ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Справа № 923/712/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю "АТ Каргілл", м. Київ

до Фермерського господарства "Земля і воля", с. Станіслав Білозерського району Херсонської області

про стягнення 83481 грн. 58 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1 - представник дов. від 22.08.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Фермерського господарства "Земля і воля" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №СVS 62016 від 04.03.2014 в сумі 83481 грн. 58 коп., з яких: 66 925 грн.60 коп. основного боргу, 2983 грн.98 коп. 3% річних, 10179 грн. штрафу, 3393 грн.60 коп. пені.

В ході розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача проти позову заперечує, вважаючи, що він оплатив вартість товару за ціною та в строки вказані в специфікації. За його даними у нього заборгованості немає перед позивачем.

Відповідач подав заяву про застосування строків давності при розгляді данної справи.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

в с т а н о в и в:

04 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» та ФГ «Земля і Воля» було укладено договір поставки № СVS 62016 .

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 Договору загальна кількість та ціна ОСОБА_2 визначається в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.4.3.1 Договору Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику вартість ОСОБА_2 платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника протягом строку дії рахунку-фактури.

За п. 3.4.3.2 Договору сторони передбачили, що в будь-якому випадку Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику повну вартість ОСОБА_2, скориговану згідно з умовами цього Договору, платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника не пізніше терміну, визначеному в Специфікації.

Відповідно до п. 3.4.3.3 базова ціна ОСОБА_2 по кожному виду ОСОБА_2 і його загальна вартість вказується в Специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього Договору. Вказана в Специфікації в гривнях ціна і вартість ОСОБА_2 (тобто остаточна ціна і вартість ОСОБА_2) підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс Банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом Банку на дату підписання відповідно Специфікації.

Коригування ціни ОСОБА_2 здійснюється відповідно до формул, передбачених п.п. 3.4.3.4.1. 3.4.3.4.2, 3.4.3.4.3, 3.4.3.4.4 Договору.

Згідно з п. 3.5 Договору сторони домовились вважати процедуру коригування ціни ОСОБА_2 в порядку, вказаному в п. 3.4 цього Договору, чинною протягом всього строку дії цього Договору і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов Договору.

При коригуванні ціни і загальної вартості ОСОБА_2 за цим Договором Постачальник надає Покупцеві розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної на відповідну суму (якщо такий документ вимагається чинним законодавством) (п. 3.6 Договору).

Позивач та Відповідач, згідно з умовами Договору, шляхом підписання Специфікації № 1/62016 від 04.03.2014, погодили обсяг поставки ОСОБА_2 (селітри аміачної N= 34,4%). Згідно специфікації визначена базова ціна та загальна вартість товару 96999 грн. 90 коп., термін сплати повної вартості - 20.08.2014. В специфікації визначена умова - Базова ціна ОСОБА_2 підлягає коригуванню згідно з п.3.4.3 договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором відповідно до п. 7.1 Договору.

Із огляду на умови договору суд прийшов до висновку, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач на виконання Договору здійснив Відповідачу поставку ОСОБА_2 (селітра аміачна) в кількості 25 мішків по 50 кг, що підтверджено актом від 14.03.2014.

Позивач доводить, що він виставив рахунок від 18.08.2014 на оплату вартості поставленого, згідно умов договору № СVS 62016 від 04.03.2014 та Специфікації №1/62016 від 04.03.2014, товару на суму 130929,91 грн.

Відповідач 18.08.2014 здійснив оплату визначеної в Специфікаціях вартості товару (без коригування), що підтверджується платіжним дорученням №01 від 18.08.2014 у сумі 96999 грн.90 коп.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, він обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем сплачено лише вартість ОСОБА_2, без коригування ціни, як це передбачено Договором.

Позивач підтверджує, що 18 серпня 2014 року Відповідачем здійснено часткову оплату поставленого відповідно до Специфікації №1/62016 від 04.03.2014 товару на загальну суму 96999,90 грн.

Залишок боргу Відповідача перед Позивачем станом на 18.08.2014 становив 33930,01 грн.

Надалі, Позивачем, станом на 27.07.2017, виставлено Відповідачу відповідний рахунок-фактуру за несплачений товар на суму 66925,60 грн. Позивач доводить, що він, коли виставляв другий рахунок на оплату 27.07.2017, діяв на підставі умов договору, за яким передбачено, що корегування вартості має проводитись на дату оплати повної вартості товару.

Позивач доводить, що на момент подання позову, оплата за поставлений Позивачем Відповідачу ОСОБА_2 не здійснена в повному обсязі.

Відтак, позивач вважає, що станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача за поставку товару за Договором, з урахуванням оплати в розмірі 96999,90 грн., становить 66925,61 грн., яку просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Суд встановив, що за умовами Договору з настанням терміну сплати повної вартості товару відповідно до Договору та Специфікації від 04.03.2014 позивач повинен був виставити відповідачу відповідні рахунки-фактури із скоригованою вартістю поставленого товару.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено виконання ним передбаченого Договором обов'язку щодо направлення рахунку-фактури відповідачу 18.08.2014 (термін оплати відповідно до Специфікацій), і тому суд не приймає до уваги посилання позивача про направлення корегуючого рахунку 18.08.2014.

Суд вважає, що обов'язок належного оформлення доказів про направлення рахунків покладається на Постачальника, оскільки від дати рахунку залежить, який курс долару США до гривні слід використовувати при розрахунку скоригованої вартості ОСОБА_2.

Таким чином, оскільки матеріалами справи не підтверджено виставлення позивачем відповідного рахунку, суд прийшов до висновку про відсутність з боку відповідача порушення виконання обов'язку з оплати скоригованої вартості ОСОБА_2.

Відповідно до ст.629 ЦК України умови договору є обов'язковими для виконання сторін.

У Договорі № СVS 62016 від 04.03.2014, па підставі якого заявлено позов, передбачена можливість коригування ціни поставленого ОСОБА_2 на момент виставлення рахунку-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс Банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом Банку на дату підписання відповідно Специфікації (п.п. 3.4.3.3).

Коригування ціни ОСОБА_2 на дату перед зверненням до суду Договором не передбачено, тому використання позивачем дати 27.07.2017 є безпідставним, оскільки вона визначена останнім при розрахунку суми боргу на власний розсуд.

Крім того, коригування ціни з урахуванням курсу долару США до гривні на будь-яку дату після фактичної оплати за поставлений ОСОБА_2 є порушенням принципів розумності та справедливості, визначених ст. 3 Цивільного кодексу України.

Суд вважає, що за умовами договору сторони погодили, що відповідач сплачує повну вартість товару на дату 20.08.2014 з урахуванням скоригованої ціни поставленого ОСОБА_2 з використанням курсу долару США до гривні станом на дату 20.08.2014, тобто 130 929 грн.91 коп., як зазначено в рахунку-фактурі № 62016/1253 від 18.08.2014.

Відтак, суд прийшов до висновку, що сторони погодили умову про відстрочку платежу товару до 20.08.2014, вартість якого на цю дату становить суму 130 929 грн.91 коп. Саме щодо сплати цієї вартості товару відповідач за умовами договору та нормами ст.ст. 193, 526 ЦК України взяв господарське зобов'язання.

З урахуванням добровільної сплати відповідачем 96999 грн. 90 коп., задоволенню підлягають позовні вимоги в цій частині на суму 33 930 грн. 10 коп.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 ст. 193 ГК України вказує, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 6.3. Договору у випадку прострочення оплати ОСОБА_2 Покупцем проти строків, вказаних у відповідній Специфікації та цьому Договорі, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості ОСОБА_2. У випадку прострочення оплати ОСОБА_2 Покупцем більше, ніж на 30 календарних днів проти строків, вказаних у відповідній Специфікації, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної простроченої суми.

Позивач на підставі викладених норм чинного законодавства та умов договору заявив у позові до стягнення:

- пені - 3393,00 грн.

- штрафу - 10179,00 грн.

- три відсотки річних - 2983,98 грн.

Суд прийшов до висновку, що відсутність рахунків, а також доказів їх виставлення, не звільняє відповідача від обов'язку з оплати поставленого ОСОБА_2 (з коригуванням вартості), однак не доводить наявність факту порушення відповідачем своїх обов'язків щодо оплати скоригованої вартості ОСОБА_2.

При таких обставинах суд доходить висновку, що в частині нарахувань пені, штрафу та 3 відсотків річних позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не порушено терміни виконання сплати повної вартості товару через не отримання рахунку такої вартості у строк до 20.08.2017.

Судом розглянута заява відповідача про застосування строків позовної давності та встановлено наступне.

Стаття 251 Цивільного кодексу України визначає, що строком позовної давності є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Стаття 252 ЦК України визначає, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено часові межі реалізації захисту свого права або інтересу у судовому порядку в 3 роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як витікає із умов договору та специфікації відповідач мав добровільно сплатити повну вартість товару до 20.08.2014. Відповідно з 21.08.2014 право позивача на отримання повної вартість поставленого товару було порушено і у нього виникло права на захист у судовому порядку.

На підставі ст.ст. 251, 252, 256, 257 ЦК України 3-х річний термін має обчислюватися з 21.08.2014 по 21.08.2017.

Як витікає із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за поставлений товар 02.08.2017, тобто до закінчення перебігу строків позовної давності.

Відповідно до ст. 44,49 ГПК України судові витрати суд покладає на позивача, враховуючи те що спір виник внаслідок невиконання позивачем свого обов'язку щодо направлення рахунку-фактури відповідачеві, а не навмисного невиконання відповідачем свого обов'язку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задоволено частково.

2.Стягнути з Фермерського господарства «Земля і Воля» (75051, Херсонська обл., Білозерський район, с Станіслав, вул. К. Маркса, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3, 4 поверх, ) 33 930 грн. 10 коп. основного боргу

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2017

Суддя Л.М. Немченко