ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 915/1381/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий, суддяЯценко О.В.,
суддіДанилова М.В., Ходаківська І.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Обрій-ДКП"
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.05.2017
у справі№ 915/1381/16
Господарського судуМиколаївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Еко Транс Миколаїв"
доКомунального підприємства "Обрій-ДКП"
проСтягнення 447 106,10 грн.

в засіданні взяли участь представники:

- відповідача:Нуженко І.Г., Кондрашов Г.Г.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТРАНС МИКОЛАЇВ" (позивач) звернулось господарського суду з позовними вимогами (заява про збільшення позовних вимог від 27.02.2017) про стягнення з Комунального підприємства "Обрій - ДКП" (відповідач) заборгованості в розмірі 448 772,47 грн. за договором № 170 від 01.03.2015 з якої: 195 754,00 грн. - основна заборгованість, 120 366,51 грн. - пеня, 99 354,14 грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань, 8 742,34 грн. - 3% річних, 24 555,48 грн. - інфляційних.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 (суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №170 від 01.03.2015 в сумі 195 754,00 грн., 50 000,00 грн. - пені, 8 717,69 грн. - 3% річних, 24 555,48 грн. - інфляційних втрат та 5 250,64 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване наявністю порушень умов договору щодо своєчасної оплати за надані послуги з боку Підприємства та обґрунтованістю вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, з врахуванням виправлень зроблених господарським судом в розрахунках Товариства.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції згідно із п.3 ст. 551 ЦК України, п.3 ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України зменшив її розмір, з посиланням на матеріальні інтереси сторін.

Відмовляючи в задоволенні позову, в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 99 354,14 грн., суд першої інстанції зазначив, що подвійне стягнення штрафних санкцій за невиконання договірного зобов'язання є недопустимим.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 (судді: Головей В.М., Гладишева Т.Я., Савицький Я.Ф.) рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 залишено без зміни.

Комунальне підприємство "Обрій-ДКП" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Скаржник вважає, що суд не надав належної оцінки обставинам виконання позивачем робіт у заявленому обсязі, а, відтак, доводам скаржника про обсяги фактично заборонених об'ємів ТПВ, невідповідності кількості ТПВ актам виконаних робіт.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.09.2017 у складі колегії: головуючий, суддя - Яценко О.В., судді - Данилова М.В., Ходаківська І.П. касаційна скарга Комунального підприємства "Обрій-ДКП" прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 10.10.2017.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2015 року між Позивачем (виконавець) та Відповідачем (замовник) було укладено Договір № 170 про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів (далі - Договір), за умовами якого, замовник доручає, а виконавець згідно з графіком надає йому послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), з території замовника, а останній в свою чергу зобов'язується своєчасно оплачувати у строки та за встановленими тарифами надані виконавцем послуги відповідно до умов цього Договору (п. 1.1 Договору).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Розрахунки за надані послуги здійснюються замовником до 5 (п'ятого) числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата наданих виконавцем послуг здійснюється згідно Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на підставі виставлених виконавцем рахунків, з урахуванням ПДВ (п.п. 3.1, 3.3., 3.4. договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписується повноважними представниками сторін після фактичного надання послуг виконавцем за відповідний місяць, не пізніше 5-го (п'ятого) числа місяця, наступного за звітним, але у будь-якому разі не пізніше 5-ти (п'яти) календарних днів з моменту їх пред'явлення для підписання.

Відповідно до п. 8.2. Договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та продовжує свою дію до 29.02.2016 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Цей договір вважаться пролонгованим, на той же строк, якщо жодна зі сторін за 10 (десять) календарних днів до дати закінчення дії договору не заявить про свій намір припинити дію договору.

На виконання умов Договору позивач у період з 25.03.2015 року по 31.07.2015 року надав замовнику послуги з вивезення ТПВ на загальну суму 663 318, 00 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками Акти надання послуг, рахунки до них, а саме: Акт надання послуг б/н від 31.03.2015 року та рахунок на оплату № 156 від 25.03.2015 року на загальну суму 3 084, 00 грн.; Акт надання послуг № 256 від 10.04.2015 року та рахунок на оплату № 225 від 10.04.2015 року на загальну суму 68 310, 00 грн.; Акт надання послуг № 260 від 17.04.2015 року та рахунок на оплату № 227 від 17.04.2015 року на загальну суму 63 360, 00 грн.; Акт виконаних робіт № 358 від 25.04.2015 року та рахунок на оплату № 298 від 25.04.2015 року на загальну суму 47 520, 00 грн.; Акт надання послуг № 400 від 30.04.2015 року та рахунок на оплату № 333 від 30.04.2015 року на загальну суму 18 480, 00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 421 від 16.05.2015 року та рахунок на оплату № 402 від 16.05.2015 року на загальну суму 146 520, 00 грн.; Акт надання послуг № 483 від 25.05.2015 року та рахунок на оплату № 407 від 22.05.2015 року на загальну суму 39 072, 00 грн.; Акт надання послуг № 489 від 30.05.2015 року та рахунок на оплату № 420 від 30.05.2015 року на загальну суму 39 072, 00 грн.; Акт надання послуг № 533 від 13.06.2015 року та рахунок на оплату № 463 від 13.06.2015 року на загальну суму 86 640, 00 грн.; Акт надання послуг № 807 від 31.07.2015 року та рахунок на оплату № 729 від 31.07.2015 року на загальну суму 50 940, 00 грн.

Вказані послуги з вивезення ТПВ були частково оплачені замовником на загальну суму 467 564, 00 грн.

Таким чином, суди дійшли висновків, що заборгованість Підприємства перед Товариством за надані послуги з вивезення ТПВ згідно до Договору № 170 про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів від 01.03.2015 року становить 195 754, 00 грн. (663 318, 00 грн - 467 564,00 грн).

Отже, оцінивши договір та акти приймання-передачі робіт, господарські суди попередніх інстанцій визнали їх належними доказами, які з достатньою повнотою підтверджують факт та обсяги наданих послуг, а також їх вартість.

Касаційна інстанція вважає висновки судів такими, що не ґрунтуються на виконанні вимог процесуального закону щодо всебічного та повного встановлення обставин справи, що мають значення для вирішення спору, такі висновки не відповідають правильному застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини з огляду на наступне.

Судочинство в господарському суду здійснюється на основі рівності та змагальності сторін (ст. 4-2 ГПК України).

Обов'язок по доведенню обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення покладається на учасників, що беруть участь у справі (ст. 33 ГПК України).

Висновки суду повинні грунтуватися на оцінці доказів, наданих сторонами, і містити серед іншого мотиви з яких відхилено докази та доводи осіб, що беруть участь у справі.

Як правило для підтвердження обставин на які посилається позивач у даному спорі достатньо сукупності доказів, звичайних для господарських операцій, що є в основі даного спору.

Разом з тим, зовнішньо беззаперечним доказам виконання зобов'язання (акти приймання-передачі) належить надати оцінку в сукупності з усіма обставинами, що мають значення для вирішення спору.

Зокрема, в процесі розгляду спору відповідач заперечував проти об'ємів виконаних робіт (відзив); суд погодився з клопотанням відповідача про забезпечення доказів, ухваливши витребувати додаткові докази на які в обґрунтування заперечень про обсяги виконаних робіт посилався відповідач (ухвала Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2017).

Разом з тим, в судовому рішенні суд ухилився від наведення мотивів з яких він виходив, не приймаючи до уваги витребувані ним докази та не враховуючи обставини, на встановлення яких було забезпечено витребування відповідних доказів.

Натомість, заперечення відповідача щодо обсягів виконаних робіт мають значення для правильного вирішення спору.

За нормою ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, слід зазначити, що закон пов'язує виникнення зобов'язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов'язального правовідношення.

За змістом норм ч.ч. 3, 4 ст. 853 ЦК України передбачено, що якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Отже, наявність підписаного замовником акту прийняття роботи не позбавляє його права заперечувати щодо обсягу та вартості виконаної роботи.

Вказівка, зокрема в договорі (п.п. 3.4.-3.8.), на акт передачі-приймання виконаних робіт свідчить, що з його допомогою визначено порядок та строки реалізації обов'язку замовника з оплати, який виникає саме у зв'язку з виконанням обумовленої роботи.

Таким чином з врахуванням наведеного судам слід звернути увагу на всебічне встановлення обставин, що вказують саме на факт виконання роботи в обсягах, що заявлені до оплати, що, відтак, вказуватиме на виникнення зобов'язального правовідношення.

Зважаючи на викладене та вимоги ч. 2 ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення попередніх судових інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи для нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Обрій-ДКП" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 у справі № 915/1381/16 Господарського суду Миколаївської області скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Головуючий, суддяО.В. Яценко

СуддіМ.В. Данилова
І.П. Ходаківська