УХВАЛА

19.09.2017Справа № 37/337

За заявою Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району

про визнання наказу таким, що не підлягає задоволенню

у справі №37/337 за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району

про стягнення 73 881,28 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від заявника (боржника, відповідача): Олексюк С.В. - за довіреністю №003 від 10.01.2017 року;

від стягувача (позивача): Зеленько Н.Ю. - за довіреністю №17072009 від 20.07.2017 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва №37/337 від 26.12.2011 року частково задоволені позовні вимоги та стягнуто з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 61 752,77 грн. основного боргу, 5 115,37 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 2 319,43 грн. - 3% річних, 647,92 грн. витрат по сплаті державного мита та 221,01 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

16.01.2012 року на виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 року №37/337 затверджено мирову угоду від 15.02.2017, укладену між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи (розпорядження від 02.06.2017 року №05-23/1741) зазначену заяву розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року призначено розгляд заяви на 19.09.2017 року.

В судовому засіданні 19.09.2017 року представник заявника (боржника, відповідача) підтримав заяву та просив суд її задовольнити, представник стягувача (позивача) заперечував проти задоволення заяви.

Розглянувши подані матеріали в їх сукупності та заслухавши пояснення представника заявника (боржника, відповідача) та стягувача (позивача), Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2012 року на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.12.2011 року (повне рішення складено 30.12.2011 року), яке набрало законної сили 11.01.12 року, Господарським судом міста Києва (суддя Гавриловська І.О.) видано наказ про стягнення з Комунального підприємства "ЖЕО-103"Голосіївської районної у м. Києві ради (03040, м. Київ, вулиця Деміївська, 33, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго"(01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) 61 752 (шістдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) грн. 77 коп. основного боргу, 5 115 (п'ять тисяч сто п'ятнадцять) грн. 37 коп. інфляційної складової боргу, 2 319 (дві тисячі триста дев'ятнадцять) грн. 43 коп. трьох відсотків річних, 647 (шістсот сорок сім) грн. 92 коп. витрат по сплаті державного мита та 221 (двісті двадцять одну) грн. 01 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 року по справі №37/337 (суддя Сівакова В.В.) затверджено мирову угоду від 15.02.2017 року, укладену між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району.

В обґрунтування заяви про визнання наказу таким, що не підлягає задоволенню заявник зазначив, що ухвала про затвердження мирової угоди між боржником та стягувачем є виконавчим документом, на підставі якого виконується зобов'язання сторін, а тому, на думку заявника, наказ Господарського суду міста Києва №37/337 від 16.01.2012 року є таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з затвердженням мирової угоди №37/337 від 17.03.2017 та припиненням обов'язку боржника за цим наказом.

Однак з вищевказаною правовою позицією суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" Частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Виходячи із змісту пункту 4 ст. 117 ГПК України в ньому розуміється про інші причини для припинення обов'язку Боржника, а не про інші причини для визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню.

Отже, відповідно до Рішення Господарського суду м. Києва від 26.12.2011 року №37/337, на КП «ЖЕО-ІОЗ Голосіївського району» покладено обов'язок сплатити на користь ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" заборгованість.

На момент звернення Боржника до суду із заявою від 22.05.2017 року №284/вп про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, обов'язок Боржника перед ПАТ "Київенерго" існує, рішення Господарського суду м. Києва від 26.12.2011 №37/337 не скасовано, а обов'язок сплатити на користь ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" заборгованість не припинено. Тому, Боржник помилково застосував вказану вище норму.

Крім того, підстави ст. 117 не є виключними, інші підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню містяться в ст. 114 ГПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

17.03.2017 Господарським судом міста Києва затверджено мирову угоду між ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" та КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» у справі № 37/337.

Отже, відповідно до ст. 121 ГПК України, змінено порядок виконання зобов'язання за рішенням Господарського суду. Києва від 26.12.2011 року № 37/337.

Тобто, наявність виконавчого документу - ухвали Господарського суду м. Києва від 17.03.2017 № 37/337 про затвердження мирової угоди не виключає наявність іншого виконавчого документу - наказу Господарського суду м. Києва від 16.01.2012 № 37/337.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII), встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення. Тому, дана норма Закону виключає одночасне пред'явлення до виконання декількох виконавчих документів за одним зобов'язанням.

Норми ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) встановлюють права та обов'язки сторін у виконавчому провадженні, та регулюють порядок надання відповідної інформації органам що здійснюють примусове виконання рішень (зобов'язань).

Суд звертає увагу на те, що Голосіївським районнім відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління у місті Києві, примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 16.01.2012 року №37/337 має бути закінчено в порядку ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII), що виключає можливість повторного виконання даного наказу та не потребує визнання його таким, що не підлягає виконанню, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 117 ГПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103" Голосіївського району про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Суддя М.М. Якименко