подано клопотання про розстрочку виконання рішення суду рівними частинами на 5 місяців.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище; на те що підприємство починаючи з грудня 2016 року працює на одноденному робочому тижні; на наявність заборгованості по заробітній платі; а сплата суми одразу призведе до зупинки діяльності підприємства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про розстрочку виконання рішення.

Представник позивач проти надання розстрочки.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб-стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характерну обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, повинні враховуватися інтереси обох сторін, зокрема їх матеріальний стан.

Відповідачем до клопотання додано копію наказу № 32 про скорочену робочу неділю на підприємстві, жодних інших доказів в підтвердження викладених у клопотанні обставин суду надано не було.

Оскільки клопотання відповідача не було підкріплено достатніми доказами, а також враховуючи заперечення позивача, клопотання відповідача про надання розстрочки судом відхиляється.

При цьому відповідач не позбавлений права звернення після прийняття судового рішення з заявами про відстрочку чи розстрочку виконання рішення згідно ст. 121 ГПК України за наявності визначених законом обставин.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського учбово-виробничого підприємства "Полтаваелектро" Українського товариства сліпих (вул. Гетьмана Сагайдачного 6, м. Полтава, 36021; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020; ) 14672 грн. 25 коп. основного боргу, 1467 грн. 09 коп. пені, 168 грн. 55 коп. 3% річних, 598 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 1581 грн. 48 коп. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Клопотання Полтавського учбово-виробничого підприємства "Полтаваелектро" Українського товариства сліпих про розстрочку виконання рішення відхилити.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.10.2017року

Суддя О.С. Семчук