РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017Справа №910/11437/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродакорд ОР"
до Міністерства оборони України
про стягнення 120 000,00 грн.,
Суддя Борисенко І.І.
Представники сторін:
від позивача Гаврюшенко О.О. за дов.
від відповідача Гребеннюкова Ю.С. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродакорд ОР" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 120 000,00 грн. суми фінансового забезпечення виконання договору про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/15/23 від 31.10.2016.
Позовні вимоги позивача мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/15/23 від 31.10.2016, щодо повернення суми фінансового забезпечення виконання договору в розмірі 120 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11437/17 та призначено розгляд справи на 05.09.2017.
Відповідач в судовому засіданні 05.09.2017 подав суду Відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти позову, з підстав, що Позивачем умови договору щодо постачання продукції у встановлений строк та у кількості що визначено договором не виконано.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 судом, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п`ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 21.09.2017.
В судовому засіданні 21.09.2017 відповіно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 03.10.2017.
В судовому засіданні 03.10.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору.
Представник відповідача в судовому засіданні 03.10.2017 заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та надав усні пояснення по суті спору.
Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
Між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпродакорд ОР» було укладено договір про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/15/23 від 31.10.2016.
Позивач забезпечив виконання своїх зобов`язань за цим договором у розмірі 5% вартості Договору, а саме у сумі 120 000,00грн.
За умовами договору (п.1.1) від 31.10.2016286/2/15/23 Позивач (постачальник) зобов`язувався у 2016 році поставити Міністерству оборони України (далі замовник) набори продуктові та готові страви (продуктові набори) лот 1 Повсякденні набори сухих продуктів для особливого складу військової частини Збройних Сил України (далі товар) у кількості 25 000 комплектів, у строк до 31.10.2016 включно.
Відповідно до пункту 11.4 Договору передбачено, що підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання постачальником всіх умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно з положень цього договору.
Замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо Постачальник не виконав умови договору стосовно якості та строків.
Суду доведено, що Позивачем умови договору щодо постачання продукції у встановлений строк та у кількості що визначено договором до 31.10.2016 не виконано.
Матеріали справи свідчать, що Постачальником (Позивачем) порушено терміни виконання, частину із загального обсягу наборів сухих продуктів у кількості 15 000 комплектів поставлено після визначеного договором терміну (31.10.2016р.).
Так, згідно Акту приймання №203/204 від 18.11.2016 вказаний товар було поставлено на склад військової частини А 1361 18.11.2017 (за видатковими накладними від 14.11.2016 №8/203 та № 9/204, тобто після визначеного договором терміну.
Крім того, матеріалами справи також доведено, що Позивач (Постачальник) поставив Відповідачу (Замовнику) товар маркування, тара та упаковка якого не відповідає вимогам чинних стандартів.
Відповідно до п. 2.1. Договору, постачальник повинен поставити замовнику товар якість, маркування, тара та упаковка якого відповідає вимогам чинних стандартів (ТУ У 8010185.001-2001 (Зміни №2) і в установленому порядку буде підтверджена такими документами:
2.1.1. Декларація виробника та/або посвідчення про якість та товар. Декларації виробника або посвідчення про якість на компоненти, які входять до складу повсякденних наборів сухих продуктів. Висновки державної санітарно-епідемічної експертизи або звітів за результатами санітарно-гігієнічної оцінки та компоненти, які входять до складу повсякденних наборів сухих продуктів.
Кожна партія товару повинна пройти обов`язковий вхідний контроль в акредитованих установах ветеринарної медицини Міністерства оборони України або Збройних Сил України і мати відповідний протокол випробувань.
Судом встановлено, що відповідно до акту про виявлення прихованих недоліків у повсякденних наборах сухих продуктів від 06.02.2017 затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 полковником Ю.О. Середа, які надійшли за договором від 31.10.2016 №286/2/16/23 обсяг партії 15000 комплектів:
- цукор у пакетах по 15 г відповідно до ТУ У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови» цукор у пакетах 30 г, дата виготовлення відсутня;
- кава запакована у пакетики типу саше, відповідно до ТУ У 8010185.001-2001 продукт фасується у стіки, а також згідно маркування дата виготовлення 07.11.2016, дата комплектування ПНСП 30.09.2016.
- мед запакований у пакетики типу саше, відповідно до ТУ У 8010185.001-2001 продукт фасується у стіки;
- у сніданку галети не запаковані в герметичну упаковку, а у поліетиленових пакетах зав`язаних на вузол.
Також, актом прихованих недоліків від 03.02.2017 затвердженого ТВО командиром в/ч НОМЕР_2 підполковником Б.І. Вовк, згідно договору від 31.10.2016 №286/2/16/23 від партії 5000, у кількості 7 комплектів: цукор у пакетиках по 15 г, а не по 30 г, дата виготовлення на пачці відсутня; кава запакована в упаковку типу саше, а не в стіки; мед запакований в упаковку типу саше, а не в стіки.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 11.4 Договору передбачено, що підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання постачальником всіх умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно з положень цього договору.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За умовами Договору строк виконання зобов`язання з поставки товару встановлений 31.10.2016р.
Матеріали справи свідчать, що позивачем умови договору щодо постачання продукції у встановлений строк та у кількості, що визначено договором до 31.10.2016 не виконано.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 11.5 Договору, замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно якості та строків.
Отже, суд приходить до висновку, що позивач порушив умови договору, щодо маркування та строку поставки товару, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу в позові повністю.
Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
В порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено у спосіб встановлений ст. 34 цього ж Кодексу законних підстав для задоволення позовних вимог. Доводи, викладені у його позовній заяві спростовані в Відзиві на позовну заяву та доданими документами та поясненнями Відповідача, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.
За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Згідно з вимогами статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
У позові відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено: 11.10.2017

Суддя І.І. Борисенко