ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2017 р. Справа № 911/2396/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ

до Комунального підприємства теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА

про стягнення 117996,25 грн.

секретар судового засідання (ст. секретар): Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 6-301 від 23.06.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довір. № 64 від 14.03.2017 р.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (далі ПАТ УКРТРАНСГАЗ, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА (далі КПТМ ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА, відповідач) про стягнення 117996,25 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № НОМЕР_1 від 01.04.2016 р. в частині зобовязання щодо оплати вартості наданих позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, отриманих у січні, лютому та березні 2017 року, у звязку з чим останній просив суд стягнути з відповідача 100233,04 грн. основного боргу, 10561,92 грн. пені, 1215,90 грн. 3% річних, 5985,39 грн. інфляційних втрат, а також 1769,94 грн. судового збору.

07.09.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив № 124 від 04.09.2017 р. (вх. № 18697/17 від 07.09.2017 р.) на позовну заяву, за змістом якого відповідач не погоджується із заявленим до стягнення розміром інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних.

У судовому засіданні 07.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала; представник відповідача заявив суду про наявність у відповідача перед позивачем боргу за надані послуги з транспортування природного газу в розмірі 100233,04 грн. та зазначив про непогодження із розміром нарахованих до стягнення інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних.

У судовому засіданні 07.09.2017 р. оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 22.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала, представник відповідача проти наявності заборгованості відповідача перед позивачем не заперечував.

У судовому засіданні 22.09.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.04.2016 року між ПАТ УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (далі - газотранспортне підприємство) та Комунальним підприємством теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА (далі замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1, відповідно до п. 1.1 якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Згідно з п. 2.2 договору, замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.4 договору).

Згідно із п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору (п. 5.2 договору).

У відповідності до п. 5.3 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 договору).

Пунктом 5.5 договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу за відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідно до п. 5.6 договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством; у разі наявності і за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Згідно з п. 5.8 договору газотранспортне підприємство і замовник зобов'язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до 25-го числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3, 6.3.6 договору встановлено, що замовник зобов'язується: виконувати умови договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору; оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг; підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31.12.2016 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 договору).

Доказів припинення дії договору до матеріалів справи не надано.

На виконання умов договору ПАТ УКРТРАНСГАЗ в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» протягом січня 2017 року березня 2017 року надало, а Комунальне підприємство теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами згідно актів наданих послуг: № 01-17- від 31.01.2017 р. в обсязі 282,255 тис. куб. м. на загальну суму 56055,84 грн. (за січень 2017 року); № 02-17- від 28.02.2017 року в обсязі 238,768 тис. куб. м. на загальну суму 47419,32 грн. (за лютий 2017 року); № 03-17- від 31.03.2017 року в обсязі 164,944 тис. куб. м. на загальну суму 32757,88 грн. (березень 2017 року), які підписані в двосторонньому порядку представниками позивача та відповідача та скріплені печатками юридичних осіб (копії долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом).

Як зазначає позивач, Комунальним підприємством теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА було оплачено послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами частково в сумі 36000,00 грн., у звязку з чим заборгованість відповідача перед ПАТ УКРТРАНСГАЗ в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» за отримані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період січня 2017 року березня 2017 року за укладеним між сторонами договором становить 100233,04 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами договору було підписано акт звірки розрахунків за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2017 р., відповідно до якого станом на 30.04.2017 р. у КПТМ ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА рахується заборгованість за договором № НОМЕР_1 від 01.04.2016 р. у розмірі 100233,04 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем належним чином за надані останнім послуги за договором № НОМЕР_1 від 01.04.2016 р., останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав, проте, проти наявності заборгованості перед позивачем у сумі 100233,04 грн. не заперечував.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З урахуванням наведеного вище та встановлення судом наявності заборгованості Комунального підприємства теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА перед ПАТ УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ вимога позивача про стягнення 100233,04 грн. заборгованості, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 10561,92 грн. пені, керуючись п. 7.3 договору.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, штрафні санкції є видом господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання.

Згідно з п. 7.3 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З матеріалів справи слідує, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 10561,92 грн., а саме на суму 56055,84 грн. за період з 21.02.2017 р. по 23.03.2017 р., на суму 50055,84 грн. за період з 24.03.2017 р. по 12.04.2017 р., на суму 20055,84 грн. за період з 13.04.2017 р. по 02.08.2017 р. (за зобовязаннями за січень 2017 р.); на суму заборгованості 47419,32 грн. за період з 21.03.2017 по 02.08.2017 р. (за зобовязаннями за лютий 2017 р.); на суму заборгованості 32757,88 грн. за період з 21.04.2017 по 02.08.2017 р. (за зобовязаннями за березень 2017 р.).

Водночас, як вбачається із поданого відповідачем відзиву № 124 від 04.09.2017 р., КПТМ ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА зазначало, зокрема, про безпідставність нарахування пені та 3% річних за зобовязаннями відповідача у січні 2017 р., оскільки позивачем при здійсненні розрахунку було включено дні часткової оплати заборгованості, а саме 23.03.2017 р. та 12.04.2017 р.

Відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 р. № 14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Судом встановлено, що між сторонами договору було підписано акт звірки розрахунків за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2017 р., відповідно до якого станом на 30.04.2017 р. у КПТМ ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА рахується заборгованість за договором № НОМЕР_1 від 01.04.2016 р. у розмірі 100233,04 грн. З даного акту звірки розрахунків слідує, що за актами надання послуг за січень, лютий та березень 2017 року відповідачем було здійснено оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами 24.03.2017 р. у розмірі 6000,00 грн. та 13.04.2017 р. у розмірі 30000,00 грн. Поряд з цим, доказів здійснення відповідачем часткових оплат в інші дати за договором № НОМЕР_1 від 01.04.2016 р. на загальну суму 36000,00 грн. (6000,00 грн. + 30000,00 грн.) в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 100233,04 грн., проти розміру якої відповідач не заперечував, останній суду не надав.

Таким чином, судом встановлено, що при здійсненні позивачем розрахунку пені та 3 % річних останнім було враховано п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 р. № 14, згідно якого день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, та здійснено нарахування пені та 3% річних на зменшену суму заборгованості відповідно до суми погашення 24.03.2017 р. у розмірі 6000,00 грн. та 13.04.2017 р. у розмірі 30000,00 грн.

З урахуванням викладеного, перевіривши поданий позивачем розрахунок пені у загальному розмірі 10561,92 грн. суд встановив, що остання нарахована на розмір заборгованості відповідача з урахуванням часткових оплат щодо кожного акту надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами окремо на суму 56055,84 грн. за період з 21.02.2017 р. по 23.03.2017 р., на суму 50055,84 грн. за період з 24.03.2017 р. по 12.04.2017 р., на суму 20055,84 грн. за період з 13.04.2017 р. по 02.08.2017 р., на суму заборгованості 47419,32 грн. за період з 21.03.2017 по 02.08.2017 р., на суму заборгованості 32757,88 грн. за період з 21.04.2017 по 02.08.2017 р. Отже, оскільки вказаний розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним, то пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Позивачем також заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 1215,90 грн., нарахованих на розмір заборгованості відповідача з урахуванням часткових оплат щодо кожного акту надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами окремо на суму 56055,84 грн. за період з 21.02.2017 р. по 23.03.2017 р., на суму 50055,84 грн. за період з 24.03.2017 р. по 12.04.2017 р., на суму 20055,84 грн. за період з 13.04.2017 р. по 02.08.2017 р., на суму заборгованості 47419,32 грн. за період з 21.03.2017 по 02.08.2017 р., на суму заборгованості 32757,88 грн. за період з 21.04.2017 по 02.08.2017 р., який є обґрунтованим та арифметично вірним, з урахуванням встановлення судом вірного нарахування 3% річних на зменшену суму заборгованості відповідно до суми погашення 24.03.2017 р. у розмірі 6000,00 грн. та 13.04.2017 р. у розмірі 30000,00 грн., у звязку з чим 3 % річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 5985,39 грн. Так, інфляційні втрати нараховані за зобовязаннями відповідача за січень, лютий та березень 2017 р. на суму 56055,84 грн. за період з 21.02.2017 р. по 02.08.2017 р., на суму 47419,32 грн. за період з 21.03.2017 р. по 02.08.2017 р., на суму 32757,88 грн. за період з 21.04.2017 р. по 02.08.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у поданому відзиві № 124 від 04.09.2017 р. вказував на невірну методику, застосовану позивачем щодо нарахування інфляційних втрат, зокрема, посилаючись на лист Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».

Слід зазначити, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу, з урахуванням індексу інфляції, визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Порядок проведення підрахунку інфляційних втрат передбачено листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», відповідно до якого розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості. Сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 сума боргу, з урахуванням індексу інфляції, повинна розраховуватися виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З урахуванням викладеного вище, згідно з виконаним судом арифметичним розрахунком, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 4628,55 грн., а саме -

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.03.2017 - 31.03.201756055.841.0181009.0157064.85
01.04.2017 - 30.04.20175055.841.00945.505101.34
01.05.2017 - 31.07.201720055.841.031627.0720682.91
01.04.2017 - 31.07.201747419.321.0411922.7549342.07
01.05.2017 - 31.07.201732757.881.0311024.2233782.10
За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж ЯГОТИНТЕПЛОМЕРЕЖА (07700, Київська обл., Яготинський р-н, м. Яготин, вул. 1-го Травня, 1, код 24223294) на користь Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ ( 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801) в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (03065, м. Київ, пр-т Комарова, буд. 44, код 23517243) 100233 (сто тисяч двісті тридцять три) грн. 04 коп. основного боргу, 10561 (десять тисяч пятсот шістдесят одну) грн. 92 коп., 1215 (одну тисячу двісті пятнадцять) грн. 90 коп. 3% річних, 4628 (чотири тисячі шістсот двадцять вісім) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 1749 (одну тисячу сімсот сорок девять) грн. 59 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 11.10.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна