ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 жовтня 2017 р. Справа № 902/309/17

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Колбасова Ф.Ф., суддів Матвійчука В.В., Нешик О.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Трансбуд" (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Князів Коріатовичів, 37 А)

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (23315, с. Грижинці Тиврівського району Вінницької області, вул. Мельника, 28)

про стягнення 65757,00 грн,

за участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.,

за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України 65757,00 грн. як безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою від 10.04.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/309/17 та призначено судове засідання на 27.04.2017р.

Відповідно до ухвали 27.04.2017р., розгляд справи відкладено на 23.05.2017р. в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподання сторонами всіх витребуваних доказів та необхідністю витребування додаткових доказів.

23.05.2017р. від відповідача до суду надійшов відзив на позов з долученими до нього додатковими документами.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні 23.05.2017 р. позов не визнав, посилаючись на те, що в 2016 році між ТОВ "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 відбулась усна домовленість про надання послуг із благоустрою території лікувального корпусу № 2 з надбудовою поверху по вул. Князів Коріатовичів (Свердлова), 185 в м. Вінниці (II черга) будівельними механізмами відповідача, оскільки в позивача немає необхідних механізмів.

Відповідач стверджував, що фактично між сторонами цього договору виникли цивільно-правові відносини, але не між керівником ТОВ "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та виконробом будівельного майданчика благоустрою території лікувального корпусу № 2 з надбудовою поверху по вул. Князів Коріатовичів (Свердлова), 185 в м. Вінниці (II - черга), в силу яких фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 виставлялись рахунки-фактури, а виконроб надавав ці документи для оплати в бухгалтерію "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд", яка знаходиться в м. Кам'янець-Подільському.

Відповідач зазначав про те, що виконроб безпосередньо контролював виконані роботи та приймав від фізичної особи підприємця ОСОБА_1 рахунки-фактури і надавав їх в бухгалтерію позивача для проплати, тобто сторони погодились на такі умови приймання робіт та оплату за них. Всього фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 виконано робіт на суму - 81652,00 грн, а виплачено коштів на суму 65757,00 грн.

Відповідач також стверджував, що письмового договору підряду між сторонами не укладалось, але фактично правовідносини виникли в 2016-2017 роках згідно ст. 837 ЦК України, а тому на думку відповідача, посилання позивача на ст. 1212 ЦК України, як на підставу позовних вимог, є помилковим.

Враховуючи неявку представника позивача в судове засідання 23.05.2017р., неподання сторонами всіх витребуваних доказів, необхідність виклику в судове засідання для дачі пояснень представника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління та потребу витребування додаткових доказів, ухвалою суду від 23.05.2017р. розгляд справи відкладено на 02.06.2017р.

Разом з тим, в судовому засіданні 23.05.2017р. представником відповідача було подано клопотання про створення колегії для розгляду справи у зв'язку з її складністю та необхідністю витребування додаткових доказів у іншої особи, яка не є учасником спору.

За результатами проведених судових засідань судом було встановлено, що справа №902/309/17 відноситься до категорії справ значної складності, виходячи з підстав позовних вимог, враховуючи суперечливість доказової бази, що потребувало додаткового витребування доказів. В зв'язку з цим, суддею Колбасовим Ф.Ф. 26.05.2017р. подано заяву про створення колегії у складі трьох суддів для розгляду даної справи.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.05.2017р., для розгляду даної справи сформовано колегію у складі суддів: головуючого судді Колбасова Ф.Ф., суддів: Банасько О.О. та Нешик О.С.

Ухвалою від 29.05.2017р. справа № 902/309/17 справа прийнята судовою колегією до провадження у вищезазначеному складі та перепризначена до розгляду на 29.06.2017р.

В зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання 29.06.2017р., неподанням сторонами всіх витребуваних доказів, неявкою в судове засідання викликаного для дачі пояснень представника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління та необхідністю витребування додаткових доказів, ухвалою суду від 29.06.2017р. розгляд справи відкладено на 31.07.2017р.

21.07.2017р. від Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління засобами електронного зв'язку на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2017р. надійшло пояснення №303/23/2534 від 20.07.2017р., в якому Управління повідомило суду, що командування ЗахТКЕУ здійснює свої права та виконує обов'язки з ТОВ "Поділля-Трансбуд" виключно в межах діючого договору підряду за № 150 від 28.10.2016р.; згідно п.п. 4.3., 7.1. договору підрядник, в даному випадку - ТОВ "Поділля-Трансбуд", має право залучати з метою належного виконання умов договору інших осіб (субпідрядників); відповідальний підрозділ Зах ТКЕУ здійснює загальний контроль за виконанням робіт з реконструкції, але наразі не володіє інформацією про залучення до виконання робіт в якості субпідрядника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

31.07.2017р. головуючим суддею Колбасовим Ф.Ф. подано службову записку про введення до складу судової колегії іншого судді, у зв'язку з перебуванням судді Банаська О.О. з 31.07.2017р. по 03.09.2017р. у відпустці.

Розпорядженням заступника керівника апарату суду від 31.07.2017р., суддю Банаська О.О. виведено зі складу колегії суддів по справі № 902/309/17, у зв'язку з перебуванням у щорічній відпустці. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Колбасова Ф.Ф., суддів: Білоуса В.В., Нешик О.С. та ухвалою від 31.07.2017р. у справі призначено судове засідання на 16.08.2017р.

Разом з тим, судове засідання 16.08.2017р. не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Нешик О.С. станом на 16.08.2017р. у відпустці та неможливістю ввести до складу судової колегії іншого суддю, оскільки станом на 16.08.2017р. в господарському судді не вистачало необхідної кількості суддів.

Окрім того, в період з 28.08.2017р. по 22.09.2017р. головуючий суддя Колбасов Ф.Ф. перебував у відпустці.

25.09.2017р. головуючий суддя Колбасов Ф.Ф. подав службову записку про введення до складу колегії з розгляду справи № 902/309/17 іншого судді, так як станом на 25.09.2017р. суддя Білоус В.В. перебував у відпустці.

Розпорядженням від 25.09.2017р. заступника керівника апарату суду суддю Білоуса В.В. виведено із складу колегії суддів та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Колбасов Ф.Ф., члени колегії - судді Матвійчук В.В. та Нешик О.С.

Ухвалою від 26.09.2017р. справа прийнята до провадження колегією суддів у вищевказаному складі та призначена до розгляду на 10.10.2017р.

Представники сторін в судове засідання 10.10.2017р. не з'явились, пояснень та доказів, витребуваних ухвалою від 26.09.2017р. суду не надали. Про дату судового засідання сторони повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 26.09.2017р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як стверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 39, поштове відправлення з ухвалою суду вручено позивачу 29.09.2017р., а згідно рекомендованого повідомлення про вручення № 251, поштове відправлення з ухвалою суду також було вручено відповідачу 29.09.2017р.

Суд приходить до висновку, що сторони, повідомлені про розгляд справи належним чином, не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні. За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до положень статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив, що 28.10.2016р. позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" уклав з Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням договір підряду № 150, за яким позивач, як підрядник, взяв на себе зобовязання по виконанню робіт з реконструкції лікувального корпусу № 2 з надбудовою поверху по вул. Князів Коріатовичів (Свердлова), 185 в м. Вінниці (ІІ черга).

Пунктом 4.3. вказаного договору передбачено, що підрядник має право залучати до виконання договору третіх осіб (субпідрядників).

Календарними планами виконання робіт (а.с. 22-23) Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" спільно з Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням визначили обсяги та черговість будівельних робіт.

В подальшому між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" та відповідачем у даній справі фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 був укладений правочин в усній формі про виконання відповідачем робіт по виїмці ґрунту власним екскаватором відповідача.

До висновку про існування між сторонами правочину в усній формі та як наслідок - виникнення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 правовідносин з надання послуг (виконання робіт), суд прийшов внаслідок аналізу фактичних дій сторін, сукупної оцінки пояснень представників сторін та поданих у справу документів:

- позовної заяви, в якій позивач зазначив про погодження з відповідачем усного надання послуг із благоустрою території, а фактично - виконання робіт по виїмці ґрунту екскаватором, що підтвердив відповідач;

- акту виконаних робіт, згідно якого позивач як замовник прийняв, а відповідач як виконавець виконав роботи по виїмці ґрунту власним екскаватором Case cx 31 на суму 6100,00 грн. (а.с. 37);

- наданого позивачем підписаного та скріпленого печаткою з боку позивача акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.04.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 38);

- бухгалтерської довідки № 49 від 26.04.2017р., виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" про те, що за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 "рахується заборгованість в сумі 65757,00 грн".

Також, як стверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, позивач здійснив ряд переказів на рахунок відповідача грошових коштів на загальну суму 71857,00 грн, а саме:

- платіжним дорученням № 149 від 02.11.2016р. перераховано 6100,00 грн., призначення платежу "За послуги екскаватора згідно Акту виконаних робіт б/н від 02.11.2016 р. Без ПДВ";

- платіжним дорученням № 230 від 21.11.2016р. перераховано 1000,00 грн., призначення платежу "За послуги екскаватора згідно Акту виконаних робіт б/н від 02.11.2016 р. Без ПДВ";

- платіжним дорученням № 294 від 16.12.2016р. перераховано 16600,00 грн., призначення платежу "Аванс на виконання робіт по благоустрою згідно рахунка б/н від 16.12.2016 р. Без ПДВ";

- платіжним дорученням № 391 від 29.12.2016р. перераховано 23300,00 грн., призначення платежу "За послуги екскаватора згідно рахунку-фактури б/н від 29.12.2016 р. Без ПДВ";

- платіжним дорученням № 451 від 02.02.2017р. перераховано 20000,00 грн., призначення платежу "За послуги екскаватора згідно рахунку-фактури б/н від 02.02.2017 р. Без ПДВ";

- платіжним дорученням № 456 від 09.02.2017р. перераховано 4857,00 грн., призначення платежу "Погашення заборгованості згідно Акту виконаних робіт б/н від 31.12.2016 р. Без ПДВ".

Згідно акту виконаних робіт, підписаного і скріпленого печатками обох сторін, відповідачем надано послуги екскаватора по виїмці ґрунту на суму 6100,00 грн (а.с. 114).

Надалі, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 30.03.2017р. № 39 про повернення як безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 65757,00 грн. та 1600,00 грн, які, як вважає позивач, відповідач набув та зберігає без достатньої правової підстави, оскільки роботи виконані лише на суму 6100,00 грн. (а.с. 35-36).

Неповернення відповідачем коштів стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених та описаних вище обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача 65757,00 грн.

Правова підстава заявленого позову, з якою позивач звернувся до суду, - це відсутність належним чином оформлених договірних відносин, які б створювали підстави для перерахунку коштів, та на підставі яких відповідач отримав грошові кошти в сумі 65757,00 грн. Відтак, правова позиція позивача ґрунтується на тому, що відповідач набув кошти без будь-якої правової підстави, а тому нормативна підстава позову визначена позивачем згідно позовної заяви - стаття 1212 ЦК України.

Позивач ані предмет, ані підставу позову не змінював.

Отже, виходячи зі змісту позовних вимог, в предмет доказування у даній справі входить доведення позивачем саме наявності чи відсутності правової підстави для набуття відповідачем отриманої спірної суми коштів.

Загальні підстави для виникнення відносин у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказаною нормою передбачено, зокрема, що обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають в зв'язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відносини з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. (Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду України від 03.06.2015р. у справі №6-100 цс15).

Отже, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст. 11 ЦК України.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не може вважатися безпідставним.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1. ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Однією з підстав виникнення зобов'язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 173, ч.1 ст.175 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до вимог ч.1. ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів

У відповідності до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Форма договору сторонами визначається на власний розсуд (усна, письмова), недотримання письмової форми не тягне недійсності такого договору.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, між сторонами не було досягнуто згоди щодо укладення договору у формі єдиного письмового документу.

Разом з тим, договірні правовідносини між сторонами можуть виникати і з інших підстав, передбачених законодавством, а також допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Так, згідно вищевказаних платіжних доручень на підставі яких сукупно було перераховано спірні кошти позивачем відповідачу, в графі "Призначення платежу" вказано оплату послуг екскаватора.

Доказів звернення до банківської установи про помилкове перерахування коштів позивачем до суду не надано.

Отже, все вищенаведене спростовує твердження позивача про відсутність договірних відносин між сторонами та відсутність господарських операцій між сторонами. Системний аналіз доказів у справі свідчить про наявність домовленості між сторонами про виконання робіт відповідачем та їх оплату позивачем.

Наявність вищезазначених письмових доказів підтверджує волю сторін на досягнення домовленості щодо співпраці для задоволення спільного господарського інтересу.

За наявності у сторін договірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах.

Правовою підставою є саме відносини з виконання робіт, що склалися між сторонами, про що свідчать їх взаємні дії та докази в матеріалах справи в сукупності.

Суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позов, яка ґрунтується на твердженнях про існування між сторонами у справі правовідносин з виконання робіт, що виключає застосування статті 1212 ЦК України.

Такими чином, у суду відсутні правові підстави вважати, що відповідач отримав від позивача кошти безпідставно.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України, в позові слід відмовити.

Разом з тим, суд зауважує, що правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, і у випадку порушення однією стороною правочину свого зобов'язання, потерпіла сторона не позбавлена можливості відновити своє порушене право у встановлений законом спосіб захисту.

Судові витрати по справі за правилами статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

В судовому засіданні 10.10.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 13 жовтня 2017 р.

Головуючий суддя Колбасов Ф.Ф.

судді: Матвійчук В.В.

ОСОБА_2

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (32300, Хмельницька область, м. Камянець-Подільський, вул. Князів Коріатовичів, 37А);

3 - відповідачу (23315, с. Грижинці Тиврівського району Вінницької області, вул. Мельника, 28).