РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017Справа № 910/11881/17
За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк»

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Углекрепь»

про стягнення 1807645,36 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Кобзар Ю.Б. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Углекрепь» про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 15.07.2016, в сумі 1807645,36 грн., в тому числі 1000000,00 грн. заборгованості по кредиту, 505636,28 грн. заборгованості по процентам, 302008, 38 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.11.2014 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Углекрепь» укладений договір банківського обслуговування (поточного рахунку) №4946 у гривні шляхом підписання Заяви про відкриття поточного рахунку.

У поданій до банку відповідачем заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю «Углекрепь» погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картами (що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку http://privatbank.ua, http://client-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, а також, зобов'язується виконувати такі умови.

15 липня 2016 року Відповідач подав заявку на отримання овердрафтового кредиту. Заява про відкриття поточного рахунку, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та заявка на отримання кредиту складають договір про надання овердрафтового кредиту №DOVKLVFWW9E8W від 15.07.2016 року.

Відповідно до Договору про надання овердрафтового кредиту, відповідачу надається право користування послугами Банку, однією з яких є послуга «Овердрафтовий кредит».

Відповідно до пункту 3.2.4.1.1 Умов Банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснити овердрафтове обслуговування Товариства, яке полягало у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку, зазначеному в Заяві, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого відповідно до пункту 3.2.4.1.3 договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно з пунктом 3.2.4.1.3 Умов ліміт, за умовами договору, - сума грошових коштів, у межах якої Банк зобов'язується оплачувати розрахункові документи Позичальника понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується за затвердженою внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, балансу підприємства та звіту про фінансові результати на останню звітну дату, показника ліквідності діяльності, співвідношення власних і позикових коштів, платоспроможності, кредитної історії, на підставі непогашеної/их відкритої/их вантажної/их митної/их декларації/й, очищеної/их від передоплати, з урахуванням якості роботи Товариства з експорту та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів і нормативних актів НБУ.

У період дії договору ліміт перераховується Банком не менше одного разу на місяць не пізніше 10 числа кожного місяця, а також у разі настання умов, викладених у пункті 3.2.4.2.3.4 договору. Ліміт змінюється без підписання договорів про внесення змін до договору (якщо інше не буде погоджено сторонами), про що Банк має направити Товариству повідомлення із зазначенням розміру і дати зменшення або збільшення ліміту.

Пунктом 3.2.4.6.1 Умов визначено, що овердрафтове обслуговування Товариства здійснюється з моменту подачі останнім до Банку Заявки на отримання кредиту і з моменту надання розрахункових документів на використання коштів у рамках овердрафтового обслуговування в межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Відповідно до п. 3.2.4.2.2.2 Умов позичальник зобов'язується сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно з п. 3.2.4.2.2.3. Умов позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту, отриманого у межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом.

Відповідно до п. А.5, А.6 та п. 3.2.4.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за диференційованої процентної ставки.

Судом встановлено, що відповідно до п А.2 Умов та Правил надання банківських послуг свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши Товариству грошові кошти в межах встановленого ліміту в розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується випискою з поточного рахунку відповідача за період з 15 липня 2016 року по 22 червня 2017 року, копія якої містяться в матеріалах справи.

Однак, товариство свої зобов'язання за вказаним правочином не виконало, внаслідок чого станом на 11 серпня 2016 року в останнього утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 1000000, 00 грн.

Відповідно до п.3.3.2.4.4.2 договору та ст. 212 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.4.1.5, 4.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.2.4, 3.2.4.2.2.5, 3.2.4.2.3.4, 3.2.4.2.2.15 договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А. 6 цього договору, тобто 58% річних.

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2 цього договору, здійснюється у порядку, зазначеному у п.п. 3.2.4.1.1, 3.2.4.2.1.4, 3.2.4.2.2.7. Проценти, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п. 3.2.4.2.3.4).

Загальний залишок заборгованості за процентами нарахованими за період з 11.08.2016 року по 22.06.2017 року складає 505636, 98 грн. Нарахування відсотків здійснювалось на підставі п. 3.2.4.4.1 договору.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно з частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Зазначена стаття не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися й інші засоби зв'язку, наприклад електронний.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, у зв'язку із чим, у останнього виникла перед позивачем заборгованість за кредитом у розмірі 1000000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 505636,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань у розмірі 302008,38 грн.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Углекрепь» належним чином не виконало умови Договору, внаслідок чого станом на 22.06.2017 за відповідачем утворилася та є непогашеною на даний час заборгованість по кредиту в сумі 1000000,00 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 505636,98 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум заборгованості і визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 3.2.4.5.1. У разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.4.2.2.2, 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3 Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.4.1.2, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.3.4 Договору, Позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у% річних), від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права, передбаченого п. А.3 Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі, зазначеному в п. А.6 Договору, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пеня сплачується в гривні. Сторони домовилися, що розмір пені, зазначеної в цьому пункті, може бути на розсуд Банку зменшений. У разі зменшення банком розміру пені, зазначеної в цьому пункті Договору, Банк на свій розсуд вибирає телекомунікаційний спосіб доставки інформації та повідомляє Позичальника узгодженими Сторонами способами телекомунікацій протягом 5 днів з дати прийняття рішення про зменшення розміру пені.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору, а відтак, позовні вимоги про стягнення 302008,38 грн. пені підлягають задоволенню.

Відтак, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Углекрепь» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 26, оф. 310) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ідентифікаційний код 14360 (один мільйон) грн. заборгованості по кредиту, 505636 (п'ятсот п'ять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 98 коп. заборгованості по процентам, 302008 (триста дві тисячі вісім) грн. 38 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, та витрати на сплату судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 10.10.2017

Суддя Я.В. Маринченко