РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа № 918/200/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Грязнов В.В. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Гладкій Л.А.

за участю представників сторін:

позивача - Гасай М.Б.

відповідача - Рашко В.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 23.05.17 р. у справі № 918/200/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"

про визнання договору укладеним

Рішенням господарського суду Рівненської області від 23.05.17 р. у справі №918/200/17 (суддя Войтюк В.Р.) в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" про визнання договору укладеним - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, скаржник Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 23.05.2017 у справі №918/200/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», від імені якого діє філія «Управління магістральних газопроводів «ЛЬВІВТРАНСГАЗ», до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» про визнання договору транспортування природного газу № укладеним.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення щодо відмови в задоволенні позову не взяв до уваги норми матеріального права ст. ст. 179, 181,187 ГК України ст.16 ПК України, вимоги Кодексу газотранспортної системи та Закону України «Про ринок природного газу». Такі порушення мали місце внаслідок неповного з'ясування судом першої інстанції всіх обставин у цій справі.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що позивач є природним монополістом на ринку надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також те, що згідно Закону України «Про ринок природного газу» встановлена обов'язковість наявності укладених договорів між замовниками послуг транспортування природного газу та Позивачем, як оператором газотранспортної системи, очевидним є те, що згідно вищезгаданих положень ГК України, замовники послуг транспортування природного газу, включаючи Відповідача, повинні мати з Позивачем укладені договори транспортування природного газу магістральними трубопроводами в редакції типової форми договору, що затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2497.

Щодо порушення норм процесуального права, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам позивача щодо необхідності укладення Договору на основі типового договору транспортування природного газу, в порушення вимог закону, на думку скаржника, господарський суд Рівненської області при оголошенні вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення в даній справі, не зазначив обґрунтованих доводів на підставі яких прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від "15" червня 2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 23.05.17 р. у справі № 918/200/17 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - Турович Н.С. від 03.08.17 р. у справі №918/200/17 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Бучинської Г.Б. та судді Олексюк Г.Є., та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/200/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від "03" серпня 2017 р. призначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 23.05.17 р. у справі №918/200/17 колегією суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.

03.08.2017р. Публічне акціонерне товариство "Рівнеазот" надало апеляційному суду додаткові пояснення.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" - Гасай М.Б. підтримала доводи, викладені в додаткових поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду, в яких просить припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" - Рашко В.Г. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 23.05.17 р. у справі № 918/200/17 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2011р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної компанії "Нафтогаз України" (правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків якої є Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", що стверджується статутом ПАТ "Укртрансгаз") та ПАТ "РІВНЕАЗОТ" укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12 з додатковими угодами (далі - Договір № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011р.), згідно якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільної станції, а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору (п. 1.1).

Пункт 11.1. Договору № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011р. передбачає, що цей Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2012р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

На виконання постанови НКРЕКП від 24.11.2016р. №2016, 22.02.2017р. Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" надіслало на адресу Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" пропозицію щодо укладення нового договору транспортування природного газу, в додатках до якого було долучено два примірники договору транспортування природного газу № з додатками.

На пропозицію позивача стосовно укладання договору транспортування природного газу ПАТ "Рівнеазот" відповіді не було надано, примірник договору з підписом позивачу не надіслано, разом з тим і мотивованої відмови підписати договір відповідач не надав.

Позивач звернувся до суду з вимогою визнати укладеним договір транспортування природного газу № від 01.04.2016р., з додатками до нього, між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" та відповідачем.

Рівненський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За змістом ст. 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) майново- господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Частиною 6 ст. 179 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти, зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч. З ст. 184 ГК України).

Відповідно до частини 4 статті 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Правовідносини щодо надання послуг з транспортування природного газу регулюються Цивільним та Господарським Кодексами України, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015, Закону України "Про ринок природного газу", постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - Регулятор), та іншими нормами законодавства України.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи (далі - ГТС) надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Окрім Кодексу газотранспортної системи, вимоги щодо обов'язковості договору транспортування природного газу містить Закон України "Про ринок природного газу". Частиною 1 ст. 32 цього Закону передбачено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Частина 2 цієї статті вказує на типовий договір транспортування природного газу, який затверджується Регулятором.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497 затверджено Типовий договір транспортування природного газу. Відповідно до п.3 даної постанови усі суб'єкти господарювання, що здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, зобов'язані привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору транспортування природного газу.

Таким чином, НКРЕКП, прийнявши відповідні Постанови, зобов'язало учасників ринку природного газу укласти нові договори, які мають відповідати Типовій формі.

Судом першої інстанції в процесі розгляду справи було встановлено, що текст Договору транспортування природного газу № від 01.04.2016р. (з додатками), долучений позивачем до позовної заяви, не відповідає тексту договору, надісланому як пропозиція (оферта) відповідачу згідно листа № 414 від 22.02.2017р. Текст надісланого відповідачу договору не містить усіх умов, які зазначені у повному тексті договору, а відтак, на думку суду, є новим договором, з пропозицією укладання якого позивач не звертався.

У разі укладання договору на підставі типового договору, сторони мають право лише конкретизувати його пункти, в той час, позивачем повністю виключені пункти договору та розділи, що є прямим порушенням норм чинного законодавства.

В додатках до позовної заяви долучено належним чином завірену копію договору № від 01.04.2017 року. При порівнянні її, з затвердженим типовим договором, судом першої інстанції встановлено, що запропонована позивачем редакція договору, не містить п. п. 3.2., 4.1., 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 8.3., 8.4., 10.3., 10.4., 10.5., 10.6., 14.1., 14.2., 14.3., 14.4., 15.1., 15.2., 15.4., 15.5., 15.6., 15.7., Розділ XVI, п.п. 17.1.,17.2., 17.3., 17.4., 19.5, 19.6, Розділи XX, XXI, XXII та Додаткової угоди №1.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вбачає, що запропонований позивачем текст договору не відповідає вимогам затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2497 (із змінами і доповненнями №№ 2016, 2017 від 24.11.2016р.) Типового договору на транспортування природного газу.

Надсилання відповідачу у якості пропозиції укласти договір неповного (або іншого за змістом) тексту договору позивач пояснює технічними причинами, проте, таке пояснення не може спростувати твердження відповідача, що надісланий йому договір не міг бути ним розглянутий і підписаний, оскільки є неповним, не відповідає вимогам нормативно-правових актів і , крім того містить помилкові дати.

Статтею 628 ЦК України законодавець визначив, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови, які є обов*язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пропозиція укласти договір, відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України, має містити істотні умови договору і виражати намір особи, , яка її зробила , вважати себе зобов*язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Виходячи з правил укладання господарських договорів, зокрема статей 179,181, 184 ГК України , вбачається, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Застосовуючи наведені положення закону, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відсутність належним чином здійсненої пропозиції укласти договір у вигляді єдиного документу ідентичного змісту з тим договором, про спонукання до укладення якого заявляє позивач, унеможливлює задоволення позову. Позивачем порушено правила, які встановлені законом, до загального порядку укладення договорів, зокрема господарських, тому апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, виходить з висновку, що не можна вважати відповідача таким, що відмовився від укладення договору безпідставно, порушивши норми законодавства.

Стосовно вимоги скаржника про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У п. 4.4 п. 4 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди щодо укладення договору №, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" та Публічниим акціонерним товариством "Рівнеазот" лише 04 липня 2017р., у той час як рішення, яке оскаржується, прийнято господарським судом у справі 23 травня 2017 р., а ухвалою від 15 червня 2017 р. було розпочато апеляційне провадження з його перегляду. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вбачає, що відсутня підстава для застосування п. 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України, оскільки на час розгляду судом першої інстанції господарського спору існував предмет спору, а обставини, на які посилається сторона, на той час ще не виникли.

Колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" на рішення господарського суду Рівненської області від 23.05.17 р. у справі № 918/200/17 залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області - без змін.

Справу №918/200/17 повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.