КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 910/5156/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Гіневська-Фареник М.О. - представник за довіреністю від 28.12.2016 року;

від відповідача: Донченко К.Ю. - представник за довіреністю від 04.05.2017 року;

від третьої особи: Скляр М.С. - представник за довіреністю від 06.07.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 року

по справі №910/5156/17 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика»

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Печерська Хвиля»

про стягнення 4 903, 96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 5" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика" про стягнення заборгованості у розмірі 4 903,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання житлово-комунальних послуг № УЖ/Р5-1429/10/14 від 29.10.2014 року, внаслідок чого за останнім утворилася заборгованість в розмірі 2 336,46 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач з 02.06.2016 року не є власником квартири, а тому зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг за період з червня 2016 року по серпень 2016 року у ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» відсутні.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика" по справі № 910/5156/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Чорногуз М.Г. та призначено до розгляду на 18.07.2017 року.

У судовому засіданні 18.07.2017 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 18.07.2017 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 року продовжено сторк розгляду апеляційної скарги та в судовому засіданні оголошено перерву до 05.09.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 року враховуючи перебування у відпустці судді Чорногуза М. Г., який не є головуючим суддею, справу № 910/5156/17 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 05.09.2017 року, справу № 910/5156/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 року справу № 910/5156/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю.

У судове засідання 05.09.2017 року представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представником відповідача у судовому засіданні 05.09.2017 року надані додаткові пояснення по суті спору.

Крім того, беручи до уваги те, що ТОВ "Печерська хвиля", згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 60542561 від 02.06.2016 року є власником квартири за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А, кв. 7, яка є об'єктом спірного договору № УЖ/Р5-14/29/10/14 від 29.10.2014 року, колегія суддів залучила останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 року відкладено розгляд справи до 26.09.2017 року.

Представники сторін у судовому засіданні 26.09.2017 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 29.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (далі - позивач, підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (далі - відповідач, споживач), який є власником квартири № 7 загальною площею 211,6 м2, що розташована в будинку № 13-А по вул. Старонаводницькій в м. Києві, було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг № УЖ/Р5-14/29/10/14 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язувався надавати відповідачу послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (далі - послуги), а відповідач зобов'язувався вказані послуги оплачувати вчасно і в повному обсязі.

Приписами п. 1.2 договору сторони погодили, що позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до встановленого рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору, відповідно до погодженої сторонами ціни (тарифу) даних послуг. Рішення органу місцевого самоврядування є обов'язковим для підприємства та споживача і застосовується з дати набрання ним чинності в порядку, визначеному законодавством. У разі відсутності такого рішення підприємство проводить нарахування послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової територій відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Зміна тарифів на утримання та управління будинку та прибудинкової території не потребує внесення змін до Договору, нові тарифи застосовуються автоматично з дня їх введення.

Відповідно до п. 1.3 договору розмір щомісячної плати за надання послуг на дату укладання договору становить 740,60 грн.

Сторони домовились про застосування авансової системи оплати послуг, передбачених п. 1.3 договору. Платежі за авансовою системою вносяться не менш як за один місяць до 20-го (двадцятого) числа місяця, що передує розрахунковому (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.7 договору послуги оплачуються в безготівковій формі у національній валюті України - гривні шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства за реквізитами, передбаченими у цьому договорі.

За умовами пункту 2.9 договору тариф на послуги з управління будинком може бути щорічно проіндексований з 01 січня кожного наступного року шляхом множення розміру плати за управління на середньорічний індекс інфляції (середньорічний індекс споживчих цін) за попередній рік. Дане коригування є автоматичним та не потребує внесення змін до договору.

Згідно з п. 7.1 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом десяти років.

Відповідно до п. 7.2 договору, договір може бути розірваний достроково у разі:

- переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи;

- за згодою двох сторін

- не виконання умов договору сторонами договору.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначав, що належним чином виконував умови договору, однак, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасності та повноти оплати, за період з червня 2016 року по 8 серпня 2016 року, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором у розмірі 2 336, 46 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що фактично послуги ТОВ "Рада 5" ніколи не надавало ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика", оскільки ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика" було позбавлено можливості володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Крім того, відповідач зазначає, що з 02.06.2016 року не є власником квартири, а тому зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг за період з червня 2016 року по серпень 2016 року у ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду докази, які б підтвердили відсутність у нього обов'язку сплачувати комунальні послуги, оскільки договір про надання житлово-комунальних послуг № УЖ/Р5-14/29/10/14 від 29.10.2014 року продовжує діяти.

Водночас, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 20.04.2016 р. у справі № 221/515/15-а та від 05.10.2016 р. у справі №753/2526/16-ц.

Колегія суддів зазначає, що відповідач був власником квартири № 7 загальною площею 211,6 кв.м., розташованої за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за період надання житлово-комунальних послуг з червня 2016 по 08 серпня 2016 року.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, окрім іншого, на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

В той же час, відповідно до приписів ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Водночас, особливість надання житлово-комунальних послуг полягає у їх безпосередньому зв'язку з жилими та нежилими приміщеннями. Власник жилих або нежилих приміщень зобов'язаний оплачувати витрачені на утримання належних йому приміщень житлово-комунальні послуги, навіть в тому випадку коли він у цих приміщеннях фактично не проживає або ними не користується. Але, його обов'язок оплачувати вказані житлово-комунальні послуги не виникає у разі коли він не є власником відповідних жилих або нежилих приміщень та фактично не користується ними, відповідно вказані послуги не споживає.

Колегією суддів встановлено, що з 02.06.2016 року квартира за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А, кв. 7 належить іншій особі - ТОВ «Печерська Хвиля», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Таким чином, з 02.06.2016 р. відповідач припинив фактичне користування квартирою за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А, кв. 7, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості комунальних послуг за період з 02.06.2016 року по 08.08.2016 року, оскільки відповідач не є власником вказаного приміщення та у зазначений період не користувався приміщенням, а відтак у розумінні ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не був споживачем комунальних послуг у вказаний спірний період.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Враховуючи на те, що позивач не надав згоду на заміну ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» та належного відповідача ТОВ «Печерська Хвиля», колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги те, що позивачем не доведена обгрунтованість стягнення основної суми боргу, тому і відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 року підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 року у справі № 910/5156/17 скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (02068, м. Київ, вулиця Г. Ахматової, будинок 3; ідентифікаційний код: 32070545) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (01004, м. Київ, Бессарабська площа, будинок 5; ідентифікаційний код: 36927264) 1 760, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/5156/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна