ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2017 р.Справа № 924/735/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Крамар С.І., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, м. Полонне Хмельницької області

до Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", м. Полонне Хмельницької області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар'єр", м. Полонне Хмельницької області

2. Полонська районна державна адміністрація Хмельницької області, м. Полонне Хмельницької області

про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) від 02.04.2014 року про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", оформлене протоколом №1 від 02.04.2014 року;

визнання недійсним договору про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" від 02.04.2014 року;

визнання недійсним статуту ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", зареєстрованого за №00048980 від 03.04.2014 року;

скасування державної реєстрації ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр"

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - згідно довіреності від 04.07.2017 р.;

від відповідача: Рудий А.М. - представник згідно довіреності №б/н від 03.04.2017р.;

від третіх осіб: не з'явились

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить визнати недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) від 02.04.2014 року про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" (далі - ТОВ), оформлене протоколом №1 від 02.04.2014 року; визнати недійсним договір про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" від 02.04.2014 року; визнати недійсним статут ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", зареєстрований за №00048980 від 03.04.2014 року та скасувати державну реєстрацію ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр". Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2014 року троє із п'яти членів Наглядової ради ПАТ "Полонський гірничий комбінат" - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, прийняли рішення, оформлене протоколом №7 від 25.03.2014 року, яким вирішили взяти участь у заснуванні ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" та про передачу активів ПАТ до статутного фонду новоствореного товариства, рухомого та нерухомого майна на суму 475600,00 грн., а також уповноважили голову правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на підписання протоколу засновників ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", підписання Статуту ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" та вчинення всіх необхідних дій по державній реєстрації ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр".

На підставі вказаного рішення головою правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_8 від імені позивача підписав протокол №1 від 02.04.2014 року про заснування ТОВ та відчужив майно ПАТ на суму 475600,00 грн. як внесок до статутного капіталу новоствореного товариства.

Проте, позивач стверджує, що на підприємстві 25.03.2014 року фактично був присутній лише ОСОБА_6, а ОСОБА_7 листом повідомив про відсутність його на засіданні Наглядової ради, де вирішувалось питання про заснування ТОВ.

З наведеного, позивач робить висновок, що ОСОБА_8 не був уповноважений на створення ТОВ, а ПАТ не приймалось відповідне рішення, тому просить суд задовольнити позовні вимоги та припинити порушення його прав як акціонера ПАТ.

Повноважний представник позивача в судових засіданнях на задоволенні позову наполягає, вважає позовні вимоги повністю обґрунтованими наявними в матеріалах справи доказами. Під час судового розгляду 09.10.2017 року надав копію реєстру власників іменних цінних паперів від 23.10.2013 року, з якого вбачається, що позивач є акціонером відповідача.

03.10.2017 року через канцелярію суду від нього надійшло клопотання про витребування доказів, у якому позивач просить суд витребувати у ПАТ "Національний депозитарій України" інформацію про те, чи являвся ОСОБА_1 (депозитарний код рахунку в цінних паперах НОМЕР_1) акціонером ПАТ "Полонський гірничий комбінат" () станом на 02.04.2014 року. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.08.2017 року позивача зобов'язано надати в судове засідання докази наявності прав акціонера станом на час прийняття оскаржуваного рішення. На виконання вимог ухвали, як зазначає позивач, ним було надіслано запит до ПАТ "НДУ" про надання необхідної інформації, проте, станом на даний час така інформація відсутня. З наведеного, керуючись ст. 22, 28, 38 ГПК України, просить суд витребувати запитувану інформацію.

Розглянувши подане клопотання, суд відмовляє в його задоволенні з підстав необґрунтованості з наступних мотивів.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ст. 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. При цьому, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В той же час, питання подання стороною клопотань про витребування доказів врегульовано окремо у статті 38 ГПК України. Зокрема, у такому клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Подане позивачем клопотання не відповідає вимогам, встановленим у ст. 38 ГПК України, зокрема, у ньому не вказано, які об'єктивні обставини перешкоджають позивачу самостійно отримати такий доказ на підтвердження заявленої ним позиції, що стала підставою для звернення до суду із даним позовом, а саме - факт порушення його прав відповідачем оскаржуваним рішенням.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на ст. 4-5 ГПК України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суд вважає безпідставним та надуманим з наступного.

Статтею 65 ГПК України передбачено право суду, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору в необхідних випадках вчиняти такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, зобов'язувати сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2017 року суд не зобов'язував сторони надати певні докази, що підтверджується відсутністю посилання судом на ст. 65 ГПК України. Судом у резолютивній частині ухвали суду від 22.08.2017 року запропоновано позивачу надати докази на підтвердження заявленої ним позиції. Саме на позивачу лежить обов'язок доказування обставин, що стали підставою для звернення до суду із даним позовом, як і доказування наявності порушення його права відповідачем.

Захищене статтею 6 Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження, тобто, суд не може займати позицію однієї з сторін та безпідставно витребовувати докази на підтвердження позиції позивача або відповідача.

З огляду на зазначене, вимоги ст. 38 ГПК України, необхідність неухильного дотримання принципів змагальності та рівності сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечує проти позову, вважає необґрунтованим клопотання про витребування доказів. У надісланому на адресу суду відзиві на позові №924/735/17-01 від 21.08.2017 року в обґрунтування заперечень вказує, що позивачем не доведено порушення прав позивача оскаржуваним рішенням, оскільки відсутні докази наявності у нього акцій ПАТ "Полонський гірничий комбінат" станом на час прийняття оскаржуваного рішення. Звертає увагу суду і на незначну частку акцій, належну ОСОБА_1 та несплаті товариством дивідендів ще з 2014 року. Вважає, що даний позов є інструментом позивача у вчиненні протиправних (рейдерських) схем і намірів. У судовому засіданні 26.09.2017 року просив суд звернути увагу на те, що листи-відповіді, у яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомляють про відсутність членів Наглядової ради на засіданні, датовані 18.07.2017 року та 17.07.2017 року, до дня отримання ними заяв про надання відповідної інформації. Під час судового розгляду спору 09.10.2017 року надав суду копії декларацій про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру позивача за 2014 та 2016 роки, у яких відсутні дані про наявність у нього корпоративних прав.

Треті особи не скористалися правом участі своїх представників в судових розглядах справи. Від Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області, Хмельницька область, м. Полонне надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі представника.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Згідно Реєстру власників іменних цінних паперів від 23.10.2013 року, ОСОБА_1 є акціонером ПАТ "Полонський гірничий комбінат" із часткою 0,0005% акцій вартістю 10,50 грн.

Як вбачається із обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах на 22.07.2015 року, ОСОБА_1 володіє акціями публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" в кількості 42 штуки вартістю 10,50 грн.

Відповідно до Статуту публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", затвердженого загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" (протокол №1 від 05.04.2012 року), ПАТ "Полонський гірничий комбінат" є самостійною юридичною особою, яка створена відповідно до чинного законодавства України без обмеження строку своєї діяльності, має відокремлене майно, самостійні баланс, поточний, валютний та інші рахунки в установах банків, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачем і відповідачем в суді, господарському суді або третейському суді.

Акціонерами товариства є фізичні та юридичні особи, що володіють акціями товариства (п. 3.1. статуту).

Управління товариством здійснюють: Вищий орган товариства - Загальні збори акціонерів; Наглядова рада; виконавчий орган - правління товариства; ревізійна комісія (п.13.1. статуту).

Для контролю за діяльністю Виконавчого органу та захисту прав акціонерів у товаристві створюється Наглядова рада. Склад і компетенція Наглядової ради, порядок проведення її роботи визначаються відповідно до законодавства, цього статуту та внутрішніх документів товариства (п. 13.3. статуту).

Не рідше, ніж один раз на три роки, до порядку денного загальних зборів обов'язково вносяться питання, зокрема, щодо обрання членів Наглядової Ради, затвердження умов цивільно-правових договорів, трудових договорів (контрактів), що укладатимуться з ними, обрання особи, яка уповноважується на підписання цивільно-правових договорів з членами Наглядової Ради (п. 14.5.1. статуту).

Положеннями п.15.1. статуту передбачено, що Наглядова рада товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної цим статутом та законом України "Про акціонерні товариства", контролює та регулює діяльність виконавчого органу товариства.

Порядок роботи та відповідальність членів Наглядової ради визначається Законом України "Про акціонерні товариства", цим Статутом, Положенням про Наглядову Раду Товариства, а також договором, що укладається з членом Наглядової Ради (п. 15.2. статуту).

Згідно п. 15.3.17. статуту, вирішення питання про заснування або участь товариства у промислово-фінансових групах та інших об'єднаннях відноситься до виключної компетенції Наглядової Ради.

Члени Наглядової ради обираються не рідше, ніж один раз на три роки Загальними зборами (п. 15.6. статуту).

В силу п. 15.8. статуту, Наглядова рада складається з п'яти членів, які обираються загальними зборами.

У п. 15.21. статуту зазначено, що засідання Наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь не менше, ніж половина від кількості обраних членів Наглядової ради. При цьому, члени Наглядової ради беруть участь у засіданнях Наглядової ради тільки особисто, передача прав на участь у засіданнях Наглядової ради його членам шляхом видачі довіреності чи іншим способом не допускається.

Рішення Наглядової ради приймається простою більшістю голосів членів Наглядової ради, які беруть участь у засіданні та мають право голосу або які беруть участь у заочному голосуванні (методом опитування) (п. 15.23. статуту).

Протокол засідання Наглядової ради оформляється не пізніше, ніж протягом 5 днів після проведення засідання. Протокол засідання Наглядової ради підписує головуючий на засіданні (п. 15.25. статуту).

Аналогічні положення закріплені в Положенні про Наглядову раду ПАТ "Полонський гірничий комбінат", затвердженому загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" (протокол №1 від 05.04.2012 року).

Позачерговими Загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" 02.12.2013 року прийнято рішення про обрання складу Наглядової ради: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7.

Як вбачається із протоколу №7 засідання Наглядової ради ПАТ "Полонський гірничий комбінат" від 25.03.2014 року, членами Наглядової Ради у складі трьох осіб: ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_7 прийнято рішення взяти участь у заснуванні спільно з ОСОБА_11 ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" з метою продовження діяльності на наданому в користування ПАТ "Полонський гірничий комбінат" Полонському родовищі мігматитів та гранітів; сформувати частку ПАТ "Полонський гірничий комбінат" в статутному капіталі ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" в розмірі не менше 50% від загального розміру, що складає 475600,00 грн., за рахунок внесення до статутного капіталу товариства цілісного майнового комплексу Полонського родовища мігматитів і гранів та іншого майна загальною вартістю 475600,00 грн.; надати повноваження голові Правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на підписання протоколу засновників ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", підписання його Статуту та вчинення всіх інших необхідних дій, пов'язаних із заснуванням і державною реєстрацією ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" із правом передоручення даних повноважень третім особам.

Протокол №7 засідання Наглядової ради від 25.03.2014 року підписаний головою Наглядової ради ОСОБА_5, заступником ОСОБА_6, та членом Наглядової ради ОСОБА_7

Відповідно до протоколу №1 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" від 02.04.2014 року, ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та ОСОБА_11 вирішили створити ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" шляхом об'єднання матеріальних та фінансових ресурсів засновників з метою продовження діяльності на наданому в користування одному з засновників - ПАТ "Полонський гірничий комбінат" Полонському родовищі мігматитів та гранітів; затвердити статут товариства та розмір його статутного капіталу; обрати директором товариства ОСОБА_12

Протокол №1 підписаний засновниками та скріплений печаткою товариства.

Статут ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", затверджений загальними зборами засновників відповідно до протоколу №1 від 02.04.2014 року, зареєстрований 03.04.2014 року за №0048980. Згідно статуту, ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" заснований на підставі чинного законодавства України шляхом об'єднання матеріальних та фінансових ресурсів засновників з метою продовження діяльності на наданому в користування одному із засновників товариства - ПАТ "Полонський гірничий комбінат" Полонському родовищі мігматитів та гранітів. Засновниками (учасниками) товариства є: ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та громадянин Російської Федерації ОСОБА_11 ) (п. 1.2. статуту ТОВ).

Статут ТОВ підписаний учасниками.

02.04.2014 року ПАТ "Полонський гірничий комбінат" в особі голови Правління ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту та Протоколу засідання Наглядової ради №7 від 25.03.2014 року, та ОСОБА_11 укладено договір про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", згідно якого сторонами домовлено заснувати товариство з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар'єр".

Згідно п. 1.1. та п.п. 1.1.1. договору, він не є установчим документом товариства, а є цивільно-правовим договором, який підтверджує факт передачі основних засобів та майна, необхідного для забезпечення та ефективного користування надрами у відповідності до постанови КМУ №615 від 30.05.2011 року.

Позивач надіслав ПАТ "Полонський гірничий комбінат" заяву від 13.07.2017 року про надання інформації акціонеру, у якій просить повідомити обставини банкрутства ПАТ.

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_8 із заявою від 14.07.2017 року, у якій просить повідомити про створення ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр".

Заява від 13.07.2017 року із аналогічним проханням була надіслана ОСОБА_1 члену Наглядової ради ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_7

У відповідь ОСОБА_7 у листі від 17.07.2017 року повідомив, що участь у засіданні Наглядової ради 25.03.2014 року він не приймав та ніякого підпису він на протоколі не ставив.

В свою чергу, ОСОБА_8 у листі від 18.07.2017 року повідомив позивача, що 25.03.2014 року на підприємстві був присутній лише один член Наглядової ради - ОСОБА_6 Інші члени Наглядової ради - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були відсутні на підприємстві, проте, за твердженням ОСОБА_6, дали свою згоду.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як акціонер відповідача звернувся з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) від 02.04.2014 року про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", оформлене протоколом №1 від 02.04.2014 року; визнання недійсним договору про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" від 02.04.2014 року; визнання недійсним статуту ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", зареєстрованого за №00048980 від 03.04.2014 року та скасування державної реєстрації ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр".

У п.п. 11, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24.10.2008 року закріплено, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, зокрема вимоги про припинення дій шляхом заборони чинити перешкоди позивачу стосовно участі у загальних зборах на майбутнє. При цьому, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Отже, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів особи, яка звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Позивач - ОСОБА_1, як вбачається із реєстру власників іменних цінних паперів від 23.10.2013 року та виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 22.07.2015 року, володіє 0,0005% іменних простих акцій ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

У ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування.

Оскільки ОСОБА_1 є акціонером ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (спростування вказаного статусу на час прийняття оскаржуваного рішення матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано), то, відповідно, діяльність відповідача, в тому числі, прийняття рішень про заснування інших осіб, можуть безпосередньо вплинути на права його акціонерів, зокрема, в частині виплати дивідендів, отримання частини майна у випадку його ліквідації та ін.

Надані представником відповідача декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру позивача за 2014 та 2016 роки не можуть доводити протилежне, оскільки не є належним доказом саме наявності/відсутності корпоративних прав у декларанта.

З огляду на що суд приходить до висновку, що позивач наділений правом на звернення до суду із даним позовом.

Статтею 3 Закону України "Про акціонерні товариства" (далі - Закон) визначено, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Розділом VII Закону врегульовано питання створення та діяльності Наглядової ради акціонерного товариства. Зокрема, ст. 50 Закону передбачено, що Наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Порядок роботи членів наглядової ради та виплати їм винагороди визначається цим Законом, статутом товариства, положенням про наглядову раду акціонерного товариства, а також цивільно-правовим чи трудовим договором (контрактом), що укладається з членом наглядової ради. Такий договір або контракт від імені товариства підписується головою виконавчого органу чи іншою уповноваженою загальними зборами особою на умовах, затверджених рішенням загальних зборів.

У п. 16 ст. 52 Закону вказано, що до виключної компетенції Наглядової ради товариства відноситься вирішення питань про участь товариства у промислово-фінансових групах та інших об'єднаннях, про заснування інших юридичних осіб. Аналогічні положення закріплені у п. 15.3.17 статуту ПАТ.

Матеріалами справи стверджується, що 25.03.2014 року Наглядовою радою ПАТ "Полонський гірничий комбінат" прийнято рішення про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" та уповноваження голови правління на підписання протоколу засновників та підписання статуту ТОВ.

На виконання вказаного рішення головою правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_8 взято участь у загальних зборах засновників ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" 02.04.2014 року, на якому вирішено питання про заснування останнього та затверджено статут ТОВ. Окрім того, 02.04.2014 року укладено договір про заснування ТОВ "Полонський щебеневий карєр", який, згідно п. 1.1. договору не є установчим документом товариства, а лише підтверджує факт передачі основних засобів та майна.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказує, що голова правління ОСОБА_8 не був уповноваженим ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на створення ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", оскільки на Наглядовій раді 25.03.2014 року були присутні менше половини її членів, тому прийняті на такій раді рішення, в тому числі, щодо заснування ТОВ та уповноваження ОСОБА_8, є неправомочними.

Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 2.12., 2.13 Постанови „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016 року роз'яснив, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію");

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства");

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України "Про господарські товариства");

- відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України "Про господарські товариства");

- відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Статтею 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до протоколу №7 засідання Наглядової ради ПАТ "Полонський гірничий комбінат" від 25.03.2014 року, вирішено створити ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" та уповноважити голову правління ОСОБА_8 на представництво інтересів ПАТ при вчиненні відповідних дій. Вказане рішення підписано членами Наглядової ради у кількості трьох осіб (більшість від загальної кількості), станом на даний час не визнано недійсним та не оскаржується позивачем в даному спорі.

Тому суд позбавлений можливості наведений акт ненормативного характеру не приймати як доказ в даній справі лише на підставі листів ОСОБА_8 та ОСОБА_7

В той же час, щодо наданих позивачем листів, судом встановлено наступне.

Як вбачається із долучених до заяв на адресу ОСОБА_8 (від 14.07.2017 року) та ОСОБА_7 (від 13.07.2017 року) фіскальних чеків із описами вкладення, заява ОСОБА_8 була вручена лише 29.07.2017 року, а заява ОСОБА_7 лише 18.07.2017 року.

Листи-відповіді, у яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомляють про відсутність членів Наглядової ради, датовані 18.07.2017 року та 17.07.2017 року відповідно, тобто, до дня отримання ними заяв про надання відповідної інформації (про вказане зазначено також представником відповідача та підтверджується витягами з офіційного інтернет-сайту "Укрпошта").

З наведеного, судом критично оцінюються листи-відповіді ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості доказів у даній справі.

Відтак, ОСОБА_1 не доведено неправомочність ОСОБА_8 на представлення інтересів ПАТ при створенні ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" згідно рішення загальних зборів від 02.04.2014 року.

Будь-яких інших підстав недійсності оскаржуваного рішення загальних зборів учасниками судового розгляду не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи дійсність станом на даний час рішення Наглядової ради ПАТ "Полонський гірничий комбінат" від 25.03.2014 року, вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) від 02.04.2014 року про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр", оформленого протоколом №1 від 02.04.2014 року, з наведених позивачем підстав, є такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо визнання недійсним статуту та скасування державної реєстрації, суд зазначає, що згідно ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі спори, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

У п. 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016 року роз'яснено, що спори за позовами учасників юридичної особи про визнання недійсними установчих документів або їх частин, змін до них належать до корпоративних спорів, оскільки установчі документи юридичної особи затверджуються під час її створення, подаються для державної реєстрації та в подальшому регулюють відносини щодо управління нею. Корпоративними також є спори про ліквідацію юридичної особи чи скасування її державної реєстрації за позовами учасників (засновників, акціонерів, членів) до цієї юридичної особи. Тому спір про скасування державної реєстрації юридичної особи підвідомчий господарському суду.

Пунктами 13, 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" визначено, що відповідно до вимог статей 88, 143, 154 Цивільного кодексу України, статей 57, 82 ГК України, статей 4, 37, 51, 65, 67, 76 Закону України "Про господарські товариства", суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача. При вирішенні спорів про визнання установчих документів господарського товариства недійсними господарським судам необхідно враховувати, що статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Враховуючи відсутність підстав для визнання оскаржуваного рішення загальних зборів товариства від 02.04.2014 року, на якому уповноваженими особами вирішено питання про заснування ТОВ та затвердження його статуту, у суду відсутні підстави і для визнання недійсним статуту ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" та скасування його державної реєстрації. У задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Стосовно вимоги про визнання недійсним договору про заснування ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" від 02.04.2014 року, суд зауважує, що згідно положень п.1.1. цього договору, він не є установчим документом товариства (таким установчим документом є Статут ТОВ, затверджений рішенням загальних зборів від 02.04.2014 року), тому питання його недійсності повинно визначатись на підставі відповідних положень Цивільного кодексу України. Тобто, питання уповноваження на вчинення відповідних дій ОСОБА_8 не може ставитись в залежність від рішення Наглядової ради та розглядатись в контексті питання про заснування ПАТ "Полонський гірничий комбінат" інших юридичних осіб.

Оскільки доказів недійсності договору від 02.04.2014 року як цивільно-правової угоди не надано, а наведені ОСОБА_1 в позовній заяві докази не знайшли свого підтвердження, суд приходить до висновку про необхідність відмови і в цій позовній вимозі.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати у зв'язку із відмовою в позові відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 11.10.2017 року.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 5 прим. : 1 - до справи, 2 - відповідачу (30500, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190-Б); 3- т.о. ТОВ (30500, Хмельницька область, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190-Б) - простим.; 4- т.о. Полонській РДА (30500, Хмельницька область, м. Полонне, вул. Лесі Українки, 114) - простим; 5 - позивачу (30500, Хмельницька область, м. Полонне, вул. Гончаренка, 52).