ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 жовтня 2017 рокуСправа № 921/571/17-г/8

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів б/н від 04 жовтня 2017 (вх. №610 від 05.10.2017)

заявник - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_1, 46024)

особи, щодо яких просить вжити запобіжні заходи:

1) Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, АДРЕСА_2;

2) ОСОБА_3, АДРЕСА_3

За участі:

заявника: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 18.06.1996.

представників заявника:

1) ОСОБА_4 - уповноваженого, довіреність б/н від 09.10.17.

2) ОСОБА_5 - уповноваженого, довіреність б/н від 09.10.17.

В судовому засіданні учасникам судового процесу роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За відсутності відповідних клопотань сторін, технічна фіксація судового засідання не здійснювалась.

Встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 04.10.2017 (вх. №610 від 05.10.2017) про вжиття запобіжних заходів, в якій просить суд у порядку запобіжних заходів:

1. Витребувати від

ОСОБА_2:

- Оригінал його примірника договору оренди приміщення магазину по АДРЕСА_4 № 12/04/2017 від 12 квітня 2017 року, на який він посилається у своїй "Відповіді на повторну вимогу від 05 вересня 2017 року" та у своєму листі "У відповідь на повторну вимогу від 18 вересня 2017 року", надісланих на адресу ОСОБА_1 представника - ОСОБА_4, а також належним чином засвідчену копію такого;

- Оригінал його примірника Акта приймання-передачі в оренду приміщення магазину по АДРЕСА_4 у відповідності до договору оренди №12/04/2017 від 12 квітня 2017 року;

- Письмові докази оплати з його сторони ОСОБА_3 коштів за оренду приміщення магазину по АДРЕСА_4 за період з 31.05.2017 по 04.10.2017, зокрема:

- оригінали розписок про отримання стороною ОСОБА_3 орендної плати, про існування яких йдеться у листі "У відповідь на повторну вимогу від 18 вересня 2017 року" ОСОБА_2 від 22 вересня 2017 року та листі "У відповідь на запит від 18 вересня 2017 року" ОСОБА_3, а також належним чином засвідчені копії таких;

- видаткові касові ордери, відповідно до яких ФОП ОСОБА_2 оплачував ОСОБА_3 орендну плату;

- оригінали документів бухгалтерського обліку, в яких зафіксовано факт витрати коштів зі сторони ФОП ОСОБА_2 на здійснення оплати оренди магазину.

ОСОБА_3:

- Оригінал її примірника договору оренди приміщення магазину по АДРЕСА_4 № 12/04/2017 від 12 квітня 2017 року, на який вона посилається у своєму листі "У відповідь на запит від 18 вересня 2017 року", надісланому на адресу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, а також належним чином засвідчену копію такого;

- Оригінал її примірника Акта приймання-передачі в оренду приміщення магазину по АДРЕСА_4 у відповідності до договору оренди №12/04/2017 від 12 квітня 2017 року;

2. Здійснити огляд приміщення магазину по АДРЕСА_4 в присутності його власника ОСОБА_1, та зняти показники лічильників водо-, газо-, електропостачання.

В результаті проведеного автоматизованого розподілу, вказану заяву передано на розгляд судді Гирилі І.М.

Ухвалою суду від 06.10.2017 суддею Гирилою І.М. заяву про вжиття запобіжних заходів б/н від 04 жовтня 2017 (вх. №610 від 05.10.2017) прийнято до свого провадження та в порядку ст. 43-4 ГПК України призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16:00 год. 09 жовтня 2017 року; зобов'язано осіб, щодо яких просять вжити запобіжні заходи: надати суду до судового засідання відзиви на заяву про вжиття запобіжних заходів, із долученням підтверджуючих документів (при наявності); заявника - правовстановлюючі документи на нерухоме майно - приміщення магазину по АДРЕСА_4 (договір дарування № 482 від 31.05.2017, Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно).

Заявник та його представники в судове засідання 09.10.2017 прибули, вимоги, викладені в заяві про вжиття запобіжних заходів, підтримали в повному обсязі. Окрім того, 09.10.2017, на виконання вимог ухвали суду від 06.10.2017, згідно супровідного листа б/н від 09.10.2017 (вх. №18327 від 09.10.2017), долучили до матеріалів справи копію Договору дарування № 482 від 31.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л. В. та копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 № 88560902.

Особи, щодо яких просять вжити запобіжні заходи та (або) їх представники в судове засідання 09.10.2017 не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, зокрема телефонограмами, а також шляхом вручення їм особисто копій ухвали суду від 06.10.2017 та заяви про вжиття запобіжних заходів, про що свідчать проставлені ними підписи на супровідних листах суду №1289/17 від 06.10.2017 та №1290/17 від 06.10.2017, які знаходяться в матеріалах справи.

Поряд з цим, 09.10.2017 через канцелярію суд від фізичної особи ОСОБА_2 поступили заперечення б/н від 09.10.2017 (вх. №18225) на заяву про вжиття запобіжних заходів, згідно яких останній просить суд відмовити у задоволенні вимог, зазначених у заяві ФОП ОСОБА_1. Зокрема, вказує на те, що зазначаючи себе не як фізичну особу, а як фізичну особу-підприємця у листуванні, лише дотримувався норм документообігу та листування, оскільки ОСОБА_1 у графі "Отримувач" зазначила його саме в якості фізичної особи-підприємця. Також, звертає увагу суду на те, що Договір оренди приміщення магазину, акт приймання-передачі в оренду приміщення укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та усі докази оплати коштів носять цивільний характер, оскільки укладений між фізичними особами. Посилаючись на ст. 3 Господарського кодексу України, постанову пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", стверджує, що дані правовідносини не носять господарського характеру, а отже не є підвідомчими господарському суду. Додатково, долучив до заперечень копію витягу із договору оренди нерухомого майна №12/04/17 від 12.04.2017 (перший та останній арк.). Просить суд провести розгляд заяви про вжиття запобіжних заходів за його відсутності.

Також, 09.10.2017 на адресу суду поступили заперечення б/н від 09.10.2017 (вх. №18224) на заяву про вжиття запобіжних заходів від фізичної особи ОСОБА_3, згідно яких остання просить суд відмовити у задоволенні вимог, вказаних у заяві ФОП ОСОБА_1, обґрунтовуючи тим, що усі відносини, про які згадується у заяві про вжиття запобіжних заходів носять виключно цивільний характер; жодних господарських правовідносин між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та заявником - ОСОБА_1 не виникало. Договір оренди приміщення магазину, акт приймання-передачі в оренду приміщення укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та усі докази оплати коштів носять цивільний характер, адже укладені між фізичними особами, та не мають жодного відношення до господарської діяльності ОСОБА_3 Окрім того, стверджує, що, заявник, як фізична особа-підприємець, не має жодного відношення до майна, зазначеного в заяві, оскільки отримала його в подарунок як фізична особа від іншої фізичної особи та ніколи не проводила і не проводить жодної господарської діяльності на території магазину. У зв'язку із наведеним, також, посилаючись на ст. 3 Господарського кодексу України, постанову пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", стверджує, що дані правовідносини не носять господарського характеру, а отже не є підвідомчими господарському суду. Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що на майно згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року накладено арешт в рамках кримінального провадження №0003054 у справі №607/11639/17 1-кс/607/7079/2017, яке відкрито у зв'язку із заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вчинення шахрайських дій стосовно даного майна. В підтвердження наведеного до заперечень долучає копію ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 18.09.2017 у справі №607/11639/17 1-кс/607/7079/2017, а також копію витягу з Договору оренди нерухомого майна №12/04/17 від 12.04.2017 (перший та останній арк.). Просить суд провести розгляд заяви про вжиття запобіжних заходів за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43-4 ГПК України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

Враховуючи наведене, а також те, що усіх заінтересованих осіб належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду даної заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі представників осіб, щодо яких просять вжити запобіжні заходи.

Розглянувши заяву б/н від 04.10.2017 про вжиття запобіжних заходів, додані до неї документи та додатково долучені матеріали, заслухавши пояснення заявника та її представників в судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.43-1 ГПК України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Отже, за змістом вказаної статті, підставами для вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що подача потрібних доказів стане згодом неможливою або утрудненою, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Згідно із ст. 43-2 ГПК України запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Як визначає Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 20.04.2007 №01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів", Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової охорони інтелектуальної власності" доповнено ГПК України розділом V-І. Однак, з огляду на відсутність в цьому розділі будь-яких обмежень щодо можливості вжиття запобіжних заходів виключно у правовідносинах, пов'язаних із захистом прав на об'єкти інтелектуальної власності, таке вжиття можливе і в інших правовідносинах, на які поширюються повноваження господарських судів.

Відповідно, в усіх випадках вжиття запобіжних заходів, господарські суди можуть враховувати викладене в розділі ІІІ рекомендацій президії Вищого господарського суду України Вищого господарського суду України від 10.06.2004 №04-5/1107 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (втратили чинність у зв'язку із прийняттям постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 вказаного Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 №01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів", заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

П. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" визначено, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК України, заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази. Заява про витребування доказів має містити відомості про те, який доказ вимагається, підстави, з яких заявник вважає, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть бути підтверджені цими доказами.

Як зазначено п. 15 вказаної Постанови, а також у п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 №01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів", у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи;

наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК;

імовірності настання обставин, зазначених устатті 43-1 ГПК;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

У поданій суду заяві б/н від 04.10.2017 (вх. №610 від 05.10.2017) про вжиття запобіжних заходів ФОП ОСОБА_1 вказує на те, що вона є власником магазину за адресою АДРЕСА_5, площею 1515,8 кв.м (реєстраційний номер:101) на підставі договору дарування №482 від 31.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В., а також є власником земельних ділянок: кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0318 га АДРЕСА_6, згідно із договором дарування №488 від 31.05.2017 року, кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0300 га АДРЕСА_6, згідно із договором дарування №491 від 31.05.2017 року, які посвідчені приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В.

В п. 6 договору дарування №482 від 31.05.2017 року (магазину по АДРЕСА_4) Дарувальником (ОСОБА_3.) засвідчено те, що на момент укладення такого договору вказаний магазин не перебуває під арештом чи забороною відчуження, у заставі (в тому числі податковій), не є внеском до статутного фонду юридичних осіб, судового спору по ньому немає, від прав третіх осіб він вільний, відносно нього не укладено будь-яких договорів по відчуженню, він не переданий у найм (оренду), тимчасове чи довічне користування.

05.09.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулась через свого представника ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 із письмовою вимогою, у якій повідомила про те, що з 31.05.2017 являється власником магазину по АДРЕСА_4, у зв'язку з чим запропонувала укласти з нею договір оренди, щоб узаконити користування будівлею магазину або звільнити вказану будівлю магазину від свого майна та передати її законному власнику по акту приймання-передачі.

У відповідь на вказану вимогу, ФОП ОСОБА_2 листом від 10.09.2017 повідомив, що відповідне нерухоме майно використовує для здійснення господарської діяльності - торгівлі будівельними матеріалами у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" на підставі договору оренди нерухомого майна №12/04/17, укладеного 12 квітня 2017 року між ним та ОСОБА_3, яка на момент підписання такого договору була власницею об'єкта оренди, навівши у листі при цьому окремі пункти договору.

18.09.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулася із повторною вимогою до ФОП ОСОБА_2, у якій просила останнього надати їй, як новому власнику нерухомого майна та новому кредитору (ч.2 ст.527 ЦК України), нотаріально посвідчені копії договору оренди нерухомого майна по АДРЕСА_4 від 12.04.2017 року, Акту прийому-передачі такого майна, а також належним чином посвідчені копії відповідних платіжних документів про сплату орендних платежів за користування таким майном в період з 31.05.2017 по 18.09.2017.

Також, 18.09.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулася із запитом і до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про надання інформації про укладення з ОСОБА_2 договору оренди нерухомого майна від 12.04.2017 року, а в разі укладення такого, просила передати ОСОБА_1, як новому кредитору у зобов'язанні, примірник договору оренди в оригіналі, а також оригінал Акту прийому-передачі такого майна та платіжні документи про сплату орендної плати за період з 31.05.2017 по 18.09.2017.

У відповіді на повторну вимогу від 18 вересня 2017 року, ФОП ОСОБА_2 додатково підтвердив укладення між ним і ОСОБА_3 договору оренди від 12.04.2017 року №12/04/17. Щодо надання витребуваних документів, зазначив, що відповідно до п.10.6 договору оренди, його текст, а також будь-які матеріали, інформація та відомості, що стосуються договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони договору. Водночас, наголосив на тому, що істотні умови укладеного договору вже були викладені ним у попередній відповіді на вимогу від 05 вересня 2017 року. Крім того, у вказаній відповіді ФОП ОСОБА_2 погодився провести оплату за користування вказаним приміщенням за вересень 2017 року на підставі наданих заявником реквізитів, конкретизувавши при цьому призначення платежу: "поповнення карткового рахунку СКР НОМЕР_1 ОСОБА_1; оплата за договором оренди № 12/04/17 від 12.04.2017 року за (місяць) (рік) ".

У відповіді на запит від 18 вересня 2017 року, ОСОБА_3 також підтвердила укладення між нею і ОСОБА_2 договору оренди нежитлового приміщення №12/04/17, зазначивши при цьому, що з моменту укладення договору і до серпня 2017 року включно заборгованості за договором оренди у ОСОБА_2 немає. Щодо витребовуваних оригіналів документів, зазначила, що такі є конфіденційними. Окрім того, звернула увагу на те, що у правовідносинах із ОСОБА_2 вона діяла і діє виключно як фізична особа.

Також, у заяві про вжиття запобіжних заходів заявник зазначає, що 28 вересня 2017 р. вона разом із своїми представниками прибула в приміщення належного їй магазину по АДРЕСА_4 з наміром зняти показники з лічильників обліку водо-, газо-, електропостачання, а також отримати один примірник, чи належно засвідчені копії Договору оренди від 12.04.2017, Акту прийому-передачі магазину в оренду, а також платіжних документів про сплату орендної плати зі сторони ФОП ОСОБА_2 за період з 31.05.2017 по 18.09.2017, проте останній не допустив її до лічильників обліку водо-, газо-, електропостачання, як і не надав жодних документів в підтвердження законності його користування приміщенням магазину по АДРЕСА_4, належного на праві власності ОСОБА_1

У зв'язку із неотриманням витребуваних документів, а також стверджуючи про порушення зі сторони ФОП ОСОБА_2 її прав як власника магазину та земельних ділянок під ним, ФОП ОСОБА_1 звернулася із даною заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом витребування доказів та огляду приміщення, в якому відбувається порушення її прав, при цьому в якості осіб щодо яких просить вжити запобіжних заходів визначила ОСОБА_2, як фізичну особу - підприємця, та ОСОБА_3, як фізичну особу.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою або утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому, заінтересована особа має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Підставами для вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що подача потрібних доказів стане згодом неможливою або утрудненою, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Як передбачено ч.3 ст.43-3 ГПК України, після подання заявником позовної заяви, запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

В судовому засіданні повноважні представники заявника вказали, що із позовними вимогами, які в подальшому будуть заявлені до осіб, щодо яких заявник просить вжити запобіжних заходів, на даний час не визначилися, у зв'язку із тим, що у них відсутній договір оренди № 12/04/17 від 12.04.2017. Відтак, лише після отримання договору оренди від 12.04.2017, вивчення його умови буде можливість чітко визначитись із предметом майбутнього позову (чи то: визнання недійсним договору в цілому чи окремих його пунктів, визнання договору недійсним тощо).

Відтак, із змісту поданої заяви та з урахуванням пояснень заявника і її представників в судовому засіданні вбачається лише неможливість отримання доказів заявником самостійно, а відповідно і неможливість визначитись із предметом майбутнього позову, спрямованого на захист порушених прав чи інтересів заявника.

У зв'язку із наведеним, суд позбавлений можливості встановити наявність зв'язку між заявленими видами запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений ч. 3 ст. 43-3 ГПК України.

Також, слід зазначити, що за відсутності ознак негайності та терміновості, заявник не позбавлений можливості звернутись до відповідного суду з позовом про розгляд його вимог по суті. А наведені в заяві б/н від 04 жовтня 2017 (вх. №610 від 05.10.2017) докази, за їх відсутності, можливо витребувати під час розгляду справи по суті позовних вимог за обґрунтованим клопотанням сторін в разі їх дійсної необхідності для розгляду спору. Поряд з цим, як вже зазначалось вище, Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 20.04.2007 №01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів", наголосив щодо можливості вжиття запобіжних заходів в порядку, визначеному ГПК України виключно у правовідносинах, на які поширюються повноваження господарських судів.

Так, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Перелік справ, які підвідомчі господарським судам визначено у ст.12 ГПК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п. 2, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

В п.3.1 зазначеної Постанови також вказується про те, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

-наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009 №01-08/530 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм ГПК України", п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", зі статті 1 ГПК випливає, що громадянин - суб'єкт підприємницької діяльності належить до кола осіб, які можуть бути учасниками провадження, зокрема, за заявами про вжиття запобіжних заходів. Отже, для вирішення питання про вжиття запобіжного заходу визначальним є суб'єктний склад учасників відповідного провадження і характер правовідносин, тобто господарський суд не вправі вживати відповідних запобіжних заходів стосовно громадянина, який хоча й має статус суб'єкта підприємницької діяльності, проте у спірних правовідносинах виступає як приватна фізична особа.

Враховуючи наведене, зазначене також поширюється і на осіб щодо яких заявник просить вжити запобіжні заходи.

Так, із доданих до заяви про вжиття запобіжних заходів копій листів, зокрема листа у відповідь на запит від 18 вересня 2017 року, слідує, що переписка відбувалась між особами, які мають різний статус - ОСОБА_1 - статус фізичної особи - підприємця, ОСОБА_3 - статус фізичної особи.

Із долученого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 копії витягу з Договору оренди нерухомого майна №12/04/17 від 12.04.2017 (перший та останній арк.) вбачається, що такий укладено між ними як фізичними особами.

На зазначеному наголошують у своїх запереченнях на заяву про вжиття запобіжних заходів б/н від 09.10.2017 і особи щодо яких заявник просить вжити запобіжні заходи.

Наведене свідчить про відсутність у осіб щодо яких заявник просить вжити запобіжні заходи (ОСОБА_3 та ОСОБА_2.) статусу, який необхідний в силу приписів ГПК України для учасників господарського процесу у правовідносинах, які пов'язані із орендою майна та, відповідно, про відсутність на даний час самих господарських відносин між ними та заявником - ОСОБА_1 з приводу оренди приміщення магазину по АДРЕСА_7 за договором оренди № 12/04/17 від 12.04.2017.

Окрім того, із долученого ФОП ОСОБА_1 договору дарування магазину № 482 від 31.05.2017 вбачається, що сторонами у ньому також виступають фізичні особи (ОСОБА_1, як обдарована, та ОСОБА_3, як дарувальник).

Твердження представників заявника в судовому засіданні про наявність у даному випадку господарських відносин, так як заявник має намір використовувати належне їй на праві власності приміщення магазину по АДРЕСА_7 у своїй підприємницькій діяльності (шляхом здачі в оренду), а ОСОБА_3 має статус суб'єкта підприємницької діяльності, суд вважає помилковими, оскільки зазначене жодним чином не спростовує наведені вище обставини та не міняє статусу сторін Договору оренди № 12/04/17 від 12.04.2017.

Ст. ст. 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу положень ч. 6 ст. 43-4 ГПК України, у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви б/н від 04 жовтня 2017 (вх. №610 від 05.10.2017) про вжиття запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви б/н від 04 жовтня 2017 (вх. №610 від 05.10.2017) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття запобіжних заходів щодо осіб: ОСОБА_2, АДРЕСА_2 та ОСОБА_3, АДРЕСА_3

2. Ухвалу направити заявнику та особам щодо яких заявник просив вжити запобіжні заходи.

3. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст. ст. 43-8, 106 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 12.10.2017

Суддя І.М. Гирила