УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.10.2017Справа № 910/17451/17

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ВЕКТОР БАНК" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"ВЕКТОР БАНК "Савельєвої Анни Миколаївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МОРГАН КЕПІТАЛ"

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою №1787/10 від 03.10.2017 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МОРГАН КЕПІТАЛ" про визнання недійсними договорів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Одночасно, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року, стосовно того, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

В позовній заяві позивач заявив вісім вимог немайнового характеру: - визнати недійсними 4 договори; - зобов"язати відповідача повернути оригінали документів по 4 договорам.

Таким чином, при подачі даної позовної заяви, позивачем повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 12800 грн. 00 коп., оскільки заявлено 8 вимог немайнового характеру.

Разом з тим, звертаючись із позовом до суду, Публічне акціонерне товариство «ВЕКТОР БАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВЕКТОР БАНК» Савельєвої Анни Миколаївни просить відстрочити йому сплату судового збору до винесення рішення у справі. Своє клопотання позивач обгрунтовує рішенням Правління Національного банку України від 21.03.2017 №163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВЕКТОР БАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2017 №1104 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку в ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та відсутність грошових коштів на рахунках позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, якою передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного в Україні законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження свого скрутного матеріального становища позивач не надав жодного фінансового документа чи будь-якого іншого належного та допустимого доказу крім довідки про наявність на рахунку коштів у розмірі 10,22 грн та довідки про наявність заборгованості з заробітної плати.

Натомість, згідно Звіту про виплати та надходження ПАТ "Вектор Банк" станом на 01.07.2017 року, розміщеного на офіційному Інтернет сайті банку: надходження з погашених заборгованостей за кредитами - 1216,49 тис. грн., інші надходження - 181,88 тис. грн.

Відтак, суд, враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відхиляє клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Здійснюючи свої конституційні обов"язки, господарський суд повинен дотримуватись принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України).

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки останнім не надано доказів, які б підтверджували: майнове становище Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" станом на дату подання позовної заяви, а клопотання про відстрочення сплати судового збору таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пункт 5 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог чи об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно з ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою треба розуміти матеріально - правову вимогу, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

У відповідності до чинного законодавства, дозволяється об'єднувати вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати недійсними: договір факторингу; договір відступлення прав за договором іпотеки; договір відступлення прав вимоги за договором застави; договір відступлення права вимоги за договором поруки та повернути первинні документи за вказаними договорами.

При цьому, для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено чотири окремі договори. При вирішенні спору судом мають бути оцінені всі докази для дослідження обставин, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, окремо по кожному з договорів.

Сумісний розгляд вказаних позовних вимог суттєво утруднить вирішення спору, а тому суд вбачає підстави на повернення позовної заяви на підставі п.5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Позивач в порушення вимог ст 58 ГПК України об"єднав вимоги спільний розгляд яких утруднить вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В. Усатенко