ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 жовтня 2017 року Справа № 923/1273/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Катеринчук Л.Й., Панової І.Ю.,
розглянувши матеріали касаційної скаргиФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року
у справі № 923/1273/16 господарського суду Одеської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про стягнення 46 676, 42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - заявник, ФОП ОСОБА_4.) звернулась до Вищого господарського суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року у справі № 923/1273/16 господарського суду Харківської області.

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником (ч. 3 ст. 111 ГПК України).

Касаційну скаргу підписано ОСОБА_5, як представником ФОП ОСОБА_4

Відповідно до ч. 4 ст. 1312 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Разом з тим, згідно з п. п. 11 п. 161 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 та ст. 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" № 1401-VІІІ від 02.06.2016 року (далі - Закон), цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім ч. 6 ст. 124 Конституції України в редакції цього Закону, яка набирає чинності через три роки з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Офіційне опублікування Закону відбулося 29.06.2016 року (Голос України, 2016, 06, 29.06.2016 № 118), тобто даний Закон набрав чинності 30.09.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Херсонської області від 30.11.2016 року порушено провадження у справі № 923/1273/16, тобто після набрання чинності вказаним Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Разом з тим, до касаційної скарги не додано доказів які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 як представника ФОП ОСОБА_4, статусу адвоката.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу заявника касаційної скарги, що аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого господарського суду України від 07.03.2017 року у справі № 910/22683/16, ухвалі від 20.03.2017 року у справі № 925/1411/16, ухвалі від 27.03.2017 року у справі № 904/145/17, ухвалі від 03.04.2017 року у справі № 924/1003/16, в ухвалі 04.04.2017 року у справі № 924/1148/16, ухвалі від 04.04.2017 року у справі № 904/9859/16, ухвалі від 12.04.2017 року у справі № 914/3215/16, ухвалі від 18.04.2017 року у справі № 908/2682/16, ухвалі від 26.04.2017 року у справі № 910/18843/16, ухвалі від 24.04.2017 року у справі № 918/1140/16, ухвалі від 28.04.2017 року у справі № 917/1644/16.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015 року).

Як вбачається, заявником не було додано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року у справі № 923/1273/16 господарського суду Херсонської області, при цьому подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак заявником, не доведено обставин свого складного фінансового становища, оскільки суду касаційної інстанції не надано жодних доказів, які б підтверджували не можливість сплати судового збору.

Оцінивши доводи скаржника, що наведені в обґрунтування поважності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить правових підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 107, 111, п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2.Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.06.2017 року у справі № 923/1273/16 господарського суду Херсонської області повернути скаржнику.

Головуючий суддя:В.Я. Погребняк
Судді:Л.Й. Катеринчук
І.Ю. Панова