номер провадження справи 28/47/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 Справа № 908/1733/17

за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, м.Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20) в особі філії ДТЕК Запорізька ТЕС (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95)

до відповідача публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

про стягнення 58 762 грн. 05 коп.

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 294 від 16.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 295 від 16.03.2017р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 28.08.2017 року звернувся позивач публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» з позовною заявою до відповідача публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення за договором оренди №693-ДЭ-ЗаТЭС від 01.08.2016р. заборгованості в сумі 53383,03 грн., пені 3842,67грн., 3% річних 453,04 грн. та інфляційних втрат в сумі 1083,31 грн., усього 58762,05 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/1733/17 призначено до розгляду судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 29.08.2017 року порушено провадження у справі №908/1733/17, присвоєно справі номер провадження 28/47/17, судове засідання призначено на 13.09.2017 року. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобовязав сторони надати документи для всебічного та повного зясування фактичних обставин справи.

У звязку з перебуванням судді Федорової О.В. з 13.09.2017р. по 20.09.2017р. на лікарняному розгляд справи, призначений на 13.09.2017р., не відбувся. Ухвалою суду від 21.09.2017р. призначено судове засідання на 03.10.2017р.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 03.10.2017 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

12.09.2017р. до суду від позивача надійшла заява № 7599/1000 від 11.09.2017р. (вх. №08-06/21429 від 12.09.2017р.) про збільшення розміру позовних вимог з відповідними доказами, згідно якої позивач просив суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» заборгованість за договором оренди №693-ДЭ-ЗаТЭС від 01.08.2016р. в сумі 72686,20 грн., пеню 4931,28 грн., 3% річних 583,67 грн. та інфляційні втрати 1083,31 грн., усього 79284,46 грн.

13.09.2017р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про застосування п. 6 ст. 83 ГПК України, а саме: розстрочити виконання судового рішення строком на шість місяців рівними частинами.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог заявлена у відповідності до ст. 22 ГПК України, прийнята до розгляду судом та задоволена. З урахуванням зазначеного, судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 79284,46грн., які складаються з: 72686,20 грн. заборгованості, 4931,28 грн. пені, 3% річних 583,67 грн. та інфляційних втрат 1083,31 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням їх збільшення з підстав, що викладені у позові та заяві №7599/1000 від 11.09.2017р., просив суд позов задовольнити в повному обсязі. На виконання вимог суду, що викладені в ухвалі про порушення провадження у справі надав витребувані документи, які залучені до матеріалів справи. Також суду наданий акт звірки розрахунків від 07.09.2017р. підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств. Представник позивача проти клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення на шість місяців заперечив.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції посилався на тяжке фінансове становище на підприємстві. Зазначав, що прострочення оплати за договором обумовлено несвоєчасністю оплати споживачами вартості спожитої електроенергії та встановленням НКРЕКП нульових відсотків перерахування коштів на поточні рахунки відповідача з рахунку із спеціальним режимом використання. Підтримав клопотання про розстрочення виконання судового рішення на шість місяців, просив суд його задовольнити.

В ході розгляду справи судом зясовано статус позивача. Відповідно до Положення про Відокремлений підрозділ «Запорізька теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», затвердженого наглядовою радою ПАТ «ДТЕК «ДНІПРОЕНЕРГО» протокол засідання наглядової ради від 28.12.2016р., Відокремлений підрозділ «Запорізька теплова електрична станція» не є юридичною особою і діє від імені ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в межах повноважень, наданих Положенням. Пунктом 4.3 Положення, зокрема, визначено, що Відокремлений підрозділ може самостійно здійснювати представництво (діяти) у судах від імені ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», а при необхідності, за участю представників ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО».

Положеннями ст. 95 ЦК України встановлено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

В преамбулі договору оренди № 693-ДЭ-ЗаТЭС від 01.08.2016р. орендодавцем зазначено (виступає) публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в особі директора відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО».

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги положення ст. 95 ЦК України та додані до позову документи, суд дійшов висновку, що позивачем у справі є публічне акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в особі філії ДТЕК Запорізька ТЕС.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» (орендодавець, позивач у справі) та відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (орендар, відповідач у справі) 01.08.2016р. уклали договір оренди № 693-ДЭ-ЗаТЭС (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, які визначені цим договором, орендодавець зобовязується передати орендарю в тимчасове платне користування обєкт нерухомості: частину приміщення готелю «Енергодар», а саме 11 кімнат на першому поверсі готелю «Енергодар» розташованому за адресою: 71500, Запорізька область, м. Енергодар. пр-т Будівельників. 25, перелік, площа та балансова вартість яких зазначені у Додатку №1, який є невідємною частиною цього договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що орендар, в свою чергу приймає на себе зобовязання прийняти обєкт, своєчасно здійснювати оплату в порядку, що передбачений цим договором та по закінченню строку оренди повернути обєкт з оренди з урахуванням звичайного зносу.

Факт передачі обєкта в оренду та факт повернення з оренди оформлюються відповідними Актами приймання-передачі обєкта в оренду/з оренди, які повинні бути підписані уповноваженими представниками обох сторін. Дата початку строку оренди обєкта дата передачі обєкта орендарю, яка зафіксована в Акті приймання-передачі обєкта в оренду (п. 1.4 договору).

Пунктом 2.1.12 договору встановлено, що орендодавець приймає на себе зобовязання не пізніше 2 (другого) числа місяця, що передує за звітним місяцем, надати орендарю підписаний з своєї сторони Акт приймання-передачі наданих послуг в двох екземплярах за звітний місяць та рахунок на оплату.

Відповідно до п. 2.3.1 договору орендар приймає на себе зобовязання прийняти обєкт, який передається йому в оренду, здійснювати орендну плату та відшкодовувати комунальні та інші платежі, які передбачені цим договором на поточний рахунок орендодавця у розмірі та в строки, що обумовлені у розділі 4 цього договору.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що розрахунки між сторонами за оренду обєкта проводяться на підставі предявленого орендодавцем рахунку шляхом перерахування орендарем орендної плати на поточний рахунок орендодавця протягом пяти робочих днів з 1 (першого) календарного дня з дати отримання от орендодавця рахунку на сплату.

На виконання умов договору обєкт оренди передано відповідачу в строкове платне користування, про що сторонами 01.08.2016 р. підписано акт приймання-передачі орендованого приміщення.

Відповідач зобовязання щодо внесення орендних платежів за користування обєктом оренди належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 72686,20 грн. за період користування з лютого 2017 року по серпень 2017 року.

У звязку з наявністю порушень умов договору з боку відповідача, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків від господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати орендних платежів, у встановлений строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи, зокрема підписаним обома сторонами актом звірки розрахунків від 07.09.2017р.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 72686,20грн. в рамках договору оренди №693-ДЭ-ЗаТЭС від 01.08.2016 р. відповідає обставинам справи, а вимога позивача про стягнення 72686,20грн. основного боргу задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати орендних платежів, позивач, враховуючи положення п. 7.2 договору, просив стягнути 4931,28 грн. пені за період прострочення з 14.03.2017 р. по 11.09.2017 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у разі прострочення сплати суми орендних платежів. Відшкодування вартості комунальних послуг орендодавець має право вимагати, а орендар зобовязаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки, що встановлена НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення платежу.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 4931,28 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 4931,28грн. за період з 14.03.2017 р. по 11.09.2017 року судом задовольняється.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 583,67грн. за період з 14.03.2017 р. по 11.09.2017, а також 1083,31 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2017 р. по липень 2017 р. (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

В пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 583,67 грн. 3% річних за період з 14.03.2017 р. по 11.09.2017 р., такою, що підлягає задоволенню.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаними невірно, через допущені помилки при округлені сукупного індексу інфляції, однак вимогу про стягнення 1083,31 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2017 р. по липень 2017 р. суд задовольняє, оскільки за умови належного розрахунку інфляційних втрат за період прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання така сума є більшою ніж заявлено позивачем (1083,88 грн. розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство»).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, штрафних та компенсаційних санкцій відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись п. 6 статті 83 ГПК України, враховуючи прохання відповідача, позицію позивача, приймаючи до уваги матеріальні інтереси сторін, суд визнав можливим розстрочити виконання рішення суду на шість місяців із щомісячною оплатою у розмірі 13214,08 грн. починаючи з жовтня 2017 р. по лютий 2018 р., а в останньому місяці березні 2018 р. 13214,06 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 625, 762 ЦК України, ст. 286 ГК України, ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926, п/р 0132 в філії «Запорізьке РУ», МФО 313399) на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, ідентифікаційний код 00130872) в особі філії ДТЕК Запорізька ТЕС (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95, ідентифікаційний код 38024583) 72686,20грн. (сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят шість грн. 20 коп.) основного боргу, 4931,28 грн. (чотири тисячі девятсот тридцять одну грн. 28 коп.) пені, 1083,31 грн. (одну тисячу вісімдесят три грн. 31 коп.) інфляційних втрат, 583,67 грн. (пятсот вісімдесят три грн. 67 коп.) 3% річних, розстрочивши виконання рішення суду на шість місяців із щомісячною оплатою у розмірі 13214,08 грн. (тринадцять тисяч двісті чотирнадцять грн. 08 коп.) починаючи з жовтня 2017 р. по лютий 2018 р. (включно), а в останньому місяці березні 2018 р. 13214,06 грн. (тринадцять тисяч двісті чотирнадцять грн. 06 коп.). Видати наказ.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926, п/р 0132 в філії «Запорізьке РУ», МФО 313399) на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, ідентифікаційний код 00130872) в особі філії ДТЕК Запорізька ТЕС (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95, ідентифікаційний код 38024583) 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 06 жовтня 2017 р.

Суддя О.В. Федорова