ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.10.2017 Справа № 904/7682/17

За позовом Інституту чорної металургії ім. З. І. Некрасова Національної академії наук України, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІССТАР-7", м. Синельникове

про стягнення заборгованості у розмірі 5 205,91грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача:ОСОБА_1, дов. № 1 від 03.07.2017;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Інститут чорної металургії ім. З.І. Некрасова Національної академії наук України (далі-позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІССТАР-7" (далі-відповідач) про стягнення 5 205,91 грн., з яких: заборгованість з орендної плати у розмірі 4 031,33 грн., пеня у розмірі 465,63 грн., 3% річних у розмірі 53,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 293,12 грн., штраф 2% у розмірі 80,63 грн., штраф 7% у розмірі 282,20 грн.

В ході вирішення спору позивач збільшив розмір позовних вимог, та просив стягнути з Відповідача заборгованості у розмірі 13 754,28 грн., з яких: заборгованість з орендної плати у розмірі 10 872,29 грн., пеня у розмірі 1 423,63 грн., 3% річних у розмірі 267,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 973,92 грн., штраф 2% у розмірі 217,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобовязання за договором оренди №6/16 від 21.07.16 щодо повного та своєчасного розрахунку за оренду приміщення.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив.

Поштовий конверт з ухвалою суду, яка направлялася на адресу Відповідача, повернувся з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи те, що згідно даних сайту Міністерства юстиції України Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) адреса Відповідача відповідає тій адресі, на яку направлялися процесуальні документи, суд дійшов висновку про належне повідомлення Відповідача про розгляд справи.

27.09.17 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області продовжено строк розгляду спору до 17.10.17.

В судовому засіданні 12.10.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.16 між Інститутом чорної металургії ім. З.І. Некрасова Національної академії наук України (далі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІССТАР-7" (далі Орендар) укладено договір оренди №6/16.

Відповідно до умов п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно - приміщення загальною площею 70,8 кв. розміщене за адресою: 49050, м. Дніпропетровськ, площа Академіка Стародубова, 1, в будівлі складу металу та обладнання, що перебуває на балансі Інститутом чорної металургії ім. З.І. Некрасова Національної академії наук України, вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 05.04.16 і становить за станом на 05.04.16 85 500,00 грн.

Як зазначено в п. 2.1. договору, відповідач вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.95 р. № 786 зі змінами (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2016 становить 1 425,20 грн. без ПДВ

Згідно п. 3.3. договору, орендна плата перераховується орендарем у повному обсязі (незалежно від наслідків своєї господарської діяльності ) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Цей Договір діє з 01.09.16 до 31.12.18 включно (п. 10.1. Договору).

30.01.2017 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди № 6/16.

Згідно з п.1 договору, орендодавцем додатково передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно офісне приміщення площею 12,6 кв.м, яке розміщене за адресою: 49107, м. Дніпро, площа Академіка Стародубова, 1, на 4 поверсі будинку ЗЛК кімната 423, перебуває на балансі Інституту чорної металургії ім. З.І. Некрасова Національної академії наук України, вартість якого визначена станом на 04.10.16, 33 931,80 грн.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.95 р. № 786 зі змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2016 становить 537,55 грн. (пункт 2).

На виконання умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду передбачене договором нежитлове приміщення, що підтверджує акт приймання-передачі нерухомого майна від 01.09.19 та актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.02.17.

28.02.17 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №6/16 від 21.07.16, за змістом якої узгодили розірвати договір оренди з 01.03.17

На підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 28.02.17, орендарем повернуто приміщення загальною площею 70,8 кв.м., в будівлі складу металу та обладнання та офісне приміщення площею 12,6 кв.м., на 4 поверсі будівлі ЗЛК кімната 423, згідно договору №6/16 від 21.07.16.

Таким чином, орендар фактично припинив користуватися приміщеннями 01.03.17.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на те, що в порушення умов договору оренди №6/16 від 21.07.16 та додаткової угоди до нього, відповідачем своєчасного та повному обсязі не здійснено оплати орендних платежів. Заборгованість відповідача з орендної плати за період з вересня 2016 по лютий 2017 складає суму у розмірі 10 872,29 грн.

Доказів сплати сторонами заборгованості суду не надано.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування заплату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

В ст. 762 Цивільного кодексу України зазначено про те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

На спірні правовідносини, враховуючи, що предметом оренди є державне майно, розповсюджується також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.7. договору, зазначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь позивача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем надано обґрунтований розрахунок пені за загальний період прострочення з 21.10.16 по 21.09.17 (по кожному місяцю окремо) у розмірі 1 423,63 грн.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору оренди не містять умов щодо встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановлений в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі спливом шести місяців, від дня, коли мало бути виконано зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки пені з простроченої заборгованості на предмет дотримання положень ст. 232 ГК України, суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено періоди нарахування пені за кожний місяць заборгованості.

Враховуючи викладене, судом визначено наступні періоди нарахування пені по кожному місяцю окремо та здійснено розрахунок суми пені, а саме: за жовтень 2016 період з 21.10.16 по 21.04.17 пеня складає суму у розмірі 239,64 грн.; за листопад 2016 період з 21.11.16 по 21.05.17 пеня складає суму у розмірі 234,98 грн., за грудень 2016 період з 21.12.16 по 21.06.17 пеня складає суму у розмірі 232,23 грн., за січень 2017 період з 21.01.17 по 21.07.17 пеня складає суму у розмірі 226,83 грн., за лютий 2017 період з 21.02.17 по 21.08.17 пеня складає суму у розмірі 301,93 грн. Загальна сума пені за визначений судом період з 21.10.16 по 21.08.17 (по кожному місяцю окремо) складає 1 235,61 грн.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 1 235,61 грн.

Крім відповідальності у вигляді пені, пунктом 3.8 договору сторони погодили, що у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, відповідач також сплачує штраф у розмірі 2% від суми заборгованості.

Позивачем надано розрахунок штрафу 2% від суми заборгованості, який складає 217,44 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано обґрунтований розрахунок 3% річних за загальний період з 21.10.16 по 06.10.17 (по кожному місяцю окремо) у розмірі 267,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 973,92 грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку та встановлено, що за визначений позивачем період, загальна сума 3% річних складає 268,47 грн. Однак, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача три відсотки річних у заявленому розмірі - 267,00 грн.

Щодо інфляційних втрати, судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку та встановлено, що загальна сума інфляційних втрати за визначений позивачем період складає суму у розмірі 1 210,98 грн. Однак, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 973,92 грн.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 10 872,29 грн., пені у розмірі 1 235,61 грн., трьох відсотків річних у розмірі 267,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 973,92 грн., штрафу 2% у розмірі 217,44 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 4, 32-34,43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІССТАР-7" (52500, АДРЕСА_1, ) на користь Інституту чорної металургії ім. З.І. Некрасова Національної академії наук України (49107, м. Дніпро, площа Академіка Стародубова, буд. 1, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 10 872,29 грн., пеню у розмірі 1 235,61 грн., три відсотки річних у розмірі 267,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 973,92 грн., штраф 2% у розмірі 217,44 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 577,31 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.10.2017

Суддя ОСОБА_2