РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа №910/12064/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Перфекта Д"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський завод рослинних олій"

про стягнення 329 232,58 грн.

Представники сторін:

від позивача: Поповкін Д.В. - представник за довіреністю б/н від 15.09.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Перфекта Д" до товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський завод рослинних олій" про стягнення 329 232,58 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2016 року між ним та відповідачем укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №290916ПС.

На виконання умов договору, позивачем поставлено товар на загальну суму 1 547 440,79 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо повної оплати не здійснив.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 265 440,79 грн. та пенею в розмірі 63 791,79 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.09.2017 р.

В судове засідання 04.09.2017 р. представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 25.07.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 010, 015 відповідно, але 21.08.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли документи по справі, клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.09.2017 року розгляд справи відкладено на 18.09.2017 року.

18.09.2017 р. до канцелярії суду надійшло клопотання про повернення оригіналів документів.

В судове засідання 18.09.2017 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.07.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

29.09.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Перфекта Д" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Чугуївський завод рослинних олій" (покупець) укладено договір поставки №290916АС сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити соняшник (надалі - товар).

Згідно з п.2.1 договору, найменування товару - соняшник. Одиниця виміру - тонна. Кількість та якість кожної партії товару визначається в Специфікаціях до даного договору, що є невід'ємними його частинами.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п.10.3 договору).

Поставка товару здійснюється на умовах визначених у Специфікаціях до даного договору на кожну партію товару та згідно правил «Інкотермс» (редакція 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером даного договору, а також тих особливостей, що виплавають із умов даного договору (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.4 договору, дата навантаження товару у транспорт наданий покупцем у місті поставки являється датою поставки товару.

Згідно з п.4.1 договору, ціна за одиницю товару (з урахування ПДВ у заліковій масі) вказується в Специфікації. Загальна вартість кожної конкретної партії товару, що придбається на умовах даного договору, передбачена в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Кінцева загальна вартість цього договору визначається сторонами за підсумками всіх укладених специфікацій, які є невід'ємними частинами даного договору (п.4.2 договору).

Специфікацією №1 до договору сторонами визначено, що постачальник постачає наступний товар: соняшник врожаю 2016р., 150 тн, ціна з ПДВ 9 850,00 грн., загальна суму товару з ПДВ 1 477 500,00 грн. Поставка здійснюється до 04 жовтня 2016 року. Оплата здійснюється в наступному порядку: за фактом поставки.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 547 440,79 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками сторін:

- №45 від 30.09.2016 року на суму 218 779,27 грн. на поставку 22,211093 тн;

- №46 від 01.10.2016 року на суму 219 655,00 грн. на поставку 22,3 тн;

- №47 від 02.10.2016 року на суму 428 893,57 грн. на поставку 43,542495 тн;

- №48 від 03.10.2016 року на суму 222 905,50 грн. на поставку 22,63 тн;

- №49 від 04.10.2016 року на суму 234 627,00 грн. на поставку 23,82 тн;

- №50 від 05.10.2016 року на суму 222 580,45 грн. на поставку 22,597 тн;

Також, в матеріалах справи наявна довіреність №266 від 29.09.2016 року, дійсна до 08.10.2016 року та видана товариством з обмеженою відповідальністю "Чугуївський завод рослинних олій" на ім'я менеджера з постачання ОСОБА_2 на отримання від ТОВ «Перфекта Д» цінностей за договором №290916ПС від 29.09.2016 року.

Та, наявні рахунки на оплату:

- №30 від 29.09.2016 року на суму 1 477 500,00 грн.,

- №34 від 05.10.2016 року на суму 69 940,79 грн.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.1 договору, оплата товару, що поставляється за даним договором, проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець зобов'язується здійснити оплату за товар згідно умов специфікації (п.5.2 договору).

Відповідно до специфікації, оплата здійснюється в наступному порядку: за фактом поставки.

Відповідачем на виконання умов договору сплачено позивачу 1 282 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме:

- №447 від 29.09.2016 року на суму 1 182 000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата за соняшник згідно рахунку №30 від 29.09.16р.»

- №37 від 14.02.2017 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата за соняшник згідно договору №290916ПС від 29.09.16р.».

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №290916ПС від 29.09.2016 року у відповідача перед позивачем в сумі 265 440,79 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 63 791,79 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.4 договору, в разі, якщо оплата товару була здійснена пізніше строків вказаних в п.5.2 даного договору, покупець оплачує постачальнику неустойку у формі пені у розмірі подвійної залікової ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.7.7 договору, нарахування штрафних санкцій здійснюється на протязі всього періоду невиконання зобов'язань.

Проте, відповідно до п.2.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання» №14 від 17.12.2013 року шодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
365440.7907.10.2016 - 27.10.20162115.0000 %0.082 %6290.37
365440.7928.10.2016 - 08.12.20164214.0000 %0.077 %11742.03
365440.7909.12.2016 - 26.01.20174914.0000 %0.077 %13699.04
365440.7927.01.2017 - 13.02.20171814.0000 %0.077 %5046.09
265440.7914.02.2017 - 01.03.20171614.0000 %0.077 %3258.01
265440.7902.03.2017 - 07.04.20173714.0000 %0.077 %7534.16
За перерахунком суду загальний розмір пені становить 47 569,70 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 16 222,09 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський завод рослинних олій" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 38, офіс 15, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Перфекта Д" (63650, Харківська область, с. Петропілля, вулиця Центральна, 82, ) основний борг в розмірі 265 440 (двісті шістдесят п'ять тисяч чотириста сорок) грн. 79 коп., пеню в розмірі 47 569 (сорок сім тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 70 коп. та судовий збір в розмірі 4 695 (чотири тисячі шістсот дев'яносто п'ять) грн. 02 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 05.10.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий