ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Справа № 914/1896/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", Львівська область, м. Городок, вул.. Львівська, 274 А (вих. № 987 від 27.11.15)

на рішення Господарського суду Львівської області

від 18.11.15 у справі № 914/1896/15

за позовом: Фірма "Агроексім", Республіка Сербія, м. Бєлград, Бульвар Войводе Мишича, 51/33

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", м. Городок,

про: стягнення 718 032,87 Євро, що станом на 09.06.15. становить 16 912 939,70 грн.,

за участю представників сторін:

від скаржника (відповідача): Дашо А.Ю.,

від позивача: Загороднюк О.В (в режимі відеоконференції).

Учасникам процесу роз'яснено їхні права та обов'язки, передбачені ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось. За клопотанням представника Фірми "Агроексім" судові засідання проводяться в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 27.09.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.11.15 у справі № 914/1896/15 (головуючий суддя Матвіїв Р.І., суддя Кітаєва С.Б., суддя Петрашко М.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" на користь фірми «Ароексім» заборгованість у загальному розмірі 718 032, 87 євро, що станом на 09.06.2015 року становить 16 912 939 грн. 70 коп., з яких 669 552 євро основного боргу, 11 721, 92 євро 3 % річних, 36 758,95 євро пені, а також 73 080 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №987 від 27.11.2015 року. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом при вирішенні спору не було задоволено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з даною справи №914/2313/15 для отримання відповіді щодо якості саджанців вишні, поставлених у тому числі за контрактом №18/02-14 від 18.02.2014 року, а також надати відповідь, з чиєї вини товар став неякісним. Апелянт вважає також неправомірним стягнення штрафних санкцій, оскільки товар поставлявся неякісним і підстав стягувати штрафні санкції немає. Відтак, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП "Документообіг господарських судів", 01.12.2015 року справу за № 914/1896/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., а членами колегії суддів Костів Т.С., Марко Р.І.

02.02.2015 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 16.12.2016 року. У судовому засіданні 16.12.2015 року та 27.01.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, зазначених у відповідних ухвалах суду. Ухвалою від 27.01.2016 року строк розгляду спору продовжено на 15 календарних днів.

09.02.2016 року через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" про зупинення провадження у даній справі до моменту вирішення господарським судом справи № 914/2313/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ САД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фірма "Агроексім" про стягнення коштів по суті та набрання законної сили вказаним рішенням.

10.02.2016 року на електронну адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року зупинено провадження у даній справі до моменту набрання законної сили рішенням господарського суду у справі № 914/2313/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ САД" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фірма "Агроексім" про стягнення коштів за договором купівлі-продажу № 01/04/2013 від 01.04.2013 року. Сторін зобов'язано повідомити про результати розгляду господарським судом справи № 914/2313/15.

26.06.2017 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі у зв'язку з набранням законної сили рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/2313/15. На підтвердження наведеного долучено копії рішення суду першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою суду від 03.07.2017 року поновлено провадження у справі № 914/1896/15 та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2017 року.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, зазначених у відповідних ухвалах суду від 11.07.2017 року, від 19.07.2017 року, від 02.08.2017 року, від 13.09.2017 року, зокрема, з метою забезпечення сторонам можливості мирного врегулювання спору. Ухвалою суду від 06.09.2017 року продовжено строк розгляду спору за апеляційною скаргою на п'ятнадцять днів. 02.08.2017 року у зв'язку з обставинами, які унеможливлювали участь члена колегії судді Марко Р.І. у розгляді справи (тимчасова непрацездатність судді), 02.08.2017 року здійснено автоматизовану заміну складу суду. Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суду суддю Марка Р.І замінено суддею Орищин Г.В.

07.07.2017 року на електронну адресу суду від представника Фірми "Агроексім" надійшло клопотання про перенесення розгляду справи та про участь у судовому засіданні в режимі відеконференції.

07.07.2017 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, відповідно до якого просить не розглядати справу без участі представника відповідача.

18.07.2017 року представником апелянта подано доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

31.07.2017 року на електронну адресу суду представником позивача надіслано відзив на доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 02.08.2017 року на адресу суду надійшов оригінал вказаного відзиву.

13.09.2017 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 914/1863/17 за позовом Компанії "Франкозо Корпорейшн ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" та Фірми "Агроексім" про визнання договору №18/02-14 від 18.02.2014 року недійсним. Ухвалою суду від 13.09.2017 року відмовлено у задоволенні даного клопотання.

У судовому засіданні 27.09.2017 року представник апелянта просив задоволити вимог його апеляційної скарги. представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду без змін. Докази мирного врегулювання спору представниками сторін суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

18.02.2014 року між Фірмою "Агроексім" (надалі по тексту рішення - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (надалі по тексту рішення - відповідач) укладено контракт № 18/02-14 (надалі по тексту рішення - контракт), відповідно до п. 1.1 якого продавець продає, а покупець купує саджанці вишні в кількості 300 000,00 штук та саджанці яблуні в кількості 324 000,00 штуки (далі - товар) загальною вартістю 781 200,00 євро. Ціна товару встановлюється в євро згідно з умовами постачання в розмірі 1,2 євро за 1 саджанець вишні та 1,3 євро за 1 саджанець яблуні. Товар постачається продавцем на умовах СРТ: Україна, Львівська область, м. Городок відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 (п. 3.2 контракту).

Відповідно до п. 6.1 контракту кількісна та якісна прийомка товару "покупцем" та здача його "продавцем" робиться в кінцевому пункті призначення - Україна, Львівська область, м. Городок під час розвантаження автомашин на підставі товаросупровідних документів. Товар проходить обов'язковий догляд карантинної служби країни призначення. Приймання товару по кількості проводиться згідно даних, вказаних в товаросупровідних документах. Приймання товару за якістю робиться відповідно до сертифікату якості і технічних умов.

Відповідно до п. 7.3 контракту покупець здійснює оплату загальної вартості цього контракту на суму 781 200,00 євро на підставі інвойсів (рахунків) декількома приблизно рівними частинами (траншами) не пізніше ніж 30 жовтня 2014 року.

Як підтверджено матеріалами справи, а саме інвойсами від 31.03.2014 року на суму 68 120 євро, 68 600 євро, від 07.04.2014 року на суму 56 380 євро, 68 440 євро, від 14.04.2014 року на суму 70 580 євро, 61 920 євро, від 30.04.2014 року на суму 52 000 євро, 55 250 євро, від 09.05.2014 року на суму 55 250 євро, 59 410 євро, від 30.05.2014 року на суму 53 612 євро, та товарно-транспортними накладними CMR № 02036394, № 02046308, № 02024585, № 02036032, № 02046306, № 02036398, № 02036039, № 02046304, № 02036388, № 02024593, № 02036355, позивач у період з 31.03.2014 року по 30.05.2014 року здійснив поставки партій товару на загальну суму 669 562 євро (287 200 штук саджанців вишні та 249 940 штук саджанців яблука). Товар пройшов державний санітарно-епідеміологічний контроль, екологічний та радіологічний контроль, про що свідчать відтиски відповідних печаток державних органів на міжнародних товарно-транспортних накладних.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (ст. 662 Цивільного кодексу України).

Контрактом (п. 3.2) сторони визначили, що товар постачається продавцем на умовах СРТ: Україна, Львівська область, м. Городок відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010.

Згідно з «Інкотермс.Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» в редакції 2010 року поставка на умовах CPT - Carriage Paid to - «перевезення оплачено до» характеризується наступним. Термін "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Відповідно до п. А.1 Інкотермс продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором.

Відповідно до наведених положень, до інвойсів та товарно-транспортних накладних CMR зі штампами продавця та перевізника, копії з перекладом яких знаходяться в матеріалах справи, товар був переданий продавцем перевізнику 31.03.2014 року на суму 136 720 євро, 07.04.2014 року на суму 124 820 євро, 14.04.2014 року на суму 132 500 євро, 29.04.2014 року на суму 107 250 євро, 09.05.2014 року на суму 114 660 євро, 30.05.2014 року на суму 53 612 євро, тобто на загальну суму 669 562 євро.

Продавець зобов'язаний здійснити поставку шляхом надання товару перевізнику, з яким укладено договір перевезення, у відповідності зі статтею А.3, а за наявності декількох перевізників - першому з них, для транспортування товару до узгодженого пункту в межах названого місця у встановлену дату чи в межах узгодженого періоду (А.4 Інкотермс).

Продавцем було укладено договір перевезення товару до місця розвантаження - Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", Україна, Львівська область, м. Городок з перевізником - ТОВ «Юнітраг», про що свідчать замовлення про надання вантажівок для завантаження товаром від 28.03.2014 року, 04.04.2014 року, 11.04.2014 року, 28.04.2014 року, 06.05.2014 року, 26.05.2014 року, копії яких з перекладом долучено до матеріалів справи.

Щодо обов'язків покупця, то відповідно до п. 7.3 контракту покупець зобов'язався здійснити оплату загальної вартості цього контракту на суму 781 200,00 євро на підставі інвойсів (рахунків) декількома приблизно рівними частинами (траншами) не пізніше ніж 30 жовтня 2014 року. Крім цього, покупець зобов'язаний сплатити ціну товару у відповідності з договором купівлі-продажу (Б.1 Інкотермс). Покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтею А.4, та одержати товар від перевізника в названому місці (Б.4 Інкотермс). Покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4.

Відтак, відповідно до узгодженого сторонами порядку здійснення поставки, умов контракту та «Інкотермс.Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати», товар на суму 669 552 євро був переданий продавцем перевізнику, що підтверджено наявними у товарно-транспортних накладних штампами продавця та перевізника та не спростовано відповідачем.

Місцевим судом правильно встановлено, що докази здійснення покупцем оплати отриманого товару у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів погоджується з твердженнями місцевого суду про спростування заперечень відповідача щодо відсутності на долучених до позовної заяви товарно-транспортних накладних підписів уповноваженої особи та відсутність доведеності факту поставки одержувачу, оскільки із наведених вище положень «Інкотермс.Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» поставка на визначених сторонами контракту умовах вважається здійсненою в момент передачі товару перевізнику. Факт укладення договору перевезення та прийняття перевізником до перевезення визначеної договором продукції підтверджується наявними у матеріалах міжнародними товарно-транспортними накладними, відмітка вантажоодержувача у якості підтвердження факту поставки умовами договору та Правилами CPT Інкотермс не вимагається. Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постановах від 04.11.2010 року у справі № 12/430, від 21.05.2014 року у справі № 910/5245/13.

Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись із клопотанням про зупинення провадження у справі до місцевого суду, заявник зазначав, що претензією від 15.06.2015 року відповідач повідомив позивача про поставку неякісного товару, а про невідповідність товару якості відповідачу стало відомо лише від третьої особи - ТОВ «ТБ Сад», оскільки останнє звернулося до суду з позовом до ТзОВ «Яблуневий дар» про стягнення збитків, завданих поставкою неякісної продукції, а саме саджанців вишні. Так, у матеріалах справи наявна копія претензії вих.№532 від 15.06.2015 року, в якій покупець ТзОВ «Яблуневий дар» зазначив, що поставлені на підставі контрактів №21/10-13 та №18/02-14 саджанці вишні не відповідають умовам контракту, а саме в частині якості, оскільки поставлені саджанці є хворими і не можуть використовуватись підприємством та іншими особами, які придбали такі саджанці. У зв'язку з наведеним, покупець ставив вимогу у претензії, щоб зменшити вартість поставленого товару на суму 359 720,00 євро.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.33 ГПК України).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Як встановлено вище, наявними у матеріалах справи CMR-накладними та інвойсами підтверджено відвантаження товару на загальну суму 669 562 євро, з яких на суму 344 640,00 євро привитих саджанців вишні «нотка» у кількості 287 200 штук та на суму 324 922,00 євро привитих саджанців яблуні «айдаред» у кількості 249 940 штук.

Відповідно до ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У процесі розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги розгляд справи зупинявся до моменту набрання законної сили рішенням господарського суду у справі № 914/2313/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ САД" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фірма "Агроексім" про стягнення коштів за договором купівлі-продажу № 01/04/2013 від 01.04.2013 року.

Згідно з рішенням суду від 07.03.2017 року у справі № 914/2313/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 року, «враховуючи висновок судової експертизи та інші докази, саджанці вишні сорту нотка за договором №21/10-13 від 21.10.2013р. та договором №18/02-14 від 18.02.2014р. поставлялись неякісними відповідачу, а відтак у виникненні причин, з яких саджанці вишні стали непридатними, вина відповідача відсутня».

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч.1 ст.673 ЦК України).

Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару (ч.ч.1,2 ст.678 ЦК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки поставлений товар - привиті саджанці вишні «нотка» у кількості 287 200 штук на суму 344 640,00 євро згідно з первинними документами, описаними вище, є неналежної якості, то у покупця відсутній обов'язок оплачувати такий товар.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягнути суму заборгованості за поставлений товар, яким згідно з первинними документами є, як привиті саджанці вишні «нотка» у кількості 287 200 штук, так і привиті саджанці яблуні «айдаред» у кількості 249 940 штук. Претензій щодо якості саджанців яблуні «айдаред», поставлених згідно з контрактом №18/02-14 від 18.02.2014 року, відповідач не заявляв та жодними доказами не підтвердив. Відтак, колегія суддів вважає, що заборгованість за отриманий товар - привиті саджанці яблуні «айдаред» у кількості 249 940 штук на суму 324 922,00 євро підлягає стягненню з відповідача і рішення місцевого суду в цій частині є законним.

Також позивач просив стягнути 36 758,95 євро пені та 11 721,92 євро 3% річних.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8.2 контракту за несвоєчасну оплату товару в термін, що обумовлений п. 7.3 контракту, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі 0,03% від суми несплати за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не здійснено розрахунку пені та 3% річних в національній валюті та не заявлено до стягнення сум пені і 3% річних в гривні, що суперечить наведеним нижче положенням.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Вказаний висновок зазначений Верховним судом України у постанові від 01.04.2015 року. А згідно з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеної у постанові від 2 липня 2014 року (справа №6-79цс14) у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог у частині 36 758,95 євро пені та 11 721,92 євро 3% річних.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржуване рішення суду вказаним вимогам не відповідає, оскільки, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, врахувавши обставини, встановлені рішенням суду у пов'язаній з даною справою, колегія суддів вище встановила недоведеність частини заявлених позовних вимог і прийшла до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 324 922,00 євро, що в еквіваленті станом на дату подання позову становить 7 653 390,85 грн.

Відповідно до ст.103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково;

4) змінити рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає наявними підстави для часткового скасування рішення суду від 18.11.2015 року, а саме в частині задоволення позовних вимог у розмірі 393 110,87 євро (9 259 548,86 грн.), з яких 344 630,00 євро основного боргу, 11 721,92 євро 3% річних, 36 758,95 євро пені. Відповідно, вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.49 ГПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то за вирішення спору в суді першої інстанції судовий збір у розмірі 32 886,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачу, решта сплаченого судового збору залишається за позивачем. Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 36 174,60 грн. залишається за скаржником, а в розмірі 44 213,40 грн. підлягає відшкодуванню відповідачу позивачем.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.11.2015 року у справі № 914/1896/15 скасувати в частині стягнення 393 110,87 євро (9 259 548,86 грн.), з яких 344 630,00 євро основного боргу, 11 721,92 євро 3% річних, 36 758,95 євро пені, а також 73 080 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні 344 630,00 євро основного боргу, 11 721,92 євро 3% річних, 36 758,95 євро пені, та про стягнення 32 886,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. Стягнути з фірми «Ароексім» (1104, Республіка Сербія, м. Белград, бульвар Войде Мишича 51/33) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (81500, Львівська обл., Городоцький район, місто Городок, вул. Львівська, будинок 274А, ) 44 213,40 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Рішення від 18.11.2015 року в частині стягнення 324 922,00 євро, що в еквіваленті станом на дату подання позову становить 7 653 390,85 грн., залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 02.10.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Орищин Г.В.