РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017Справа №906/504/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В,О., за участю секретаря судового засідання Мельник К.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №906/504/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичів», м. Бердичів Житомирської області,

до Бердичівського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, м. Бердичів Житомирської області,

Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, м. Житомир, та

Державної казначейської служби України, м. Київ,

про стягнення 88 650 грн.,

без участі представників сторін у зв'язку з їх неявкою.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бердичів» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Бердичівського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області (далі - ВДВС) та Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області (далі - Управління) про стягнення з Державної казначейської служби України (далі - Служба) 80 650 грн. моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 14.06.2017 порушено провадження у справі.

ВДВС 14.07.2017 подав суду заперечення на позов, в яких зазначило таке: на виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження №54219929, до складу якого входять виконавчі провадження №32339813, №32331346 і №33920437 відносно примусового виконання виконавчих документів, виданих господарським судом Житомирської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) на користь Товариства боргу в загальній сумі 35 741,79 грн.; станом на 01.07.2017 заборгованість за наказом господарського суду Житомирської області від 27.07.2017 зі справи №18/5007/58/12 стягнута у повному обсязі, у зв'язку з чим 11.07.2017 закінчено виконавче провадження №33920437, про що державним виконавцем прийнято відповідну постанову.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.08.2017 залучено до участі у справі Службу як іншого відповідача; справу передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Згідно з автоматизованим розподілом справу №906/504/17 передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.08.2017 суддею Демидовим В.О. прийнято справу до свого провадження та призначеної її розгляд на 22.08.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2017 розгляд справи відкладено на 28.09.2017 у зв'язку з неявкою відповідачів та невиконанням Управлінням і Службою вимог ухвали суду від 09.08.2017.

Управляння 30.08.20.17 подало суду заперечення на позовну заяву, в яких просило відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю з боку Управління будь-яких неправомірних дій та бездіяльності.

Представники сторін у судове засідання 28.09.2017 не з'явилися; ВДВС 25.09.2017 подав суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без участі представника ВДВС; представники Товариства, Управління і Служби про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 28.09.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- на виконанні у ВДВС з 16.08.2012 перебуває наказ господарського суду Житомирської області від 27.07.2012 зі справи №18/5007/58/12, за яким стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Товариства 19 664,52 грн. плати за користування торговим місцем, 409,68 грн. плати за нагляд за торгом павільйоном, 1 609,50 грн. судового збору;

- станом на день звернення до суду з даним позовом вказаний наказ через бездіяльність ВДВС не виконаний;

- з дня відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 27.07.2012 зі справи №18/5007/58/12 ВДВС відносно ФОП ОСОБА_1 не було вчинено жодних виконавчих дій;

- бездіяльність ВДВС щодо тривалого невиконання судового рішення спричиняє позивачу моральну шкоду, яка має вираз у порушенні права на мирне володіння своїм майном, грошовими коштами, які присуджені рішенням суду, збитками, викликаними знеціненням грошей внаслідок інфляції, витрат на юридичну допомогу тощо.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення господарського суду Житомирської області від 16.07.2017 зі справи №18/5007/58/12 за позовом Товариства до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 20074,20грн. позовні вимоги задоволено; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Товариства: 19 664,52 грн. плати за використання торговим місцем; 409,68 грн. плати за нагляд за торговим павільйоном; 1 609,50 грн. судового збору.

27.07.2012 господарським судом Житомирської області видано накази.

Постановою ВДВС від 16.08.2012 відкрито виконавче провадження №33920437 з виконання наказу суду від 27.07.2012 зі справи №18/5007/58/12 стосовно стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Товариства: 19 664,52 грн. плати за використання торговим місцем; 409,68 грн. плати за нагляд за торговим павільйоном; 1 609,50 грн. судового збору.

Крім того, ВДВС було відкрито такі виконавчі провадження:

- постановою ВДВС від 23.04.2012 відкрито виконавче провадження №32339813 з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 18.04.2012 зі справи №15/156-Д щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Товариства 10 800 грн. плати за використання торгового місця, 225 грн. плати за нагляд за торговим павільйоном, 195,25 грн. витрат зі сплаті державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- постановою ВДВС від 23.04.2012 відкрито виконавче провадження №32331346 з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 27.07.2012 зі справи №18/5007/58/12 щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Товариства 2 601,84 грн. витрат на проведення судової експертизи.

В подальшому зазначені виконавчі провадження було об'єднано у зведене виконавче провадження №54219929.

Постановами про відкриття виконавчих проваджень боржнику було надано 10 денний строк для самостійного виконання рішень господарського суду Житомирської області.

Додатково 25.04.2012 державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження одночасно з відкриттям виконавчого провадження, оскільки стягувач скористався своїм процесуальним правом та у заяві про відкриття виконавчого провадження просив накласти арешт на майно боржника.

Державним виконавцем було внесено відповідні записи про обтяження всього рухомого і нерухомого майна, належного боржнику, а саме: до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстраційний номер обтяження 12435251); до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 124352250).

Оскільки, боржником у строк, наданий йому державним виконавцем для самостійного виконання, судові рішення не було виконано та сторонами виконавчих проваджень не було надано жодних підтверджуючих документів про повне та/або часткове виконання судових рішень, державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення суду.

При примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем було вжито такі заходи виконання судових рішень:

- з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем було надіслано запити до органів, установ та організацій уповноважених здійснювати реєстрацію прав власності на певні види рухомого та нерухомого майна, з метою виявлення належного ФОП ОСОБА_1 будь-якого виду майна, на яке в подальшому було б можливо звернути стягнення заборгованостей, а саме : ВРЕР УДАІ м. Бердичева; КП «Бердичівське МБТІ; Управління Держкомземагенства у Бердичівському районні;

- згідно з відповіддю Управління Держкомземагенства у Бердичівському районні було встановлено, що відповідно до Книги записів реєстрації других примірників державних актів на земельну ділянку, за боржником земельних ділянок у власності та користуванні по м. Бердичеву та Бердичівському району не обліковуються;

- відповідно до відповіді ВРЕР УДАІ м. Бердичева, отримано інформацію про те, що згідно з базами даних, за боржником транспортні засоби не зареєстровано;

- згідно з відповіддю КП «Бердичівське МБТІ» було встановлено, що боржнику належить нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору міни від 06.07.2000 №1-868;

- додатково, з метою перевірки наявності у ФОП ОСОБА_1 рахунків, відкритих у банківських установах України, на які можливо було б звернути стягнення заборгованості, державним виконавцем було надіслано відповідні запити до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції;

- відповідно до відповіді Бердичівської ОДПІ було встановлено, що у боржника наявні відкриті 2 рахунки в банківській установі «ЖИТОМИР.РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»М.ЖИТОМИР»;

- 22.06.2012 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку було надіслано сторонам виконавчих проваджень до відома, а в ПАТ КБ «ПриватБанк» - для виконання;

- згідно з відповіддю банківської установи встановлено, що рахунки боржника закрито, а тому виконання постанови державного виконавця про арешт коштів є неможливим;

- 22.05.2012, державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника за адресою її проживання, здійснено вихід на дільницю за адресою вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_2, - під час якого було встановлено, що боржник зареєстрована за даною адресою та фактично проживає за даною адресою разом з неповнолітнім сином, все майно, що знаходилось в квартирі входило до переліку видів майна, на яке не може бути звернуто стягнення заборгованостей за виконавчими документами, про що було складено відповідний акт державного виконавця;

- після проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку майнового стану боржниці за адресою її проживання, державним виконавцем було направлено відповідний запит до МК ВЖРЕП №3 у м. Бердичеві з метою перевірки інформації про те, чи дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, неповнолітній син боржника, оскільки під час проведення виконавчих дій, згідно з відповіддю КП «Бердичівське МБТІ», було отримано інформацію про те, що боржнику належить нерухоме майно (квартира), на яку можливо було б звернути стягнення заборгованості;

- відповідно до довідки-відповіді від 01.08.2012 №1896, наданої МК ВЖРЕП №3 було встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований неповнолітній син боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- 07.08.2012 державний виконавець звернувся до органу опіки та піклування Бердичівської міської ради з проханням надати дозвіл на реалізацію квартири належної боржнику з метою погашення заборгованості перед стягувачем, у зв'язку з тим, що у вказаному житловому приміщенні зареєстрована та фактично проживає неповнолітня особа (дитина);

- 19.08.2012 на адресу ВДВС надійшло рішення комісії з питань захисту прав дитини Бердичівської міської ради про відмову в наданні дозволу на реалізацію житлової квартири АДРЕСА_1 враховуючи, що житлові та майнові права дитини будуть порушені;

- під час проведення виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень господарського суду Житомирської області, державним виконавцем було встановлено, що боржник є інвалідом ІІІ-ї групи та отримує відповідне пенсійне забезпечення, що, в свою чергу, є ознакою доходу боржника, на яку можливе звернення стягнення заборгованості перед стягувачем;

- згідно з Інформаційними довідками, які постійно та систематично формуються державним виконавцем з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржниці належить лише один об'єкт нерухомості (квартира), земельні ділянки та будь-яке інше нерухоме майно за боржником в період з 2012 року по даний час не зареєстровано;

- відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровані;

- згідно з відповідями ДПС та ПФ України, на електронні запити державного виконавця, які періодично формуються державним виконавцем, у боржника наявний лише один вид доходу - пенсія, на яку звернуто стягнення боргів згідно з зведеним виконавчим провадженням №54219929;

- станом на 01.07.2017 із пенсії боржника в рахунок погашення боргів утримано та перераховано на користь стягувача: ВП №32339813 - 7 732,23 грн.; ВП №33920437 - 1 004,36 грн.; ВП №33920437 - 2 517,86 грн. - заборгованість згідно з судовим наказом від 27.07.2012 із справи №18/5007/58/12 стягнуто в повному обсязі; у зв'язку з викладеним 11.07.2017 державним виконавцем було закінчено дане виконавче провадження, про що було винесено відповідну постанову державного виконавця.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 27 постанови Пленуму № 1 визначено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму № 4).

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абзац другий пункту 5 постанови Пленуму № 4).

Так, судом встановлено, що ВДВС належним чином вчинялися відповідні виконавчі дії, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження».

Жодних підтверджень факту заподіяння позивачу моральної шкоди Товариством не подано.

Крім того, інфляційні втрати та витрати на юридичну допомогу не є моральною шкодою.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.10.2017.

Суддя В.О. Демидов