Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2017 р. Справа № 927/869/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ",

, вул. Гродненська, 32, м. Київ, 02090

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Ніжинський механічний завод",

, вул. Б.Хмельницького 37, м. Ніжин,

Ніжинський район, Чернігівська область, 16600

(адреса для листування: вул. Нахімова, 50, м. Чернігів, 14008 (ОСОБА_1 керівник санації).

Предмет спору: про стягнення 20239,93 грн.

Суддя С.В. Белов

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 07.02.2017 року.

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Ніжинський механічний завод про стягнення 20239,93 грн. боргу: 17517,00 грн. сума основного боргу, 1751,84 грн. - пеня, 208,00 грн. 3 % річних, 763,09 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.09.2017 року порушено провадження у даній справі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать документи в матеріалах справи, правом участі в судовому розгляді справи не скористався, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представником позивача надано власне письмове підтвердження того, що в провадженні суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, не має справи між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав, а також не має рішення цих органів з такого спору.

Представник позивача в судовому засіданні 12 жовтня 2017 року виклав позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22 серпня 2014 року порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" (, вул. Б. Хмельницького, 37, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600), введено процедуру розпорядження майном, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 (вул. Нахімова, 50, м. Чернігів, 14008).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.12.2016 року у справі № 927/1282/14 затверджено мирову угоду, схвалену 30.09.2016 року комітетом кредиторів боржника Публічного акціонерного товариства Ніжинський механічний завод, провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 січня 2017 року ухвалу господарського суду Чернігівської області від 12.12.2016 року у справі № 927/1282/14 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" скасовано, справу № 927/1282/14 повернуто до господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду в новому складі суду.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 07.02.2017 року справу № 927/1282/14 прийнято до розгляду суддею Беловим С.В. Провадження у справі № 927/1282/14 неодноразово зупинялось, останній раз ухвалою від 19 червня 2017 року.

29 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" та Публічним акціонерним товариством "Ніжинський механічний завод" укладено договір перевезення вантажів № 18146.

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач надає для перевезення вантажі, а позивач зобовязався здійснити їх перевезення автомобільним транспортом і надати інші послуги по перевезенню вантажів на території України. У відповідності до п. 1.2. договору позивач зобовязався доставити надані відповідачем вантажі до пункту призначення в установлений договором строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі вантажоодержувачу, а відповідач зобовязався вчасно сплатити за послуги позивача встановлену плату, відповідно до умов Договору та на підставі наданих позивачем рахунків за перевезення.

У відповідності до п. п. 5.3.1. 5.3.2. Договору, оплата послуг позивача відповідачем повинна була проводитись у два етапи: перший протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання рахунку, який формується на підставі актів здачі приймання робіт (надання послуг) та включає суму вартості перевезень вантажів та інших послуг за період з 1 (першого) по 15 (пятнадцяте) число поточного місяця; другий до 15 (пятнадцятого) числа наступного місяця згідно рахунку, який формується на підставі актів здачі приймання робіт (надання послуг) та включає суму вартості перевезень вантажів та інших послуг за минулий календарний місяць з 16 (шістнадцятого) числа по останній день місяця непокритий попереднім платежем.

Відповідно до п. 5.4. Договору позивач надає відповідачу акт здачі прийняття робіт (надання послуг) у двох примірниках. Відповідач зобовязався прийняти акт здачі прийняття робіт (надання послуг) і протягом 10 (десяти) календарних днів з дня його отримання підписати його та в цей же строк повернути позивачу один примірник. Якщо у встановлений договором строк позивач не отримує підписаний відповідачем акт здачі прийняття робіт (надання послуг), він вважається підписаним, а роботи (послуги) прийнятими.

На виконання умов укладеного договору позивач надав в повному обсязі та у встановлені строки відповідачеві послуги з перевезення вантажів відповідача до пункту призначення, що підтверджується актами здачі прийняття робіт (надання послуг) підписаних з обох сторін, а саме:

-акт № 009012600 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 15 березня 2017 року на суму 2064,00 грн.;

-акт № 009015910 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31 березня 2017 року на суму 7901,00 грн.;

-акт № 009018888 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 14 квітня 2017 року на суму 7552,00 грн.

Будь яких претензій щодо пошкодження, втрати та перевезення вантажу відповідачем не предявлялись.

На підставі зазначених актів здачі прийняття робіт (надання послуг) позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату наданих послуг, а саме:

№009012733 від 15 березня 2017 року на суму 2064,00 грн.;

№009016071 від 31 березня 2017 року на суму 7901,00 грн.;

№009019069 від 14 квітня 2017 року на суму 7552,00 грн.

У відповідності до п. п. 5.3.1. 5.3.2. Договору відповідач зобовязався оплатити рахунки №009012733 від 15 березня 2017 року на суму 2064,00 грн. - до 25 березня 2017 року; №009016071 від 31 березня 2017 року на суму 7901,00 грн. до 15 квітня 2017 року;

№009019069 від 14 квітня 2017 року на суму 7552,00 грн. 24 квітня 2017 року.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманих послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу не виконав, у звязку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 17517,00 грн.

Будь-які документи, які б спростовували зазначений факт, відповідачем суду не надано.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією від 26 червня 2017 року № 2245щодо погашення заборгованості. Претензія, направлена відповідачу, повернулась на адресу позивача, у звязку з закінченням строку зберігання.

Заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 17517,00 грн. стосуються заборгованості, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство, отже такі вимоги є поточними, на які не поширюється дія мораторію в силу ч. 5 ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом і мають розглядатися судом у загальному порядку відповідно до приписів ч. 6 ст. 17 цього Закону.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 17517,00 грн. є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочку виконання зобовязання загальним розміром 1751,84 грн., а саме:

-за період з 26 березня 2017 року по 06 вересня 2017 року 237,45 грн. пені (згідно рахунку №009012733 від 15 березня 2017 року),

-за період з 16 квітня 2017 року по 06 вересня 2017 року 782,52 грн. пені (згідно рахунку №009016071 від 31 березня 2017 року),

-за період з 25 квітня 2017 року по 04 серпня 2017 року 731,87 грн. пені (згідно рахунку №009019069 від 14 квітня 2017 року);

3% річних від суми заборгованості у розмірі 208,00 грн. та 763,09 грн. інфляційних нарахувань за періоди з 26.03.2017 року по 06.09.2017 року.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із змісту п. 1 ст. 230 та п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання учасник господарських відносин зобовязаний сплатити господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), розмір якої може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2.5. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення відповідачем строків проведення розрахунків, він зобовязаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення.

Відповідно до положень частини 1 статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Закон визначає, що конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною другою статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Згідно з частиною 3 статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Виходячи зі змісту Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але неустойка (штраф, пеня) за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

На підставі викладеного вище, у звязку з дією мораторію у зазначені періоди, вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 1751,84 грн. за прострочку виконання зобовязання за періоди з 26 березня 2017 року по 06 вересня 2017 року; 3% річних від суми заборгованості у розмірі 208,00 грн. за періоди з 26.03.2017 року по 06.09.2017 року та 763,09 грн. інфляційних нарахувань за періоди з 26.03.2017 року по 06.09.2017 року не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином відповідач має відшкодувати судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1384,75 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Ніжинський механічний завод (, вул. Б. Хмельницького, 37, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" (, вул. Гродненська, 32, м. Київ, 02090) 17517,00 грн. основного боргу та 1384,75 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.В. Белов