ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Справа № 916/3443/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017
у справі№ 916/3443/15 господарського суду Одеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"
доПриватного підприємства "Прогресфарм"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (третя особа-1); 2. ОСОБА_6 (третя особа-2); 3. ОСОБА_4 (третя особа-3)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національний банк України (третя особа-4)
простягнення 75 011 061,84 грн.,
за участю представників:
від позивачаОСОБА_7
від відповідачане з'явився
від третьої особи-1не з'явився
від третьої особи-2не з'явився
від третьої особи-3ОСОБА_8
від третьої особи-4не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариства "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Прогресфарм" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У січні 2017, під час розгляду даної справи у господарському суді першої інстанції, ОСОБА_4 заявила клопотання про зупинення розгляду справи № 916/3443/15 до розгляду касаційної скарги Національного банку України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/22323/15 та набрання законної сили рішенням окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/171/17 за позовом ОСОБА_9 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2017 (суддя Рога Н.В.) провадження у даній справі № 916/3443/15 зупинено до набрання законної сили рішенням окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/171/17.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 (колегія суддів у складі: Головей В.М. - головуючий, Гладишева Т.Я., Таран С.В.) ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 у справі № 916/3443/15 скасовано, дану справу передано на розгляд до господарського суду Одеської області.

Не погоджуючись із постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі № 916/3443/15, ОСОБА_4 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в яких просить суд відновити строк подання касаційної скарги, скасувати зазначену постанову, а ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 у даній справі залишити в силі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. відновлено ОСОБА_4 строк подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі № 916/3443/15, прийнято зазначену касаційну ОСОБА_4 до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 10.10.2017 о 10 год. 30 хв.

У письмових поясненнях, які надійшли до Вищого господарського суду України 09.10.2017, позивач проти касаційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач та третя особа-1, третя особа-2, третя особа-4 передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористалися.

Заслухавши представника позивача та третьої особи-3, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, ОСОБА_4 було заявлено клопотання про зупинення розгляду справи № 916/3443/15, яке обґрунтоване тим, що в судовому порядку (справи № 826/22323/15, № 826/171/17) оскаржується рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду, а тому, на думку третьої особи-3, задоволення позову у даній справі істотно вплине на права та обов'язки сторін у даній справі № 916/3443/15.

Зупиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд, виходив з того, що предметом розгляду окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/171/17 є, зокрема, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 № 61 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь", відповідно до якого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Київська Русь" призначено ОСОБА_13, який є підписантом позовної заяви у даній справі № 916/3443/15, що має істотне значення для розгляду справи.

На підставі наведеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі № 916/3443/15 до розгляду окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/171/17.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у даній справі № 916/3443/15, вказав про помилковість висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для такого зупинення.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Разом з тим, як вірно вказав суд апеляційної інстанції, місцевий господарський суд у мотивувальній частині ухвали не навів як обґрунтування висновків про пов'язаність справ, так і мотивів, з яких він дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи № 916/3443/15 до розгляду окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/171/17.

Так, судом першої інстанції не визначено, з'ясування яких саме обставин у ході розгляду справи № 826/171/17 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі № 916/3443/15, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі.

З огляду на наведене, господарський суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розгляд окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/171/17 не є підставою для зупинення провадження у справі у даній справі № 916/3443/15.

З урахуванням викладеного, обставини, наведені третьою особою-3 у клопотанні про зупинення провадження у справі, не є підставами для зупинення провадження у справі № 916/3443/15, у зв'язку з чим вказана заява задоволенню не підлягає.

За таких обставин, дійшовши вірного висновку про відсутність обставин, які перешкоджали або унеможливлювали розгляд даної справи, суд апеляційної інстанції правомірно скасував ухвалу місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі № 916/3443/15 та передав дану справу до господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

Наведеного місцевим господарським судом враховано не було, тому зупинивши провадження у справі, враховуючи тривалий її розгляд, суд порушив право позивача на "розумні строки" розгляду справи.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Право на касаційне оскарження є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 36 рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Великої Британії").

Обсяг обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Відхиляючи скаргу, касаційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії" [ВП], заява № 30544/96).

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Колегія суддів касаційної інстанції, перевіривши повноту доказів, фактичним обставинам даної справи № 916/3443/15, встановлених судами попередніх інстанцій, перевіривши мотиви, підстави, нормативно-правове обґрунтування оскаржуваного судового акта, беручи до уваги доводи касаційної скарги та враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права, дійшла висновку про правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду апеляційної інстанції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії" [ВП], заява № 30544/96) та, відповідно, про відсутність у суду касаційної інстанції підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акта.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі № 916/3443/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук